Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5028/22
Провадження 1-кп/711/497/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 жовтня 2022 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
особи, відносно якої подано клопотання ОСОБА_4
законного представника ОСОБА_5
захисника адвоката ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси матеріали клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, українця за національністю, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, інваліда ІІ групи, депутатом, учасником бойових дій, постраждалим від наслідків аварії на ЧАЕС не являється, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
по кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000262 від 23.06.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 , 22.06.2015, приблизно о 22 годині 50 хвилин, керуючи автобусом «Богдан А091», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись по проспекту Хіміків в місті Черкаси у напрямку вулиці Рябоконя, в порушення вимог п.п. 2.3 б), 12.3 та 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених 10.10.2001 постановою Кабінету Міністрів України №1306, зі змінами та доповненнями, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, а тому у момент виникнення перешкоди для його руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, у вигляді велосипедиста ОСОБА_7 , який рухався попереду по смузі його руху у попутному напрямку, вчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу та не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого, на відстані приблизно 235,80 м до перехрестя з вулицею Рябоконя, вчинив наїзд на вказаного велосипедиста.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_7 , отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер на місці події.
Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_4 , а саме вимог п.п. 2.3 б), 12.3 та 13.1 Правил дорожнього руху України, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті ОСОБА_7 .
Дії ОСОБА_4 підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
У ході досудового розслідування встановлено, що згідно з висновком судової психіатричної експертизи від 26.09.2022 №24, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за своїм психічним станом на теперішній час, з урахуванням його примусового лікування у 2018, 2019 роках, продовжує виявляти ознаки хронічного психічного захворювання на шизофренію параноїдну, з епізодичним перебігом, частим загостренням галюцинаторно-маячної, параноїдної симптоматики, з проявами вираженого шизофренічного, переважно психопатоподібного дефекту особистості в стані неякісної медикаментозно залежної ремісії (покращення), що позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, перешкоджає йому правильно сприймати обставини, що мають значення у справі та давати про них покази в судовому засіданні. З огляду на виявлені у ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , клінічні ознаки пасивного типу суспільної небезпеки, відносно нього можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, передбачені ст.94 КК України, у вигляді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив застосувати відносно ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_6 , законний представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та сам ОСОБА_4 не заперечували щодо застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Потерпілий ОСОБА_8 не заперечував щодо застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , однак вважав, що останній повинен понести належну відповідальність за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що він з 2006 року за кермом, в тому що трапилося себе не виправдовував, свою вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнав у повному обсязі, з місця дорожньо-транспортної пригоди не зник, співпрацював зі слідством, вчасно викликав швидку медичну допомогу, але також вважав, що однією із причин дорожньо-транспортної пригоди також є перебування потерпілого ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння та те, що останній рухався по проїжджій частині а не по велосипедній доріжці. В свою чергу ОСОБА_4 вважає, що покарання повністю відбув, та просив суд з урахуванням всіх обставини справи та його хвороби прийняти об`єктивне та справедливе рішення.

Окрім показів самого ОСОБА_4 , його причетність до вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинилосмерть потерпілого, підтверджуються також письмовими доказами, зібраними під час досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду, а саме:

- протоколом огляду місця події від 23.06.2015 року, проведеного старшим слідчим ВР ДТП СУ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_9 ;

- схемою дорожньо-транспортної пригоди, яка є додатком до протоколу огляду місця події від 23.06.2015 року, складеною старшим слідчим ВР ДТП СУ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_9 ;

- таблицею зображень до протоколу огляду місця події від 23.06.2015 року;

- висновком КЗ «Черкаський обласний наркологічний диспансер» №1046 від 23.06.2015 року відносно ОСОБА_4 , яким встановлено діагноз «Ознак сп`яніння не виявлено. Тверезий»;

- висновком лікаря судово-медичного експерта ОСОБА_10 №03-01/475 від 23.06.2021 року, який провів судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_7 в якому зазначено, що причиною смерті ОСОБА_7 є сполучена травма голови, тулуба та кінцівок, що ускладнилась розвитком шоку.При експертизі трупа виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита травмагрудної клітки та живота у вигляді двохсторонніх переломів ребер, забою лівої легені, розриву між хребцевого диску між 7 та 8 грудними хребцями з ушкодженням спинного мозку на цьому протязі, розривів печінки, крововилив в брижу товстого та тонкого кишківника, крововиливів в задню стінку черевного відділу аорти, крововиливів в м`яких тканинах хребта в шийно-грудному відділі хребта, в лопаткових ділянках, крововиливу в лівій поперековій ділянці, садна на животі; садна та рана на голові, садна та рани на кінцівках. Вказані ушкодження виникли внаслідок дії тупих предметів чи при ударі об такі предмети. Сполучена травма голови, тулуба та кінцівок відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.Не виключається можливість отримання вищеописаних тілесних ушкоджень під час дорожньо-транспортної пригоди, що вказана в описовій частині даної постанови.Між отриманою сполученою травмою голови, тулуба та кінцівок та настанням смерті існує прямий причинний зв`язок.При судово-токсикологічній експертизі крові трупа виявлено етиловий спирт у концентрації 1,13 проміле, що може відповідати легкому ступеню алкогольного сп`яніння відносно живих осіб;
- висновком судового експерта ОСОБА_11 №4/2191 від 21.12.2017 року в якому зазначено, що у дорожній обстановці, яка склалася на момент ДТП та за обставин, зазначених у вихідних даних постанови про призначення експертизи, водій автобуса Богдан А091 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 повинен був діяти у відповідності до вимог пп. 12.2, 12.3. Правил дорожнього руху України. У дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, та за обставин, зазначених у постанові слідчого про призначення експертизи, велосипедист ОСОБА_7 повинен був діяти у відповідності до вимог пп. 6.2, 6.6 а), 11.14 Правил дорожнього руху України;

- висновком судового експерта ОСОБА_11 №4/402 від 10.05.2018 року в якому зазначено, що у момент об`єктивної можливості виявлення велосипедиста, водій автобуса Богдан А091 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_7 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди.У момент об`єктивної можливості виявлення велосипедиста водій автобуса Богдан А091 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_7 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди, тому в його діях, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам п.12.3. Правил дорожнього руху України, для виконання яких він перешкод технічного характеру, згідно наданих на дослідження матеріалів, не мав.В дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, та за обставин, зазначених у вихідних даних постанови слідчого про призначення експертизи, у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, знаходилося несвоєчасне вжиття водієм автобуса ОСОБА_12 А091 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 заходів до зменшення швидкості руху керованого ним автобуса у момент, коли він мав технічну можливість уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_7 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди;

- копією посвідчення водія ОСОБА_4 ;

- копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, реєстраційний № НОМЕР_1 , марка БОГДАН, модель А091, рік випуску 2003 року, колір жовтий;

- медичною довідкою Серія 10ААд №338621, виданою КЗ «Черкаський обласний наркологічний диспансер» ОСОБА_4 щодо придатності до керування транспортними засобами;

- копією дорожнього листа №279242 від 26.06.2015 року ДП «ЧАРЗ-АВТО»;

- копією наказу №108-К директора ДП «ЧАРЗ-АВТО» ОСОБА_13 від 21.11.2014 року по особовому складу про призначення ОСОБА_4 на посаду водія автотранспортних засобів;

- копією наказу №58-К директора ДП «ЧАРЗ-АВТО» ОСОБА_13 від 30.09.2015 року по особовому складу про звільнення ОСОБА_4 із займаної посади водія автотранспортних засобів;

Таким чином, на підставі досліджених доказів судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив дії, що підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинилосмерть потерпілого.

Разом з цим в судовому засіданні був досліджений висновок судово-психіатричного експерта №278 від 23.07.2022 року, згідно якого встановлено, що на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих йому дій, тобто на 22.06.2015 року, ОСОБА_4 , 1985 р.н. виявляв ознаки змішаних тривожно-депресивних розладів в стані компенсації та ознаки розладів психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю в стані ремісії, що зважаючи на не психотичний рівень розладів, збереженість емоційно-вольової сфери, інтелекту, пам`яті, критичних і прогностичних функцій - не позбавляло на той період часу його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_4 виявляє ознаки хронічного психічного захворювання на шизофренію параноїдну, з актуальною галюцинаторно-маячною симптоматикою, психопатоподібною поведінкою, що ускладнюється масивним зловживанням алкогольними напоями (щонайменше протягом 2018 р.) - що позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, перешкоджає на теперішній час його здатності правильно сприймати обставини, що мають значення у справі і давати про них покази. Проаналізувавши характеризуючі спосіб та образ життя підекспертного дані, наведені в матеріалах кримінального провадження, дослідивши всю медичну документацію підекспертного, враховуючи сформованість у підекспертного залежності від міцних алкогольних напоїв, враховуючи наявність тривало існуючої актуальної галюцинаторно-маячної симптоматики у межах шизофренічного процесу, враховуючи появу в поведінці, висловлюваннях підекспертного ауто-агресивних суїцидальних тенденцій, з огляду на особливості інкримінованих йому дій, можна прийти до висновку, що ОСОБА_4 виявляє клінічні ознаки пасивного типу суспільної небезпеки, у зв`язку з чим відносно нього можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, передбачені ст.94 КК України, у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним типом нагляду.
Також був досліджений висновок судово-психіатричного експерта №24 від 26.09.2022 року, згідно якого ОСОБА_4 на період часу, до якого відноситься вчинення інкримінованого йому правопорушення та на теперішній час з урахуванням його примусового лікування у 2018, 2019 роках, продовжує виявляти ознаки хронічного психічного захворювання на шизофренію параноїдну, з епізодичним перебігом, частим загостренням галюцинаторно-маячної, параноїдної симптоматики, з проявами вираженого шизофренічного, переважно психопатоподібного дефекту особистості в стані неякісної медикаментозно залежної ремісії ( покращення ), що позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, перешкоджає йому правильно сприймати обставини, що мають значення у справі та давати про них покази в судовому засіданні, у зв`язку з чим відносно нього можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, у вигляді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Згідно з вимогами ч.3 ст.19 КК України, не підлягає покаранню особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи за рішенням суду можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру, а після одужання така особа може підлягати покаранню.

Таким чином, враховуючи дані висновку судово-психіатричного експерта №278 від 23.07.2022 року та висновку судово-психіатричного експерта №24 від 26.09.2022 року, судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення у стані осудності, але до постановлення вироку захворів на психічну хворобу, що позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними, а тому потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Згідно з вимогами ч.2 ст.503 КПК України, якщо під час досудового розслідування будуть встановлені підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, слідчий, дізнавач, прокурор виносить постанову про зміну порядку досудового розслідування і продовжує його згідно з правилами, передбаченими цією главою.
Частиною 4 статті 503 КПК України визначено, що примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.
Згідно з вимогами ч.1 та ч.2 ст.513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.
Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру надання у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.
Згідно з ч.3ст.94 КК України, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.
Визначаючи ОСОБА_4 вид примусових заходів медичного характеру, суд враховує дані висновкусудово-психіатричного експерта №24 від 26.09.2022 року, ступінь тяжкості вчиненого діяння, яке у відповідності до положень ст.12 КК України є тяжким злочином, а також ступінь небезпечності психічно хворого ОСОБА_4 як для себе так і для інших осіб, останній виявляє ознаки пасивного типу суспільної небезпеки.

Враховуючи вищевикладене, суд встановив, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.286 КК України у стані осудності, але до постановлення вироку захворів на психічну хворобу, що позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними, а тому потребує застосування примусових заходів медичного характеру, на думку суду, з урахуванням висновку судово-психіатричного експерта №24 від 26.09.2022 року та ступеня його суспільної небезпечності, у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Виходячи із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Цивільний позов по матеріалам кримінального не заявлявся.

Процесуальні витрати по кримінальному слід віднести за рахунок коштів Державного бюджету України

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 19, 93, 94 КК України, ст.ст. 512, 513 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Витрати за проведення судових експертиз, що становлять 4443 (чотири тисячі чотириста сорок три) гривні 30 копійок компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси на протязі 30 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 31.10.2022 року о 16:00 годині.

Головуючий: ОСОБА_1