СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/365/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.01.2021 за № 0000166, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, який здобув середню спеціальну освіту, неодружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 разом із ОСОБА_5 , який засуджений вироком Святошинського районного суду міста Києва 11.11.2021, діючи за попередньою змовою групою осіб, маючи умисел на незаконне заволодіння майном громадян шляхом введення останніх в оману, розробили з цією метою злочинний план, згідно якого створювали враження людей, які ніби то є працівниками поліції та можуть притягнути до адміністративної відповідальності, однак, за грошову винагороду вони можуть вирішити питання щодо не притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, 23.01.2021 приблизно о 01 год. 00 хв., перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , потерпілий ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 і запропонував відпочивати разом, на що останні погодились. У ході вживання спиртних напоїв, 23.01.2021 приблизно о 04 год. 20 хв. потерпілий повідомив ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про те, що йде до місця свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_4 . У той момент, з метою виконання свого злочинного умислу направленого на заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_5 цього ж дня приблизно о 04 год .45 хв. повідомили потерпілого, про те, що він буде затриманий за вживання спиртних напоїв та наркотичних засобів в результаті чого, вони разом попрямують до управління поліції для складання протоколів та проходження медичного освідування. У подальшому, під тиском ОСОБА_5 та ОСОБА_3 потерпілий, будучи переконаним у тому, що останні дійсно являються співробітниками правоохоронних органів, та будучи умисно введеним ними в оману, погодився на запропоновану останніми угоду, а саме уникнути адміністративної відповідальності за грошову винагороду в сумі 14000 грн, однак, у зв`язку із відсутністю грошових коштів потерпілий запропонував в якості застави власний «Айфон ХР», чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , вартістю 14000 гривень з сім карткою абонентського номеру мобільного оператора «Водафон» НОМЕР_2 , та пішов за місцем мешкання, за домовленості повернутись через декілька хвилин з грошима. Однак, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 не могли та не збиралися виконувати взятих на себе повноважень. Після цього, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб, маючи змогу розпоряджатись мобільним телефоном потерпілого, яким заволоділи шляхом обману, із місця вчинення злочину зникли, тим самим спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 14000 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме: заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство) , вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому складі кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, вказавши на час, місце, спосіб і мету його вчинення та показав, що 23.01.2021 приблизно о 01 год. 00 хв. він разом із ОСОБА_5 перебували біля магазину, що за адресою: м. Київ, вул. Підлісна, 1 та вживали алкогольні напої - пиво. Цього ж дня, приблизно о 04 год. 20 хв., до них підійшов потерпілий ОСОБА_6 та між ними зав`язалася розмова. Коли потерпілий вирішив іти додому, він та ОСОБА_5 сказали потерпілому, що він буде затриманий за вживання спиртних напоїв та наркотичних засобів в результаті чого, вони разом попрямують до управління поліції для складання протоколів та проходження медичного освідування. Сказали, що за грошові кошти вказані дії робити не будуть. Оскільки у потерпілого не було грошових коштів, він віддав їм свій мобільний телефон «Айфон ХР» в якості застави, після чого пішов додому за грошовими коштами. Вони нікуди не тікали. Цього ж дня їх затримали працівники поліції та вилучили у них мобільний телефон потерпілого.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, які ніким (прокурором та обвинуваченим) не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що обвинувачений ОСОБА_3 23.01.2021 приблизно о 04 год. 45 хв. вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб, а тому його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття.

Відповідно ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином; ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості та розкаянні; обставину, яка пом`якшує його покарання, та відсутність обставин, які обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він неодружений, офіційно не працевлаштований, має місце реєстрації та проживання, за даними наявної документації на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, також за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, що свідчить про його осудність, раніше не судимий.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 190 КК України в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України, а саме у виді обмеження волі.

Разом з тим, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, його особу, зокрема, його молодий вік, те, що він раніше не судимий, ставлення до вчиненого, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_3 ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку, оскільки, на думку суду, його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Також суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 та п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню.

Крім того, суд вважає за доцільне запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту в певний час доби скасувати.

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся. Процесуальні витрати відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 9 ст. 100, ч. 3 ст. 349, ст. 369-371, 373, 374, 376, 377 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробовуванням, з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 та п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту в певний час доби - скасувати.

Речовий доказ: чохол сірого кольору, який передано для зберігання до камери схову Святошинського УП ГУ НП України в м. Києві - повернути належному володільцю ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1