№707/2527/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2022 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси кримінальне провадження №0002251 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Руська Поляна, Черкаського району, Черкаської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , маючого непогашену судимість:

04.04.2018 року засуджений Черкаським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту строком 6 міс.;

12.06.2018 року засуджений Черкаським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 289 КК України до позбавлення волі на 5 років. На підставі ч. 4 ст. 70, 72 КК України частково приєднано невідбуте покарання 1 місяць позбавлення волі по вироку Черкаського районного суду Черкаської області від 04.04.2018 року, до остаточного відбуття покарання - 5 років 1 місяць позбавлення волі. 27.10.2021 року звільнено умовно-достроково з невідбутим покаранням 1 рік 6 місяців 22 дні,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
ОСОБА_5 , будучи особою раніше судимою за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, судимість за які не знята та не погашена в установленому законом порядку, 25.09.2022 року, близько 01.00 год., перебуваючи за адресою: вул. Пальохи, с. Руська Поляна, Черкаського району, Черкаської області, зайшовши на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , яке розташоване на вказаній вулиці, де шляхом вибиття дверей проникнув до будинку, де помітив мотокосу «GRUNHELM Garden tools GR-53M», електро чайник «ВІТЕК» модель ВТ-3112, I500W та електро духову піч «Telefunken SY-1201Q2B», які на праві приватної власності належать ОСОБА_6 . В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на таємне, повторне, викрадення майна, в умовах воєнного стану.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , 25.09.2022 близько 01 год. 00 хв., діючи умисно та цілеспрямовано, повторно, з корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи та бажаючи настання наслідків, а також усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, в умовах воєнного стану, який введено в дію відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, перебуваючи в житловому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , взяв мотокосу «GRUNHELM Garden tools GR-53M», вартість якої згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/124-22/1 1265-ТВ від 20.10.2022, становить 3 033, 33 грн., електро чайник «ВІТЕК» модель ВТ- 3112, 1500W, вартість якого згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/124-22/11265-ТВ від 20.10.2022, становить 223, 33 грн., електро духову піч «Telefunken SY-1201Q2B», вартістю 1 500 грн., які на праві приватної власності належать ОСОБА_6 . Після чого, утримуючи при собі викрадене майно, залишив місце вчинення кримінального правопорушення, спричинивши таким чином потерпілому ОСОБА_6 матеріальні збитки на суму 4 756, 66 грн.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не зявився, однак від нього наявна заява від 11.11.2022 року про проведення підготовчого засідання та подальших судових засідань без його участі, через погане самопочуття та неможливість прибути у судові засідання. Не заперечує проти не дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
У порядку ст. 325 КПК України, вирішено питання про можливість розгляду кримінального провадження без участі потерпілого, враховуючи, що він не заперечує проти не дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, а претензій майнового характеру потерпілий не заявляв.

Отже, учасники процесу не оспорюють обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні та які викладено в обвинувальному акті. Судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставини, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Відтак суд, пояснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, провів судовий розгляд даного кримінального провадження щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації N 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєному злочині визнав повністю, та пояснив, що дійсно в ніч з 24.09.2002 року на 25.09.2022 року перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , зайшов на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , щоб провідати свого товариша, який колись там проживав. Вибив двері в будинку та побачивши там багато різних речей викрав мотокосу, електро чайник, електро духову піч.

Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов до висновку, що вина ОСОБА_5 доведена «поза розумним сумнівом» і знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані вірно - за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Посилання сторони обвинувачення на таку обставину як щире каяття не знайшло свого підтвердження, оскільки розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Однак, у матеріалах справи відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений кається. Обвинувачений не вчинив жодних дій направлених на виправлення наслідків вчиненого, та не відшкодував заподіяну шкоду потерпілому.

Повернення органами досудового слідства викраденого майна потерпілому, не є відшкодуванням завданої шкоди, у зв`язку з чим обвинувачений не вчинив жодних дій на відшкодування шкоди ОСОБА_6 .
Враховуючи викладене вище, суд вважає, що обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
Мотиви призначення відповідного покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне:

позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання;

відношення обвинуваченого до вчиненого (визнання вини, відсутність щирого каяття та невідшкодування шкоди);

ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів;

особливості й обставини вчинення злочину: форму вини (прямий умисел), мотив і мету (мотив корисливий, мета власне збагачення), спосіб (таємне викрадення), стадію вчинення (закінчений злочин), характер і ступінь тяжкості наслідків що настали (завдання потерпілому матеріальних збитків та порушення права власності);
відсутність помякшуючих та обтяжуючих покарання обставин;
особу обвинуваченого, який визнав свою вину у вчиненому злочині повністю, має не зняту та не погашену судимість, під наглядом в КНП "Черкаський обласний наркологічний диспансер Черкаської обласної ради" не перебуває, під наглядом лікаря-психіатра КНП "ЧОПНД Черкаської обласної ради" не перебуває, є непрацюючим.

Аналізуючи покази обвинуваченого, матеріали, що характеризують його особу, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 повторно скоїв умисний тяжкий злочин проти власності, та ще й в умовах воєнного стану. Дана поведінка ОСОБА_5 свідчить про те, що він схильний до скоєння крадіжок, і не бажає виправлятися. ОСОБА_5 задовольняє свої матеріальні потреби за рахунок інших.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі. Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Відповідно до п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» маючи на увазі, що при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку. Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати: частину покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково (статті 81, 107 КК) ( 2341-14 ).

У разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (статті 75, 104 КК) ( 2341-14 ) або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК) і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання. Абзац сьомий пункту 26 із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 8 ( v0008700-09 ) від 12.06.2009 \

Враховуючи, що ОСОБА_5 будучи засудженим 12.06.2018 року за вироком Черкаського районного суду Черкаської області за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років, з частковим приєднанням, на підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, невідбутого покарання у виді позбавлення волі строком 1 міс. - за вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 04.04.2018 року, та остаточно визначеним до відбуття покаранням у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 міс., 27.10.2021 року був звільнений умовно-достроково від відбування даного покарання, при цьому невідбувши 1 року 6 місяців 22 дні, є необхідним застосувати положення ч. 1 ст. 71 КК України і приєднати йому до остаточного покарання частину невідбутого покарання.

Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.
Цивільний позов не заявлено.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Майнова шкода становить 4756,66 грн. Викрадене майно знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів і має бути повернуто потерпілому.

З обвинуваченого необхідно стягнути на користь держави документально підтверджені витрати за залучення експерта в порядку ч. 2 ст. 124 КПК України, у сумі 755,12 грн.

Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України, у відношенні тих доказів по яким було надано суду відповідні постанови про їх визнання такими.
Обвинуваченому на досудовому розслідуванні обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 22.12.2022 року.
Враховуючи, що ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі, міру запобіжного заходу слід залишити попередню тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд

з а с у д и в:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків - до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 12.06.2018 року за ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 7 (сім) місяців.
Захід забезпечення кримінального провадження, а саме: запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_5 - залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 , рахувати з дня набрання вироком суду законної сили, зарахувавши йому попереднє ув`язнення у загальний строк покарання з 24.10.2022 року, коли його було взято під варту, по день набуття вироком законної сили, з розрахунку день за день.
Після набрання вироком законної сили, речові докази, а саме: електро-бензинову косу«GRUNHELM Garden tools GR-53M», електро-чайник «ВІТЕК» модель ВТ-3112, електро-духову піч «Telefunken SY-1201Q2B», які знаходяться в камері схову ЧРУП ГУНП в Черкаській області - повернути ОСОБА_6 , як власнику.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за залучення експертів по справі на суму 755,12 грн.

Вирок може бути оскаржений в Черкаський апеляційний суд всіма учасниками процесу протягом 30 днів з дня проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1