Справа №345/2654/22
Провадження № 1-кп/345/309/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.11.2022 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Калуш кримінальне провадження № 0001173 від 06.09.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , працюючої ФОП, освіта середня, одруженої, має на утриманні одну малолітню дитину, громадянинки України, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.15 ч.1 ст.201-1 КК України,
з участю прокурор ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5
в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , вчинила незакінчений замах на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю лісоматеріалів, заборонених до вивозу за межі митної території України.

Кримінальне правопорушення скоєно за таких обставин.

ОСОБА_3 , зареєструвавшись 14.06.2021 року в Калуській міській раді як фізична особа підприємець, займалась оптовою торгівлею деревини, в тому числі в митному режимі експорту, здійснювала діяльність у сфері експорту лісоматеріалів. 01.06.2022 року ОСОБА_3 отримала сертифікат серії ІФ №706096 про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів породи «дуб» кількістю 20,777 м? для здійснення експортних операцій. 14.06.2022 року із складського приміщення в АДРЕСА_2 ОСОБА_3 організувала сортування та складання пиломатеріалів у піддони , в ході чого умисно довантажила до загальної маси облікованих пиломатеріалів породи «дуб», пиломатеріали із не облікованої лісо продукції в кількості 1,6 м? (дві пачки в кількості по 437 дощок) на які була відсутня документація про їх походження. Того ж дня вказані пиломатеріали загальним об`ємом 22,465 м? замість 20,777 м? були завантажені на транспортний засіб «MAN» із д.н.з. НОМЕР_1 з півпричепом марки «Schwarzmuller» із д.н.з. НОМЕР_2 . В подальшому ОСОБА_3 організувала транспортування пиломатеріалів об`ємом 22,465 м? вище вказаним транспортним засобом під керуванням ОСОБА_6 , до пропускного пункту пропуску «Дякове-автомобільний» Закарпатської митниці Державної митної служби України, де оформила митну декларацію. 18.06.2022 року під час проведення митного огляду товарів із повним вивантаженням, здійснення всіх замірів та зважаючи на зовнішні ознаки деревини, встановлено, що даний товар не відповідає відомостям вказаним в сертифікаті серії ІФ №706096 від 14.06.2022, інвойсі від 02.06.2022 №8 та митної декларації №UA 206060/2022/004045 від 14.06.2022, які ОСОБА_3 подала митному органу як підставу для переміщення товару через митний кордон України.

Таким чином ОСОБА_3 вчинила всі дії, які вважала необхідними для переміщення через митний кордон України, з приховуванням від митного контролю пиломатеріалів об`ємом 1,6 м?, заборонених до вивозу за межі митної території України, загальною вартістю 43 000,68 грн., однак не довела їх до кінця з причин, які не залежали від її волі.

В ході проведення досудового розслідування 06.09.2022 року між прокурором та на той час підозрюваною ОСОБА_3 було укладено угоду про визнання винуватості. Згідно даної угоди обвинувачена та прокурор дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченої, яка у повному обсязі визнала свою вину у вчиненому.

Сторони погодилися на призначення обвинуваченій ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.15 ч.1 ст.201-1 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 000, 00 грн..

Прокурор вважав, що зміст угоди про визнання винуватості відповідає положенням діючого законодавства та підлягає затвердженню, а заявлене клопотання щодо постановлення вироку на підставі угоди задоволенню.

Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши подані матеріали, вважає, що клопотання підлягає задоволенню, а угода затвердженню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.201-1 КК України, який згідно ст.12 КК України є не тяжким злочином.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю.

Обвинувачена розуміє зміст п.1 ч.5 ст.474 КПК України та наслідки укладення даної угоди, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до неї буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Захисник в судовому засіданні не заперечив щодо затвердження угоди про визнання винуватості його підзахисною.

Суд, проаналізувавши надані матеріали, вислухавши пояснення обвинуваченої, захисника, думку прокурора, дійшов висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинувачена свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.201-1 КК України визнала повністю, щиро розкаялась у вчиненому, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення, тяжких наслідків від вчиненого не наступило, позитивно характеризуються за місцем проживання, має на утриманні одну малолітню дитину на ОСОБА_7 обліку в психіатра на нарколога не числиться.
Встановлено, що укладення угоди між прокурором та обвинуваченою про визнання винуватості є добровільним. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Підстав для відмови в її затвердженні, передбаченої ст. 474 КПК України, відсутні.

Обставинами, що пом`якшують покарання, обвинуваченої згідно ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, суд, згідно ст. 67 КК України, не встановив.

Таким чином, умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди обвинувачена та прокурор, визначена із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті ч.2 ст.15 ч.1 ст.201-1 КК України, у виді штрафу, а тому не суперечить інтересам суспільства. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб не встановлено.

На думку суду, дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч.2 ст.15 ч.1 ст.201-1 КК України, а узгоджене покарання, з урахуванням суспільної небезпеки вчиненого та пом`якшуючих обставин, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу, буде необхідне і достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченій узгодженої міри покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 374, 468-475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 06.09.2022 року між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001173 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.201-1 КК України.

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.201-1 КК України та призначити їй узгоджене сторонами покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 000, 00 грн..

Речові докази: пиломатеріали дубові, обрізні, нестругані в кількості 1,6 м? , які відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 29.08.2022 року зберігаються на території ДП «Болехівське лісове господарство» по вул.Є.Коновальця,110 м.Болехів Івано-Франківська область - конфіскувати в дохід держави.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.
Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з дня отримання копії вироку.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя