Провадження 11-кп/824/990/2023 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

09 лютого 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого (в режимі відеоконференцзв`язку) ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 січня 2022 року про повернення заяви про перегляд вироку Апеляційного суду Київської області від 13 грудня 2007 року за виключними обставинами, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 січня 2022 року заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку Апеляційного суду Київської області від 13 грудня 2007 року повернуто заявнику.

Дане рішення суддя місцевого суду мотивувала тим, що заява засудженого ОСОБА_7 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 листопада 2021 року була залишена без руху, у зв`язку із невідповідністю вимогам положень ст.462 КПК України, та надано строк для усунення недоліків, протягом якого засуджений ОСОБА_7 не усунув недоліки заяви.

В апеляційній скарзі засудженого ОСОБА_7 указано на незаконність ухвали судді місцевого суду у зв`язку із тим, що ухвалене рішення жодним чином не усунуло порушення його прав. Вважав, що вирок Апеляційного суду Київської області від 13 грудня 2007 року не відповідає вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також рішенню Конституційного Суду України від 04 січня 2022 року. Просив привести вирок Апеляційного суду Київської області від 13 грудня 2007 року у відповідність з вимогами Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У судовому засіданні 09.02.2023 року головуючий суддя ОСОБА_2 заявив самовідвід із підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.75 КПК України.

Вислухавши думку прокурора та засудженого, які не заперечували щодо задоволення заявленого суддею ОСОБА_2 самовідводу, обговоривши доводи заяви про самовідвід, колегія суддів приходить до висновку, що заява головуючого судді ОСОБА_2 про самовідвід підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. При цьому, відповідно до вимог ч.1 ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75 - 79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону, є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя. Вказане положення закріплене в ч.1 ст.21 КПК України, яка кореспондується з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

В пункті 104 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) від 27.05.2013 зазначено, що, як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Аналогічно в пункті 66 рішення ЄСПЛ у справі «Бочан проти України» (заява №7577/02) від 03.05.2007 зазначено, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є довіра, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Враховуючи наведені у заяві про самовідвід головуючого судді ОСОБА_2 підстави, у даному випадку стверджувалось про можливі сумніви щодо недотримання виключно суб`єктивного критерію безсторонності суду, що є предметом перевірки під час розгляду питання про самовідвід, необхідно звернути увагу на наступне.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням ХІ з`їзду суддів України від 22.02.2013, визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Відповідно до пункту 2.1 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 №2006/23, при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів, а згідно з їх пунктом 2.5 суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Колегія суддів, у контексті викладеного звертає увагу на те, що суддя ОСОБА_2 був членом колегії суддів Апеляційного суду Київської області, яка ухвалила вирок від 13.12.2007 року щодо ОСОБА_7 .

Вказані обставини, самі по собі, не викликають у судді ОСОБА_2 суб`єктивного ставлення до розгляду вказаного судового провадження, однак, об`єктивно свідчить про наявність обставин, які у стороннього спостерігача можуть викликати сумніви у неупередженості судді ОСОБА_2 у даному судовому провадженні.

Із урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про самовідвід головуючого судді ОСОБА_2 відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України.

Керуючись ст.ст. 75, 80, 81 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Задовольнити самовідвід головуючого судді ОСОБА_2 від участі у розгляді апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 січня 2022 року про повернення заяви про перегляд вироку Апеляційного суду Київської області від 13 грудня 2007 року за виключними обставинами.

Матеріали судового провадження за заявою засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку Апеляційного суду Київської області від 13 грудня 2007 року за виключними обставинами передати до управління забезпечення діяльності судової палати з розгляду кримінальних справ для здійснення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду, відповідно до вимог ст.35 КПК України.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ

__________________ ______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4