Справа № 216/5198/21
Провадження № 1-кп/216/407/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" листопада 2022 р. місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 кримінальне провадження № 0000465 від 25 травня 2021 року за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`яне Великоолександрівського району Херсонської області, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, офіційно не працює, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, вважається раніше не судимим, зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
потерпіла ОСОБА_5
обвинувачений ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

11 грудня 2020 року у вечірній час доби ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, прибув до будинку АДРЕСА_2 за місцем мешкання його тещі ОСОБА_5 . Далі ОСОБА_3 через хвіртку металевого паркану домоволодіння потрапив на його територію, де шляхом зняття навісного замка зі створом дверей проник до приміщення господарської будівлі, звідки таємно викрав належний ОСОБА_5 бувший у використанні зварювальний апарат марки «Протон» вартістю 1 266 грн 76 коп. Після цього ОСОБА_3 разом з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд та обернувши на свою користь, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди на вказану суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю і дав суду такі показання. 11 грудня 2020 року в обідній час він зайшов на територію домоволодіння його тещі, де з сараю забрав зварювальний апарат, який у подальшому здав до ломбарду на площі Визволення приблизно за 700-800 грн, а отримані за нього гроші витратив на власні потреби.
Водночас обвинувачений зазначив, що в обвинувальному акті всі обставини викладені правильно та відповідають дійсності, будь-яких заборонених методів під час досудового розслідування, у тому числі фізичного та психологічного тиску, до нього не застосовувалось.

Давши такі детальні показання, обвинувачений ОСОБА_3 просив суд не досліджувати зібрані в матеріалах справи докази, оскільки він всі фактичні обставини кримінального провадження визнає повністю та не оспорює їх.

При ухваленні вироку обвинувачений ОСОБА_3 просив суд врахувати, що він беззастережно визнає себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину за викладених вище обставин і кваліфікації, щиро кається в скоєному та вважає справедливим покарання, яке йому просив призначити прокурор.
Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що обвинуваченій повністю відшкодував їй завдану матеріальну та моральну шкоду, вибачився перед нею й вони примирились, будь-яких претензій до обвинуваченого вона не має, тому просила його суворо не карати.
Ураховуючи зазначену вище позицію обвинуваченого та беззаперечну згоду всіх учасників судового провадження на скорочений порядок дослідження доказів, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, а також стосовно процесуальних питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку. Перед визначенням такого порядку дослідження доказів судом було детально з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, зокрема щодо часу, місця, обстановки, способу вчинення та наслідків, форми вини, мотиву й мети та інших обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення. При цьому суд взяв до уваги, що обвинувачений систематично та послідовно протягом усього часу розгляду справи безумовно визнавав усі обставини справи й погоджувалися з кваліфікацією вчиненого ним діяння, його показання є чіткими, мають логічний характер, об`єктивно узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підстав для самообмови не встановлено, тому сумнівів у його волевиявленні не виникло. Переконавшись у добровільності та істинності позиції обвинуваченого, а також інших учасників судового провадження, судом було змістовно роз`яснено останнім, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на наведене, оскільки фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені правильно, повністю підтверджуються обвинуваченим і беззаперечно ним визнаються, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 за висунутим обвинуваченням доведена в судовому засіданні поза будь-яким розумним сумнівом.

За встановлених обставин суд кваліфікує зазначені дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням в інше приміщення.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, яке має бути призначено обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до статей 50, 65 КК України виходить із меж, установлених у санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_3 вчинено кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.
При цьому обвинувачений ОСОБА_3 в силу ст. 89 КК України вважається раніше не судимим, офіційно не працює, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, за місцем мешкання характеризується позитивно, під наглядом лікаря-нарколога не перебував і не перебуває, перебуває під наглядом лікаря-психіатра з 2003 року з приводу емоційно-нестабільного розгляду (а.к.п. 58-70).

Разом з тим суд бере до уваги, що завдана злочином шкода потерпілій відшкодована в повному обсязі й будь-яких претензій матеріального характеру остання до обвинуваченого не має.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Таким чином, при призначенні покарання суд враховує фактичні обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, спосіб його вчинення та мотиви, обстановку скоєння злочину та його наслідки, ставлення обвинуваченого до вчиненого, наведені дані про його особу, зокрема, вік, стан здоров`я, відсутність попередніх судимостей та офіційної роботи, наявність родини та перебування на його утриманні трьох неповнолітніх дітей, позитивну характеристику за місцем мешкання, перебування на обліку в лікаря-психіатра, наявність однієї пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючих обставин, повне відшкодування завданої злочином шкоди, а також думку потерпілої про призначення обвинуваченому не суворого покарання.
З огляду на наведене, ураховуючи всі зазначені вище обставини в їх сукупності, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що для досягнення мети покарання, виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень останньому необхідно призначити покарання в мінімальній межі санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.
При цьому, зважаючи на характер і ступінь тяжкості вчиненого діяння, а також на перед і пост кримінальну поведінку обвинуваченого, який раніше не судимий, має родину, трьох утриманців і постійне зареєстроване місце проживання, де характеризується позитивно, повністю відшкодував завдану шкоду та примирився з потерпілою, беззаперечно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину та щиро покаявся, тобто наявність такої сукупності обставин, яка істотно знижує ступінь суспільної небезпечності обвинуваченого та із достатньою переконливістю свідчить про позитивну перебудову його свідомості й реальну можливість виправлення без відбування призначеного покарання, а також думку прокурора про доцільність застосування в даному випадку положень ст. 75 КК України, суд вважає за необхідне на підставі цієї норми кримінального закону звільнити останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням, але в умовах здійснення належного контролю за його поведінкою й виконанням покладених на нього судом обов`язків під час такого звільнення, а також застосуванням протягом іспитового строку соціально-виховних заходів, необхідних для його виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень у майбутньому.

За встановлених обставин суд вважає, що саме таке покарання буде справедливим та адекватним характеру вчиненого діяння, його небезпечності й даним про особу винного, а також необхідним і достатнім для того, щоб обвинувачений ОСОБА_3 належною поведінкою протягом іспитового строку довів своє виправлення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягнути на користь держави 686 грн 48 коп. документально підтверджених процесуальних витрат на залучення експерта (а.к.п. 50).

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Початок іспитового строку ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку суду.
Речові докази, а саме:

- зварювальний апарат марки «Протон», - вважати повернутим власниці ОСОБА_5 ;

- решту речових доказів і документів залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 686 (шістсот вісімдесят шість) грн 48 коп. процесуальних витрат на залучення експерта.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1