справа № 164/1121/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2023 року Смт. Маневичі

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника Маневицької ВК (№ 42) ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 звернувся в суд із вказаним клопотанням, в якому просив, беручи до уваги зміст ст. 82 КК України та ст. 537 КПК України, замінити невідбуту частину покарання більш м`яким.

Засуджений в судовому засіданні клопотання підтримав, просив також до нього застосувати умовно-дострокове звільнення, оскільки має намір вступити до лав тероборони. При вирішенні клопотання також просив суд врахувати, що стягнень він не має, алкогольні чи наркотичні засоби не вживає, не працевлаштований у зв`язку зі станом здоров`я.

В судовому засіданні представник адміністрації державної установи „Маневицька виправна колонія № 42" клопотання засудженого заперечив, вважає, що він не довів свого виправлення та не став на його шлях.

Прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання за його безпідставністю.

Заслухавши думку прокурора, пояснення представника Державної установи "Маневицька виправна колонія (№ 42)", засудженого, проаналізувавши матеріали справи, суд приходить наступного висновку.

Згідно із ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчила успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, його участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вимог адміністрації установи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні засуджених.

Відповідно до ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 2, 17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК України). Суди під час судового засідання повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці та потреби в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Із матеріалів особової справи встановлено, що засуджений в місцях позбавлення волі знаходиться з 09 серпня 2019 року. За період утримання в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» порушень встановленого режиму утримання не допускав, стягнень та заохочень не мав. З 01 квітня 2021 року по 05 квітня 2022 року відбував покарання в ДУ «Кам`янська виправна колонія (№ 101)», де характеризувався посередньо, за сумлінну поведінку та ставлення до праці один раз заохочувався адміністрацією установи. З 05 квітня 2022 року відбуває покарання в ДУ «Маневицька виправна колонія (№ 42)», на виробництві установи не працевлаштований. За час відбування покарання характеризується посередньо, заохочень та стягнень не має.

Як вбачається із вироку Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2020 року та ухвали Запорізького апеляційного суду від 04 березня 2021 року ОСОБА_7 частково визнав свою винуватість у інкримінованому йому злочині за ч. 1 ст. 121 КК України.

Згідно із ч. 8 ст. 131 КВК України, адміністрація колонії зобов`язана щоквартально проводити оцінювання поведінки особи, додержання нею правил поведінки, встановлених цим Кодексом та правилами внутрішнього розпорядку колонії, а також дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці та приймати вмотивоване рішення про доцільність або недоцільність застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів заохочення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 п. 13 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» визначено, що матеріали про умовно-дострокове звільнення, повинні містити характеристику, що відображає процес виправлення засудженого та стосується всього періоду відбування ним покарання, дані про попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Такі ж матеріали мають слугувати підставою для задоволення клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставленні до праці за весь період відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує заміні невідбутої частини покарання на більш м`яке.

Отже, судом не встановлено таких ґрунтовних даних про поведінку засудженого та його особу, які свідчать, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним, та є можливим, наприклад, в умовах обмеження волі, а тому в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 110, 369-372, 395, 532, 537, 539 КПК України, ст. 82 КК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким або його умовно дострокове звільнення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя

Маневицького районного суду ОСОБА_1