Справа № 947/4282/23
Провадження № 1-кс/947/1472/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000405 від 21.12.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 21.11.2022 року наказом в.о. начальника Одеської митниці від 16.11.2022 року № 1042-о ОСОБА_5 було призначено на посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Одеса-порт» Одеської митниці.

Як зазначає сторона обвинувачення ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого систематичного збагачення став на шлях злочинної діяльності за наступних обставин.

Так, приблизно у жовтні 2022 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, під час проходження митного оформлення гуманітарного вантажу в зоні діяльності ВМО № 3 МП «Білгород Дністровський», закупленого у р. Молдова представником Благодійний фонд «Небайдужий народ» ОСОБА_6 для передачі ВЧ НОМЕР_1 у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на вимагання та отримання від ОСОБА_6 неправомірної вигоди за влив на службових осіб ВМО № 3 МП «Білгород Дністровський» за безперешкодне митне оформлення вантажу та не вчинення штучних перешкод у митному оформленні вантажів, в тому числі гуманітарних.

Діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого систематичного збагачення, ОСОБА_5 27.10.2022 року повідомив ОСОБА_6 про необхідність сплати неправомірної вигоди у розмірі від 500 до 700 доларів США за кожний автомобіль з вантажем.

Також ОСОБА_5 зазначив, що ОСОБА_6 повинен завчасно повідомляти останнього про час проїзду та перелік вантажу.

ОСОБА_6 реально сприймаючи висловлені ОСОБА_5 неправомірні вимоги був вимушений погодитися на його умови.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди 28.01.2023 року приблизно о 14:00 годині, перебуваючи біля будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_6 раніше обумовлену неправомірну вигоду у розмірі 500 доларів США (що відповідно до офіційного курсу НБУ становило 18 284 (вісімнадцять тисяч двісті вісімдесят чотири) гривні) за вчинений ним 25.01.2023 року вплив на службових осіб ВМО № 3 МП «Білгород Дністровський» під час здійснення митного оформлення вантажу та не вчинення службовими особами ВМО штучних перешкод у митному оформленні, який було оформлено у ВМО № 3 МП «Білгород Дністровський» за декларацією про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою № 500160/2023/29, який переміщувався на митну територію України автомобілем марки Iveco р.н. НОМЕР_2 .

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого систематичного збагачення, 02.02.2023 року приблизно о 14:15 годині, перебуваючи біля будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, пр-кт. Небесної Сотні, 4/10, ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_6 раніше обумовлену неправомірну вигоду у розмірі 700 доларів США (що відповідно до офіційного курсу НБУ становило 25 598 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто вісім) гривень) за вчинений ним 02.02.2023 року вплив на службових осіб ВМО № 3 МП «Білгород Дністровський» під час здійснення митного оформлення вантажу та не вчинення службовими особами ВМО штучних перешкод у митному оформленні, який було оформлено у ВМО № 3 МП «Білгород Дністровський» за декларацією про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою № 500160/2023/37, який переміщувався на митну територію України автомобілем марки Mercedes-Benz Sprinter р.н. НОМЕР_3 .

Після цього, ОСОБА_5 викрито у вчиненні злочину працівниками правоохоронних органів та затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Загальна сума неправомірної вигоди, отриманої ОСОБА_5 від ОСОБА_6 склала 1200 доларів США.

02.02.2023 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України за кваліфікуючими ознаками одержання неправомірної вимоги для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Санкцією ч. 3 ст. 369-2 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

Таким чином, майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 у разі визнання судом його винним у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України може бути використано для забезпечення покарання у виді конфіскації майна.

Так, на думку сторони обвинувачення за час проведення досудового розслідування та судового розгляду справи ОСОБА_5 може вжити заходів щодо перереєстрації належного йому на праві приватної власності будинку АДРЕСА_2 з метою уникнення покарання у вигляді конфіскації майна.

Вказані обставини на думку органу досудового розслідування свідчать про те, що на даному етапі є доцільним накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , що унеможливить подальше відчуження вказаного об`єкту нерухомого майна.

За викладених обставин, слідчий за погодженням з прокурором звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт майна в рамках даного кримінального провадження.

Прокурор та слідчий у судове засідання не з`явилися, проте слідчий надіслала до суду заяву, в якій вказала, що подане клопотання підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та розглянути у її відсутність та відсутність власника майна задля забезпечення арешту майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Сторона обвинувачення просить розгляд клопотання провести за відсутності власника майна, зважаючи на можливість вжиття неправомірних дій щодо майна до прийняття рішення судом.

Приймаючи до уваги клопотання сторони обвинувачення, враховуючи положення ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання про можливість розгляду клопотання за відсутності власника майна.

Слідчий суддя, розглянувши матеріали клопотання з долученими в його обґрунтування додатками, приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Як вбачається з матеріалів клопотання, СУ ГУНП в Одеській області обґрунтованопроводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000405 від 21.12.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

02.02.2023 року в рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України за кваліфікуючими ознаками одержання неправомірної вимоги для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Слідчий суддя враховує, що санкція ч. 3 ст. 369-2 КК України передбачає як додаткове покарання конфіскацію майна.

При цьому, відповідно до інформаційної довідки № 321793822 від 02.02.2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна підозрюваному ОСОБА_5 належить на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 229).

Слідчий суддя вважає, що відносно вказаного майна, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 наявна необхідність в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою забезпечення можливої конфіскації майна.

Критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Слідчий суддя прийшов до висновку, що арешт майна у даному випадку необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження, а таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки підлягає оскарженню, відповідно до норм процесуального законодавства щодо оскарження рішень слідчого судді, та скасуванню у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 174 КПК України.

На підставі викладеного, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, як виду покарання, беручи до уваги розумність та співрозмірність арешту майна, а також його наслідки, слідчий суддя приходить до переконання, що подане клопотання в частині накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 є обґрунтованим, належним чином вмотивованим, а відтак, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000405 від 21.12.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України - задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та здійснення будь-яких реєстраційний дій на житловий будинок АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 229) та належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Виконання ухвали про арешт майна покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1