Справа № 359/9219/22
Провадження № 1-кп/359/284/2023
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді

ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , її захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , третьої особи ОСОБА_7 , його представника ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000447 за обвинуваченням ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Донецьк, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в :

20.10.2022, близько 13 години 30 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи легковим автомобілем «Suzuki LY/D21S/D21SAT VITARA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю 53,68 км./год. по другорядній автодорозі вулиці Перспективна, с. Щасливе, Бориспільського району, Київської області, в напрямку вулиці Олімпійська, в порушення вимог пункту 12.9 б) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - Правила дорожнього руху), згідно якого «Водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4- 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих правил» перевищила максимальну дозволену швидкість на вказаній ділянці дороги, а також порушуючи пункти 2.3 б), д) Правил дорожнього руху, згідно з якими «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху» проявила злочинну недбалість, не була уважною під час керування транспортним засобом, не стежила за дорожньою обстановкою, не реагувала на її зміну, внаслідок чого своїми діями створила загрозу безпеці дорожнього руху, порушуючи вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху, відповідно до якого «водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі» і вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» Правил дорожнього руху, відповідно до якого «забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою», порушуючи пункт 16.11 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі незалежно від напрямку їх подальшого руху» не зупинилася перед стоп лінією, не надала дорогу транспортному засобу, який рухався по головній автодорозі, виїхала на головну автодорогу по вулиці Героїв Майдану в с. Щасливе, Бориспільського району, Київської області де допустила зіткнення з автомобілем «КІА SPORTAGE», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , який рухався по головній автодорозі справа наліво відносно напрямку руху автомобіля «Suzuki LY/D21S/D21SAT VITARA», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

У подальшому після вказаного зіткнення автомобіль «КІА SPORTAGE», реєстраційний номер НОМЕР_2 скерувало праворуч де відбувся наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка йшла на зустріч автомобілю «КІА SPORTAGE», реєстраційний номер НОМЕР_2 по правому краю проїзної частини азтодороги вулиці Героїв Майдану, с. Щасливе, Бориспільського району, Київської області.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження, від яких загинула на місці події. Смерть ОСОБА_9 настала від поєднаної травми з переломами кісток скелета з ушкодженнями внутрішніх органів, що супроводжувались крововтратою та шоком. Грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 2.3 б), д), 12.9 б), вимог дорожніх знаків 2.1 та 2.2 Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_9 .

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою вину у вчиненні злочину, не оспорює жодні фактичні обставини кримінальних правопорушень, погоджується із правовою кваліфікацією дій та підтвердила, що дійсно 20.10.2022, близько 13 години 30 хвилин, вона керувала легковим автомобілем «Suzuki VITARA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по другорядній автодорозі вулиці Перспективна, с. Щасливе, Бориспільського району, Київської області, в напрямку вулиці Олімпійська та не зупинилася перед стоп лінією, не надала дорогу транспортному засобу, який рухався по головній автодорозі, виїхала на головну автодорогу де допустила зіткнення з іншим автомобілем, який рухався по головній автодорозі справа наліво відносно напрямку руху. ОСОБА_4 визнає, що нею порушено вимог пунктів 2.3 б), д), 12.9 б), вимоги дорожніх знаків 2.1 та 2.2 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого потерпіла ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження, від яких остання загинула на місці події.

Обвинувачений, захисник, прокурор, потерпіла та третя особа не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, у зв`язку із чим, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України судом з`ясовано чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, суд переконався у добровільності їх позиції та роз`яснив учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Отже, судом визнається доведеним, що ОСОБА_4 керуючи транспортним засобом порушила правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого, тобто вона вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України. Таку правову кваліфікацію дій обвинуваченої суд вважає правильною.

Суд звертає увагу на те, що щире каяття це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди. Каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, відверту негативну оцінку своєї злочинної поведінки, визнання тих обставин, які ставляться в провину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження (аналогічна думка викладена в Постанові ВП ВС №629/847/15к).

У судовому засіданні обвинувачена визнала свою провину, висловила жаль з приводу вчиненого, засудила свою поведінку, добровільно відшкодувала потерпілій шкоду, а також обіцяла в подальшому продовжити відшкодування шкоди, а тому щире каяття та добровільне відшкодування шкоди суд визнає обставинами, які пом`якшують її покарання.

Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд виходить з того, що обвинуваченою вчинено необережний злочином проти безпеки руху та експлуатації транспорту та у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів. З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_4 пенсіонерка, внутрішньо переміщена особа з м. Донецьк, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася. Згідно медичних довідок на обліку у психіатра та лікаря нарколога обвинувачений не перебуває.

Потерпіла в судовому засіданні підтвердила відшкодування обвинуваченою шкоди в загальному розмірі 400 000 грн. та просила суд призначити покарання не пов`язане із реальним позбавленням волі.

З огляду на ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, визнання нею вини, наявності обставин, що пом`якшують покарання, доводи та позицію потерпілої, враховуючи те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

У судовому засіданні прокурор, потерпілий, захисник та третя особа просили суд застосувати ст. 75 КК України та звільнити обвинувачену від реального відбування покарання з випробуванням. В обґрунтування своєї позиції учасники провадження послалися на те, що ОСОБА_4 вчинила необережний злочин за відсутністю обтяжуючих обставин, повністю визнала свою вину, щиро розкаялася та відшкодувала шкоду.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства. При обранні форми реалізації кримінальної відповідальності суд у визначених законом межах наділений правом вибору не лише виду та розміру покарання, а й порядку його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України. Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання, при цьому, з огляду на положення ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.

Враховуючи тяжкість та особливість цього злочину, зокрема характер діяння, наслідки які настали, обстановку, спосіб та місце його вчинення, зважаючи на індивідуальні особливості обвинуваченої, приймаючи до уваги думку учасників провадження, суд приходить до висновку про наявність обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і ступінь небезпечності винної особи для суспільства. На думку суду, виправлення ОСОБА_4 можливе без реального відбування покарання, у зв`язку із чим на підставі ст. 75 КК України вона підлягає звільненню від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном два роки. Відповідно до ст. 76 КК України необхідно покласти на неї наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч. 3 ст. 55, 77 КК України строк відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами слід обчислювати з моменту набрання законної сили вироком.

Накладений арешт на автомобіль марки «KIA SPORTAGE», реєстраційний номер НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_7 скасувати. Накладений арешт на автомобіль «Suzuki LY/D21S/D21SAT VITARA», реєстраційний номер НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_4 скасувати.

Речові докази, а саме: автомобіль марки «KIA SPORTAGE», реєстраційний номер НОМЕР_4 повернути ОСОБА_7 ; автомобіль «Suzuki LY/D21S/D21SAT VITARA», реєстраційний номер НОМЕР_5 - повернути ОСОБА_4 .

Документи, надані учасниками судового провадження на підставі ст. 100 КПК України слід залишити в матеріалах кримінального провадження. Крім того, слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експертів у кримінальному провадженні у сумі 10537,4 грн.

Клопотання про застосування запобіжного заходу прокурором не заявлялося.

Керуючись ст. 368, ст. 373, ст. 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном два роки. Відповідно до ст. 76 КК України необхідно покласти на неї наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк два роки слід обчислювати з моменту набрання законної сили вироком.

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2022 року на автомобіль марки «KIA SPORTAGE», реєстраційний номер НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_7 ; автомобіль «Suzuki LY/D21S/D21SAT VITARA», реєстраційний номер НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_4 скасувати.

Речові докази, а саме: автомобіль марки «KIA SPORTAGE», реєстраційний номер НОМЕР_4 повернути ОСОБА_7 ; автомобіль «Suzuki LY/D21S/D21SAT VITARA», реєстраційний номер НОМЕР_5 - повернути ОСОБА_4 .

Стягнути із ОСОБА_4 ( НОМЕР_6 ) на користь держави витрати, пов`язані із залученням експертів у кримінальному провадженні у сумі 10537,4 грн.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На підставі ч. 3 ст. 376 КПК України роз`яснити обвинуваченому, захиснику, його законному представнику, потерпілому, його представнику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1