ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/902/23 Справа № 179/226/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000012 від 22 січня 2022 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2022 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Магдалинівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянин України, який зареєстрований та проживаючє за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

?15.07.2008 Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ст. 75, 76, 78, 104, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном 2 роки;

?27.05.2009 Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

?08.09.2009 Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково 11.10.2012 року, невідбутий строк покарання 8 місяців 26 днів;

?15.05.2013 Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

?23.06.2015 Синельниківським міським судом Дніпропетровської області за ст. 391, ст. 71 КК України до 1 року 5 місяців позбавлення волі. Звільнений 03.06.2016 року по відбуттю строку покарання;

?31.08.2017 Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.

?27.05.2020 Ленінським районним судом м. Дніпропетровськ за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, з застосуванням ч. 5 ст. 72 КК України в рахунок з 16.05.2017 по 26.05.2020 роки;

?07.04.2022 Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном 2 роки;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2022 року ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України та призначено йому покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 1 рік; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців; за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ч. 1 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Згідно з обставинами, встановленими судом, 20.01.2022 року близько 12:00 год., точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, шляхом пошкодження навісного замка, вхідних дверей, проник до середини будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , звідки повторно таємно викрав належну ОСОБА_9 , бензопилу марки «FORTE» FGS45-45, вартістю 2183 гривні 67 копійок.

Заволодівши викраденим ОСОБА_7 , місця скоєння кримінального правопорушення покинув, присвоївши майно та розпорядившись ним на власний розсуд в корисливих для себе цілях, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 , матеріальний збиток в сумі 2145 гривень 46 копійок.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 , скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням у інше приміщення.

28.01.2022 року близько 09:00 год., точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи на вулиці Центральна у смт. Магдалинівка Новомосковського району Дніпропетровської області, біля продуктового магазину «Візит» № 14, помітив велосипед жіночого типу, в той момент у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на викрадення чужого майна, та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, таємно, повторно викрав належний ОСОБА_10 велосипед жіночого типу, вартістю 1000 гривень 00 копійок.

Заволодівши викраденим ОСОБА_7 , місця скоєння кримінального правопорушення покинув, присвоївши майно та розпорядившись ним на власний розсуд в корисливих для себе цілях, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 , матеріальний збиток в сумі 1000 гривень 00 копійок.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 , скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

В листопаді 2021 року, точної дати не встановлено, близько 20 години 00 хвилин ОСОБА_7 , знаходився в господарському приміщенні, розташованому поблизу багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , де спільно ОСОБА_11 розпивав спиртні напої.

Того ж дня, близько 22 години 00 хвилин, більш точного часу не надалось можливим встановити, ОСОБА_11 , належний свій мобільний телефон поклав до поліетиленового пакету та ліг спати.

В цей час ОСОБА_7 , дочекавшись коли останній засне та упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, маючи злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, заглянув до поліетиленового пакету, звідки повторно таємно викрав належний ОСОБА_11 , бувший у використанні, мобільний телефон марки «Redmi 9C NFC Midnight Gray 64 Gb» IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 , придбаний у листопаді 2020 року, вартістю 3683 гривні 05 копійок.

Заволодівши викраденим ОСОБА_7 , місця скоєння кримінального правопорушення покинув, присвоївши майно та розпорядившись ним на власний розсуд в корисливих для себе цілях, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 , матеріальний збиток на загальну суму 3683 гривні 05 копійок.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» № 2657-ХП від 02.10.1992 року - документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі.

Відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII від 22.10.1993 року, Постанови Кабінету Міністрів України № 413 від 20.08.2014 року «Про затвердження Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення», Постанови Кабінету міністрів України № 302 від 12.05.1994 року «Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни» п. 2 - посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації, п. 3 відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни. Учасникам бойових дій (стаття 6 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення учасника бойових дій" та нагрудний знак "Ветеран війни - учасник бойових дій".

Так, в листопаді 2021 року, точної дати не встановлено, близько 20 години 00 хвилин ОСОБА_7 , знаходився в господарському приміщенні, розташованому поблизу багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , де спільно ОСОБА_11 розпивав спиртні напої.

Того ж дня, близько 22 години 00 хвилин, більш точного часу не надалось можливим встановити, ОСОБА_11 належний свій мобільний телефон поклав до поліетиленового пакету та ліг спати.

В цей час ОСОБА_7 , дочекавшись коли останній засне та упевнившись, що за його діями ні хто не спостерігає, заглянув до поліетиленового пакету, де побачив посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 виданим 30 серпня 2018 року, на ім`я ОСОБА_11 .

В той момент у ОСОБА_7 , раптово виник умисел спрямований на незаконне заволодіння іншим важливим документом. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 , дістав посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_3 виданим 30 серпня 2018 року, та поклав до своєї кишені, чим незаконно заволодів іншим особистим важливим документом, який належить потерпілому ОСОБА_11 .

Своїми умисними діями ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 357 КК України, тобто незаконне заволодіння будь-яким способом іншим важливим особистим документом.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок змінити та призначити йому остаточне покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі або інше більш м`яке покарання.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги обвинувачений посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених ним злочинів та його особі, внаслідок суворості. На переконання ОСОБА_7 , суд не врахував його ролі у злочині, щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, а також відсутності обставин, що обтяжують покарання. Окрім цього, суд не надав оцінки тим обставинам, що речі повернено, а потерпілі не мають до нього претензій. Обвинувачений вважає, що наведені обставини дають підстави для призначення покарання на менш тривалий строк.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який просив вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 357 КК України, за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, та кваліфікація його дій учасниками провадження не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин кримінального провадження, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.

Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено відповідно до вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.

Так, призначаючи обвинуваченому покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, а також особу ОСОБА_7 , який раніше судимий, на шлях виправлення не став та вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, не одружений, за місцем проживання не перебуває на обліку в медичних установах, за місцем проживання характеризується задовільно, самостійно під час судового розгляду негативно оцінив власну протиправну поведінку.

В якості обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд врахував щире каяття обвинуваченого, а також те, що ОСОБА_7 дав своїм діям належну оцінку і дійсно готовий понести передбачену законом відповідальність. Обставин, які б в силу вимог ст. 67 КК України обтяжували покарання судом не встановлено.

Надавши оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_7 покарання за кожен з вчинених ним кримінальних правопорушень, а так само й за їх сукупністю, відповідає вимогам ст. 65 КК України та за своїм видом та розміром є справедливим по відношенню до нього.

З висновками суду першої інстанції про можливість виправлення останнього лише шляхом ізоляції від суспільства, протягом визначеного судом строку позбавлення волі, колегія суддів погоджується та не вбачає підстав для призначення менш суворого покарання.

Ті обставини, що обвинувачений активно сприяв розкриттю злочинів, щиро розкаявся, визнав свою вину, а потерпілі не мають до нього жодних претензій, підстав для призначення більш м`якого покарання суду не дають.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачений до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого злочину притягується не вперше, раніше звільнявся від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, однак на шлях виправлення не став. За цих умов, призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, на переконання колегії суддів, не сприятиме його виправленню та попередженню вчиненню ним нових злочинів.

З огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, беручи до уваги особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, що підвищує ризик вчинення ним аналогічних злочинів, колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого можливе лише протягом визначеного судом строку в умовах ізоляції від суспільства, а тому призначене судом першої інстанції покарання слід вважати справедливим.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню з викладених в апеляційних скаргах мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4