Номер провадження: 11-кп/813/1990/22
Справа № 509/2555/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.11.2022 року м. Одеса

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2
Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника-адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0002459 від 28.07.2018 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.09.2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.6 ч.2 ст.115 КК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_8 та продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у Державній установі «Ізмаїльській слідчій ізолятор» строком на 60 днів, до 25.11.2022 року включно без визначення застави.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, посилаючись на незаконність оскарженої ухвали. В обгрунтування доводів зазначає, що суд з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону дійшов висновку про існування ризиків за ст.177 КПК України та необхідності тримання його підзахисного під вартою. Вказує, на те, що суд першої інстанції за відсутності будь-яких доказів існування обгрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину за п.6 ч.2 ст.115 КК України, без з`ясування та перевірки можливості обрання обвинуваченому іншого запобіжного заходу, фактично перетворив продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на відбування покарання у вигляді позбавлення волі «авансом». На думку захисника, судом першої інстанції не враховано вимоги індивідуального характеру, встановлені ст.178 КПК України (обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні матір похилого віку та дружину, позитивно характеризується, а можливість тримання під вартою за віком та станом здоров`я не є підставою для продовження ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу), а також захисник посилається на недотримання судом розумних строків розгляду кримінального провадження. Просить ухвалу суду від 27.09.2022 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід ОСОБА_6 із тримання під вартою на домашній арешт у період з 23:00 години до 06:00 години ранку наступного дня за адресою: АДРЕСА_1 .
Обвинувачений ОСОБА_6 у поданій апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду від 27.09.2022 року, якою йому продовжено строк тримання під вартою на 60 діб. Вимоги мотивує тим, що обвинувачення його у вчиненні злочину стороною обвинувачення є необґрунтованим та недоведеним, вчиняти ризики, передбачені ст.177 КПК України наміру не має і ніколи не мав, раніше не судимий, що є підставою для скасування ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просить постановити ухвалу, якою змінити запобіжний захід ОСОБА_6 на домашній арешт з 22:00 години до 06:00 години.

Інші учасники судового провадження ухвалу про продовження строку запобіжного заходу не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні вимоги у поданих апеляційних скаргах, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до такого висновку.

Відповідно ст. 404 КПК України - суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.
Відповідно до ч.2 ст. 29 Конституції України - ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду, і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Тримання особи під вартою може бути застосовано лише як тимчасовий запобіжний захід у разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи припинити його.

14.01.2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо забезпечення виконання рішення Конституційного Суду України стосовно оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою».

Відповідно до абз. 2 ч.2 ст.392 КПК України - ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому КПК України (доповнено згідно із Законом №1027-IX від 02.12.2020 року).

Оцінюючи доводи апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.
Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу, згідно положень ч. 2 ст. 331 КПК України, відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України («Запобіжні заходи, затримання особи»).
Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України - під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження №0002459 постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.6 ч.2 ст.115 КК України.

Розглядаючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 апеляційний суд вважає, що тяжкість пред`явленого обвинувачення ОСОБА_6 за п.6 ч.2 ст.115 КК України, існування ризиків переховування обвинуваченого від суду, здійснення незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, а також ризики вчинення іншого кримінального правопорушення, виправдовують продовження застосування до обвинуваченого найсуворішого запобіжного заходу та дають апеляційному суду можливість дійти висновку про обґрунтованість рішення суду першої інстанції.
Апеляційний суд приймає до уваги, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.6 ч.2 ст.115 КК України, за кваліфікуючими ознаками: умисне вбивство з корисливих мотивів, що у відповідності до ст.12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, що дає підстави суду не визначати розмір застави обвинуваченому з підстав ч.4 ст.183 КПК України.

Посилання захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на відсутність будь-яких доказів існування обгрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за п.6 с.2 ст.115 КПК України не може бути оцінена апеляційним судом, оскільки оцінку таким обставинам суд надає в нарадчій кімнаті під час постановлення вироку, за результатами повного дослідження всіх доказів, а судовий розгляд кримінального провадження триває.
При цьому, апеляційний суд наголошує, що обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, на даній стадії, зокрема при розгляді апеляційного провадження на ухвалу суду про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не перевіряється.
Апеляційний суду роз`яснює стороні захисту, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Доводи про сторони захисту про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби у період з 23:00 години до 06:00 години наступного дня апеляційний суд відхиляє, оскільки оцінивши в сукупності тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, загрозу призначення суворого покарання, характер вчинених дій, у яких обвинувачується ОСОБА_6 , колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , передбачений ст. 181 КПК України у виді домашнього арешту у певний час доби, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час судового провадження для здійснення процесуальних дій для завершення судового провадження.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 в тому числі і з огляду на правову кваліфікацію інкримінованого останньому кримінального правопорушення, а тому вважає, що зміна запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який, з великою вірогідністю, не зможе запобігти ризикам можливого скоєння ним інших кримінальних правопорушень та переховування обвинуваченого від суду, що унеможливить завершення судового розгляду кримінального провадження, та в свою чергу не буде слугувати виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст.2 КПК. України.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну відносно нього запобіжного заходу на домашній арешт, оскільки обвинувачений має постійне місце проживання, вчиняти ризики, передбачені ст.177 КПК України наміру не має і ніколи не мав, раніше не судимий - не зменшує раніше заявлених ризиків та спростовуються матеріалами кримінального провадження. Доказів того, що на час постановлення оскаржуваної ухвали сталися суттєві зміни у соціальних зв`язках обвинуваченого чи виникли інші обставини, які б доводили те, що заявлені раніше ризики зменшилися та йому можливо обрати запобіжний захід домашній арешт ні апелянтом, ні стороною захисту не надано.

Суд апеляційної інстанції враховує, що судовий розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченого триває, питання про доведеність вини останнього судом першої інстанції не вирішено, що ОСОБА_6 обвинувачується в скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу та об`єктивних даних, які б вказували на неможливість утримання обвинуваченого під вартою не встановлено, що з а станом здоров`я ОСОБА_6 може триматися під вартою, а тому зважаючи на обставини кримінального провадження, в тому числі і дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 суд апеляційної інстанції хододить висновку, що перебування ОСОБА_6 під вартою є доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час проведення судового провадження та запобігання ризикам при здійсненні процесуальних дій для завершення судового провадження.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне роз`яснити апелянтам, що доцільність необхідності подальшого утримання обвинуваченого під вартою може бути перевірена через нетривалий час в порядку ст.331 КПК, а обвинувачений та його захисник не позбавлені можливості надати суду першої інстанції документи на підтвердження доводів щодо неможливості подальшого утримання його під вартою, або зміни обставин, які свідчать про нівелювання врахованих раніше ризиків.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого, а доводи викладені в апеляційних скаргах обвинуваченого та його захисника ОСОБА_7 - не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду.
З цих підстав, колегія суддів вважаєприйняти рішення, яким ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської областівід 27.09.2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 -залишити без зміни, подану апеляційну скаргу - без задоволення.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу суду на положення ст.8 Конституції України, ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року та необхідність дотримання вимог ст. 28 КПК України щодо дотримання розумного строку розгляду кримінального провадження, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 тривалий час утримується під вартою, судом неодноразово продовжується строк дії запобіжного заходу, а судовий розгляд кримінального провадження ще не завершений.
Апеляційний суд вважає таку тривалість розгляду даного кримінального провадження неприпустимою, що з огляду на положення ч.4 ст.28, ч.1 ст.318 КПК, може потягти за собою порушення принципу розумності строку розгляду справи.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.09.2022 року, якою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №№0002459 від 28.07.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.6 ч.2 ст.115 КК України - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: