УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року

м. Київ

Справа № 626/275/21

Провадження № 51-1533 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 06 грудня 2022 року щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Байгул Чернишевського району Читинської області РФ, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2010 року за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України до 8 років позбавлення волі (звільнений 16 березня 2008 року по відбуттю строку покарання),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст.115 КК України.

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Харківського районного суду Харківської області від 22 липня 2021 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст.115 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 вирішено обчислювати з моменту його затримання, тобто з 12 листопада 2020 року. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 50 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_4 11 листопада 2020 в період часу з 17.30 год. по 23.46 год. під час спільного вживання алкогольних напоїв з ОСОБА_6 за місцем їхнього мешкання по АДРЕСА_2 , в ході конфлікту, який виник на ґрунті неприязних відносин, маючи умисел на заподіяння смерті ОСОБА_6 , у приміщенні кухні житлового будинку кухонним ножем завдав останньому не менше 12 ударів в область шиї, грудної клітини, живота та сідниць, заподіявши ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження, від яких він помер на місці.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 06 грудня 2022 року апеляційну скаргу прокурора було залишено без задоволення, а вирок Харківського районного суду Харківської області від 22 липня 2021 року - без зміни.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Полтавського апеляційного суду від 06 грудня 2022 року та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості.

Вказує, що апеляційний суд усупереч вимогам статей 50, 65 КПК України належним чином не перевірив доводи апеляційної скарги прокурора про м`якість призначеного ОСОБА_4 покарання.

Зазначає, що суд апеляційної інстанції належним чином не врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких, а також дані про особу засудженого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, не працює.

Вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України, а призначене ОСОБА_4 покарання є явно несправедливим внаслідок м`якості.

Мотиви суду

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додану до неї копію оскаржуваного судового рішення та інші матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину та кримінально-правова оцінка його діяння за п. 13 ч. 2 ст.115 КК України у касаційній скарзі прокурора не оспорюються.

Стосовно доводів прокурора про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, а також про необґрунтованість ухвали апеляційного суду, то вони, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Згідно з положеннями статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності й даним про особу винного.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обрати винній особі вид і розмір покарання у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Вирішення судом питання про призначення ОСОБА_4 покарання ґрунтується на наведених вище вимогах закону.

Як убачається зі змісту вироку місцевого суду, призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких; дані про особу засудженого, зокрема те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття, яке виразилося у визнанні винуватості, негативному ставленні до скоєного, осуді своїх дій. Обставинами, які обтяжують покарання, суд визнав вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Тобто судом були враховані всі обставини, на які посилається прокурор у касаційній скарзі.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 11 років, що є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав вважати призначене судом ОСОБА_4 покарання явно несправедливим через м`якість колегія суддів не вбачає, переконливого обґрунтування цих аспектів в касаційній скарзі прокурора немає.

Переглянувши вирок в апеляційному порядку, апеляційний суд дав належну оцінку доводам апеляційної скарги прокурора, які здебільшого є аналогічними доводам касаційної скарги, та із зазначенням докладних мотивів ухваленого рішення залишив апеляційну скаргу прокурора без задоволення. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогамст. 419 КПК України.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги прокурора та доданих до касаційної скарги матеріалів не убачається підстав для задоволення касаційної скарги, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 06 грудня 2022 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3