Справа № 183/1922/23
№ 1-кс/183/710/23

У Х В А Л А
20 лютого 2023 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краснодон, Луганської області, українця, громадянина України, не одруженого, з повною загальною середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України,
прокурора ОСОБА_5
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 334-ос від 15.08.2011 ОСОБА_4 проходив військову службу на посаді молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії інспектора 2 групи силової підтримки відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » 1 категорії (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_4 (ВЧ НОМЕР_2 ).
13 серпня 2012 року ОСОБА_4 присвоєно військове звання «сержант».
Проходячи військову службу ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Відповідно до Закону України «Про боротьбу з тероризмом» 14 квітня 2014 року на сході України розпочата антитерористична операція, як комплекс скоординованих спеціальних заходів спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності.
Указом Президента України Про рішення Ради національної безпеки
і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014 до антитерористичної операції були залучені сили СБУ, МВС, підрозділи Міністерства оборони та Прикордонної служби, а також центральні та місцеві органи влади.
4 червня 2014 року, з метою запобігання збройного нападу на відділ прикордонної служби представниками незаконного збройного формування «Луганська народна республіка», начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 було видано наказ про прибуття у термін до 10.06.2014 для подальшого проходження військової служби до пункту пропуску відділу « ІНФОРМАЦІЯ_6 » за адресою: с. Ізварине, Краснодонського району, Луганської області.
Однак, сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою ухилитися від військової служби, 10 червня 2014 року до пункту пропуску відділу «Ізварине» Луганської області за адресою: с. Ізварине, Краснодонського району, Луганської області для подальшого проходження служби за призначенням, переведенням не прибув.
Вина підозрюваного у вчиненні інкримінованому йому злочину підтверджується зібраними у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема матеріалами службового розслідування.
Частиною 1 ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, якою передбачено умови, мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 188 КПК України дане клопотання подається органом досудового розслідування одночасно з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Необхідність обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного покладається необхідність запобігання спробам:
-переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим що військовослужбовець підозрюється у вчиненні злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.
Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Так, згідно ст. ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від слідства.
-вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки підозрюваний був військовослужбовцем,йому відомі місця дислокації військових частин ЗСУ, відома структура, види та чисельність військових частин та військовослужбовців ЗСУ, є обгрунтована ймовірність вважати, що вказаний військовослужбовець може займатись колабораційною діяльністю, свої знання та навички використовувати проти інтересів України, а також приймати участь у збройній агресії проти України на стороні країни агресора, адже до сьогодні він не з`явився ні до правоохоронних органів, ні до місця служби.
Неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно підозрюваного пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превілює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.
Так, підозрюваний ОСОБА_4 на виклики до органу досудового розслідування не з`являється. Про реальне місце свого мешкання ОСОБА_4 слідчому та прокурору не повідомляє.
Окрім того, ОСОБА_4 не повідомляє слідчому та прокурору свій особистий номер телефону, за яким з останнім можливо зв`язатись.
Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 до місця проходження військової служби не з`являвся.
Крім того, згідно із розпорядженням Кабінету міністрів України від 07.11.2014 №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» та відповідно до додатку №1 вказаного розпорядження територія м. Краснодон має правовий статус населеного пункту, на території якого органи державної влади не здійснюють свої повноваження.
За вказаних обставин, підозрюваний ОСОБА_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 що знаходиться на території, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження.
Враховуючи викладене, підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перебуваючи на вищевказаній території, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження.
Вручити ОСОБА_4 копії клопотання про обрання запобіжного заходу та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність його застосування не надалось можливим у зв`язку із тим, що місцезнаходження ОСОБА_4 органу досудового розслідування не відоме.
За таких обставин, досудове розслідування по даному кримінальному провадженню неодноразово відновлювалося та зупинялося з метою вжиття вичерпних заходів, спрямованих на встановлення місце перебування підозрюваного, які позитивного результату не надали. Останній раз досудове розслідування відновлено у день складання клопотання.
Враховуючи наведене, у клопотання слідчий, посилаючись на вимоги ст. ст. 40, 131, 132, 176 178, 183, 184, 194 КПК України, просив суд,
-надати дозвіл на затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
-доручити затримання підозрюваного ОСОБА_4 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою співробітникам Другого оперативного відділу (з дислокацією у місті Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, посилався на підстави звернення до суду, викладені в клопотанні, просив його задовольнити.
Суд, заслухавши прокурора, дослідивши клопотання, надані письмові докази, доходить до переконання, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню, з нижченаведеного.
На підставі ст. 188 КПК України,
1. Прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
2. Це клопотання може бути подане:
1) одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою;
2) після подання клопотання про застосування запобіжного заходу і до прибуття підозрюваного, обвинуваченого до суду на підставі судового виклику;
3) після неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у слідчого судді, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю.
3. Прокурор додає до клопотання документи, які підтверджують зазначені у пунктах 1, 2 частини четвертої статті 189 цього Кодексуобставини.
Статтею 189 КПК України визначено, що:
1. Слідчий суддя, суд не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, обвинуваченого, навіть якщо існують підстави для затримання без ухвали суду про затримання з метою приводу.
2. Клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою приводу розглядається слідчим суддею, судом негайно після одержання цього клопотання.
3. Розгляд клопотання здійснюється в закритому судовому засіданні за участю прокурора.
4. Слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що:
1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду;
2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.
Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, які досліджені в судовому засіданні.
Приходжу до висновку, що наявні ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний:
-може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим що військовослужбовець підозрюється у вчиненні злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.
-вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки підозрюваний був військовослужбовцем, йому відомі місця дислокації військових частин ЗСУ, відома структура, види та чисельність військових частин та військовослужбовців ЗСУ, є обґрунтована ймовірність вважати, що вказаний військовослужбовець може займатись колабораційною діяльністю, свої знання та навички використовувати проти інтересів України, а також приймати участь у збройній агресії проти України на стороні країни агресора, адже до сьогодні він не з`явився ні до правоохоронних органів, ні до місця служби.
Крім того, згідно із розпорядженням Кабінету міністрів України від 07.11.2014 №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» та відповідно до додатку №1 вказаного розпорядження територія м. Краснодон має правовий статус населеного пункту, на території якого органи державної влади не здійснюють свої повноваження.
За вказаних обставин, підозрюваний ОСОБА_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 що знаходиться на території, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження.
Враховуючи викладене, підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перебуваючи на вищевказаній території, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження.
Враховуючи наявність обґрунтовано підозри у вчиненні кримінального правопорушення, наявність ризиків, тяжкість кримінального правопорушення, особу підозрюваного, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, приходжу до висновку, що слідчим доведені обставини, які вказують на наявність підстав для затримання підозрюваного з метоюприводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що існують обставини, зазначені у п. 1 ч. 4 ст. 189 КПК України, що мають важливе значення для прийняття рішення про надання дозволу на затримання підозрюваної з метою приводу.
Крім того, суд зазначає, що у відповідності до ч. 3 ст. 190 КПК України, ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту:
1) приводу підозрюваного, обвинуваченого до суду;
2) закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії;
2-1) добровільного з`явлення підозрюваного до слідчого судді, а обвинуваченого до суду, про що слідчий суддя, суд повідомляє прокурора;
3) відкликання ухвали прокурором.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 177, 189, 190 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в :
Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвала діє до 20 серпня 2023 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено об 11:00 год. 20 лютого 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1