БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
14.03.2023
Єдиний унікальний номер 497/90/23
Провадження № 1-кп/497/45/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2023 року м.Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Болград обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000529 від 02.11.2022 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Червона Стінка Фрунзівського району Одеської області, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, не працюючого, раніше судимого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.04.2022 року за ч.ч.1, 2 ст. 185 КК України, до позбавлення волі строком на 2 роки 5 місяців, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік 2 місяці; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.04.2022 за ч. ч. 1, 2 ст. 185 КК України до двох років і п`ять місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на один рік та два місяці, обвинувачується у повторному вчиненні кримінального правопорушення при наявності непогашеної судимості при наступних обставинах.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ введено військовий стан на всій території України. Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Приблизно наприкінці травня 2022 року, у вечірній час, більш точний час та дату досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , з дозволу власника тимчасово перебував у приміщенні будинку домоволодіння АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_6 .

У подальшому, ОСОБА_4 , маючи вільний доступ до усіх приміщень вказаного будинку, діючи повторно, в умовах воєнного стану, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх не спостерігає, перебуваючи у кухонному приміщені, з шухлядки столу таємно викрав належні ОСОБА_6 Т2-тюнер Operaski ОР-307 DVB-T2 вартістю 568,20 гривень та машинку для стрижи волосся Domotec MS-4609 вартістю 203,39 гривень, після чого разом із викраденим покинув місце події, розпорядившись ним на свій розсуд, спричинивши потерпілому майнову шкоду на суму 771,59 гривень.

З огляду на зазначене, органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України визнав повністю та пояснив суду, що у травні 2022 року перебуваючи у домоволодінні ОСОБА_6 , до якого мав вільний доступ, таємно, пока господар не бачив, викрав Т2-тюнер та машинку для стрижи волосся.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження дослідження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. При цьому сторони кримінального провадження попереджені, що будуть позбавлені можливості оскаржувати визнані обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_4 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Оскільки ОСОБА_4 визнав свою винуватість у скоєні кримінального правопорушення, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, визнає обвинувачення доведеним в повному обсязі та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.

Висновок суду підтверджується, зокрема, поясненнями обвинуваченого, який надав точні пояснення щодо того, як, коли та за яких обставин він вчинив злочин. Суд бере до уваги, що пояснення обвинуваченого не суперечать іншим об`єктивним доказам по справі та дозволяють достовірно встановити обставини скоєння злочину обвинуваченим.

Додаткові обставини, які сприяли діям обвинуваченого, судом не встановлено. Вчинене кримінальне правопорушення є закінченим, вчиненим умисно.

В наданих суду письмових поясненнях потерпілий ОСОБА_6 зазначив, що цивільний позов не заявляв, покарання винному просить призначити в межах санкції інкримінованої йому статті.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Згідно приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При визначенні виду й міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжкого злочину згідно ст.12 КК України, умисну форму вини, особу обвинуваченого який характеризується позитивно, суспільно-корисною працею не займається, офіційно не працює, не перебуває на «Д» обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра.

Активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття суд визнає обставинами, що згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України судом не встановлені.

З огляду на викладене, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваного, враховуючи позицію прокурора і потерпілого, а також приймаючи до уваги досудову доповідь Органу пробації від 03.02.2023 року, того, що він після ухвалення відносно нього 06.04.2022 року обвинувального вироку Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за вчинення умисного тяжкого злочину проти власності, за яким його було звільнено від відбування покарання з випробуванням, знов вчинив умисний тяжкий злочин також проти власності за цим вироком, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, але в нижніх межах санкції. Підстав для застосування положень ст.ст. 69, 69-1, 75 КК України суд не вбачає. Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому суд також враховує те, що кримінальне правопорушення за цим вироком він вчинив після ухвалення вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.04.2022 року, яким він засуджений за ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК до позбавлення волі строком на 2 роки 5 місяців, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік 2 місяці Призначене покарання по вказаному вироку ОСОБА_4 не відбуте повністю.

У зв`язку із зазначеним вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення в період встановленого йому іспитового строку слід розцінювати як порушення ним умов застосування ст. 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Тому суд дійшов висновку про те, що обвинуваченому слід призначити покарання за правилами, передбаченими ст. 71 КК, а саме за сукупністю вироків.

Вказані висновки суду повністю збігаються з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними в абз. 4 п. 10 його постанови від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» в редакції від 06.11.2009, відповідно до яких, виходячи з положень ч. 2 ст. 75 КК (в редакції 2001 р.), а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Наведений висновок суду також співпадає з висновком Верховного Суду, що викладений у його постанові від 14.09.2021 у справі № 127/25037/17, згідно якому у випадку вчинення злочину під час іспитового строку, покарання, від якого особа була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком. Таким чином, законодавець звільнення від покарання з випробуванням не вважає невід`ємною частиною покарання, призначеного попереднім вироком, а лише способом виконання такого покарання, який змінюється на реальне відбування покарання у випадку вчинення нового злочину під час іспитового строку.

Відтак, в силу ст.71, ч.3 ст.75, ч.3 ст.78 КК обвинуваченому з повністю невідбутого ним покарання у виді двох років та п`яти місяців позбавлення волі, призначеного йому за попереднім вироком, слід частково приєднати до покарання, призначеного за цим вироком, один місяць позбавлення волі.

ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався, ухвалою суду від 25.01.2023 року відносно нього був застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 25.03.2023 року.

Оскільки суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально, з метою виконання вироку, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого ухилитися від суду, ризик чого значно підвищується в умовах введеного в державі воєнного стану до обвинуваченого замість застосованого 25.01.2023 року

запобіжного заходу слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, для чого його слід взяти під варту в залі суду.

На підставі ч.5 ст.72 КК попереднє ув`язнення з 14.03.20233 року до набрання вироком законної сили має бути зараховане ОСОБА_4 у строк покарання у виді позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов заявлений не був. Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта в зв`язку з проведенням в цьому кримінальному провадженні судової експертизи в сумі 1132,68 гривень.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.100, 124, 368, 369, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України і на підставі санкції цієї статті призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

В силу ст. 71 КК України ОСОБА_4 з повністю невідбутого ним покарання у виді двох років п`яти місяців позбавлення волі за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.04.2022 року частково приєднати до покарання, призначеного за цим вироком, один місяць позбавлення волі, та остаточно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до відбування визначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років та один місяць.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням його в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили, взявши його під варту в залі суду.

Строк покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі обчислювати з моменту його затримання та взяття під варту за цим вироком, зарахувати йому згідно ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення до набрання вироком законної сили у строк покарання у виді позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 1132,68 гривень (Одна тисяча сто тридцять дві гривні 68 копійок).

Речові докази: Т2-тюнер Operaski ОР-307 DVB-T2, машинку для стрижи волосся Domotec MS-4609 вважати повернутими власнику ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Болградський районний суд Одеської області протягом 30 діб з дня його проголошення.

Вирок суду у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ___________ ОСОБА_1