Справа№ 953/1967/23
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" березня 2023 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, неповнолітніх дітей на утриманні немає, зареєстрований АДРЕСА_1 , фактично мешкає АДРЕСА_2 , раніше судимого :
-28.09.2020 року Київським районним судом м. Харкова за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, з застосуванням ст.75 КК України з іспитовим терміном на 2 роки;
-13.12.2021 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 , ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки та 1 місяць
у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 достовірно знаючи, що на всій території з 24.02.2022 указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 го. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, котрий в подальшому неодноразово продовжувався, останній раз, законом про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" з 05 год. 30 хв. 24.05.2022 року та продовженого Указом Президента України ОСОБА_6 № 58/2023 від 06.02.2023 року строком на 90 діб.
В період дії воєнного стану, 20 грудня 2022 року , приблизно о 07 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебував за адресою АДРЕСА_3 . В приміщенні підїзду вказаного будинку на першому поверсі ОСОБА_4 помітив бетонозмішувач об`ємом 180 літрів ТМ «Detex», який належить ТДВ «Житлобуд-2». У цей час у нього раптово виник прямий злочинний умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном.
Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому і свідомо бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, маючи на меті незаконне збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв з під`їзду будинку бетонозмішувач об`ємом 180 літрів ТМ «Detex», вартістю -8133,30 грн.
Після чого, ОСОБА_4 покинув місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, обернувши його на свою користь та розпорядився у подальшому на власний розсуд, тим самим спричинивши ТДВ «Житлобуд-2» матеріальну шкоду на загальну суму 8133 гривні 30 колійок.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, визнав повністю та пояснив, що дійсно в зазначений в обвинувальному акті день та час, тобто 20.12.2022 року приблизно о 07:00 год. Зайшов в під`їзд будинку АДРЕСА_3 , де побачив бетонозмішувач котрий він забрав та поніс до пункту прийому металобрухту. До пункту прийому він бетонозмішувач не доніс, кинувши його на дорозі. Ніхто йому не заважав донести до пункту прийому та не припиняв його дій.
В судове засідання представник потерпілого ОСОБА_7 не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_7 , в якій він просить проводити судовий розгляд та судові дебати без його участі у зв`язку з тим, що на даний момент він знаходиться за межами міста Харків. Проти розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України не заперечує. Просив винному призначити покарання відповідно до чинного законодавства України на розсуд суду. Матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_4 не має, цивільний позов не заявляв.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши йому положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він будє позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченогост.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів (крім допиту обвинуваченого) стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та розглядає справу у відповідності дост. 349 КПК України.
За таких обставин суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, доведена у повному обсязі, та кваліфікує його дії за ч.4 ст.185 КК України, тобто викрадення чужого майна (крадіжка),вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
Як особа, ОСОБА_4 характеризується формально, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, постійного місця роботи не має, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення не відбувши призначеного йому покарання у вигляді позбавлення волі.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно дост. 67 КК України, судом не встановлено.
У відповідності до вимог статті 50 КК України « Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні кримінального правопорушення і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.»
Із Постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 23 січня 2014 року (справа № 5-48 кс13) вбачається, що загальні засади призначення покарання (ст.65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Суд виходить із фактичної тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу і місця його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, та характеризують поведінку останнього після вчинення кримінального правопорушення, та індивідуальних особливостей обвинуваченого, зокрема способу життя, характеризуючих його даних, його вік, стан здоров`я.
Приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини по справі, ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, характер та мотиви протиправних дій, враховуючи вищенаведені дані характеристики особи обвинуваченого, той факт, що він неолдноразово пртиягався до кримінальної відповідальності, скоїв кримінальне правопорушення будучи засудженим до позбавлення волі та невідбувши даного покарання, суд, всебічно оцінюючи викладені обставини, приходить до переконання про можливість виправлення ОСОБА_4 лише в умовах ізоляції від суспільства.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного вироком Київського районного суду м. Харкова від 13.12.2021 року, суд вважає за необхідне призначити остаточно до відбуття ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки він вчинив новий злочин не відбувши покарання за попереднім вироком.
Дійшовши висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, з урахуванням всіх обставин справи, відсутності будь-яких претензій зі сторони представника потерпілого на думку суду, можливо не застосовувати максимального покарання передбаченого даною статтею, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що відповідає меті покарання.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його затримання , зарахувавши на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання строк попереднього ув`язнення з року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення дорівнює 1 дню позбавлення волі.
До обвинуваченого ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.
Цивільний позов у справі не заявлений.
Процесуальні витрати на залучення експерта згідно ст.124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого.
Відповідно до положень статті 100 КПК України, речові докази по справі , які під час досудового розслідування були повернуті за належністю, підлягають залишенню за належністю у цього власника.
Судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 676М від 27.12.2022 року, становлять 566 (п`ятсот шістдесят шість) грн. 31 коп , та підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 ..
Долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити на підставі ст. 100 КПК України, при цьому скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 22.12.2022 року на майно, у відповідності до ч. 4 ст. 174 КПК України.
Керуючись ст. ст. 129, 174, 349, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного вироком Київського районного суду м. Харкова від 13.12.2021 року , до покарання, призначеного за цим вироком, остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років 5 ( п`ять ) місяця позбавлення волі.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» №27 - залишити без змін до набрання цим вироком законної сили.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його затримання , зарахувавши на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення дорівнює 1 дню позбавлення волі.
Речові докази: бетонозмішувач об`ємом 180 літрів ТМ «Detox»залишити в розпорядженні власника майна.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Вирок постановлено, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Суддя

Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1