Справа № 643/2108/23
Провадження № 1-кс/643/357/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2023 слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові клопотання ТОВ «Правда», в особі представника заявника адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001860 від 14.06.2022 за ч.3 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Правда», в особі представника заявника адвоката ОСОБА_3 , звернулися до суду з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001860 від 14.06.2022 за ч.3 ст. 190 КК України, в обґрунтування якого зазначили, що ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 08.07.2022 задоволено клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова про накладення арешту шляхом заборони відчуження, розпорядження, із забороною органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) на корпоративні права, а також необоротні активи (основні засоби, інші матеріальні активи, нематеріальні активи, у тому числі рухоме та нерухоме майно) та оборотні активи (в тому числі активи, призначені для реалізації, ряду юридичних осіб, зокрема ТОВ «Правда» (). Представник заявника вважає, що вказана ухвала про накладення арешту підлягає скасуванню з наступних підстав.

Головною об`єктивною обставиною, якій ні орган досудового розслідування, ні слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі не надали жодної оцінки є те, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які є заявниками по кримінальному провадженню №0001860 від 14.06.2022, та ТОВ «Правда», на корпоративні права, необоротні та оборотні активи яких накладено арешт, існують виключно господарсько-правові відносини. Частка ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у статутному капіталі ТОВ «Правда» не змінювалася.

Досудове розслідування 14.06.2022 було розпочате за заявою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо начебто вчинення групою осіб шахрайських дій щодо прийняття рішень загальними зборами ряду Товариств без повідомлення їх про проведення таких зборів.

Проте, з жовтня 2020 року, коли були проведені перші загальні збори учасників Товариств, по теперішній час, березень 2023, тобто більше ніж за два роки, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не скористалися та не бажали скористатися єдиним та законним способом відновлення своїх начебто порушених прав та інтересів - вони не зверталися до господарських судів із позовом (позовами) про скасування реєстраційних дій та визнання загальних зборів учасників незаконними.

Станом на теперішній час всі рішення загальних зборів учасників ТОВ «Правда» жодним суб`єктом у судовому порядку так і не оскаржувалися, всі рішення загальних зборів учасників Товариств є законними та не скасовувалися.

Також, місце знаходження ТОВ «Правда» є Дніпропетровська область, прокурором Салтівської окружної прокуратури м. Харкова не проаналізовано сукупність зібраних по кримінальному провадженню фактичних обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення, мотив і мету вчинення злочину, на не надано їм жодної юридично-правової оцінки.

Крім того, на сьогоднішній день матеріали кримінального провадження не містять жодних належних та допустимих доказів, що хоча б гіпотетично вказували на склад кримінального правопорушення в ході господарської діяльності ТОВ «Правда», що безумовно говорить про те, що дане к/п було відкрито не по підсудності та й лише з метою накладення арешту на корпоративні права агротовариств, оборотні та необоротні активи.

Попри арешт корпоративних прав з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, ці права не відповідають ознакам, передбаченим ст.98 КПК України, ухвала слідчого судді, про скасування якої клопочеться, не містить посилання на відповідну обґрунтовану постанову сторони обвинувачення. Представник третьої особи, щодо майна якої вирішено питання про накладення арешту, повідомляє, що тривале існування арешту зашкоджує господарській діяльності товариства та призведе до значних збитків, при цьому будь-які слідчі дії у кримінальному провадженні не здійснюються, що також свідчить про необґрунтованість арешту корпоративних прав.

На судове засідання заявник не з`явився, до його початку подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав, наполягав на його задоволенні.

Прокурор на судове засідання не з`явились, про час та дату слухання повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, ознайомившись із заявами учасників справи, матеріалами кримінального провадження, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 08.07.2022 у справі №554/5628/22 задоволено клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова про накладення арешту шляхом заборони відчуження, розпорядження, із забороною органом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, але не обмежуючись Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міської, районної, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, акредитованим суб`єктам, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) на корпоративні права, а також необоротні активи (основні засоби, інші матеріальні активи, нематеріальні активи, в тому числі, рухоме та нерухоме майно), та оборотні активи (в тому числі активи, призначені для реалізації) ТОВ «Правда».

З наданих для огляду судом матеріалів кримінального провадження вбачається, щодосудове розслідування розпочато за заявою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які є потерпілими у даному кримінальному провадженні, щодо вчинення, на думку останніх, групою осіб відносно вказаних осіб, як учасників ряду юридичних осіб приватного права, шахрайських дій, внаслідок чого спричинено матеріальну шкоду.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 є учасниками ТОВ «Заготзерно-Новогупалівка». Відповідно до установчих документів належна вказаним особам сукупна частка у статутному капіталі вказаного товариства складала 50,001%, а саме: ОСОБА_4 12,65%, ОСОБА_6 12,3559%, ОСОБА_5 25,00%. Станом на кінець 2020 року ТОВ «Заготзерно-Новогупалівка» була учасником у наступних юридичних особах: СТОВ АФ «Маяк» 74,50%; ТОВ «Лан-Снаб» -100%; ТОВ «Хлібозаготовільне підприємство «Вільнянський Елеватор» - 30%; СТОВ «Акцент-Агро» - 79,50%; ТОВ «Привільнянське хлібозаготовільне підприємство» - 50%; ТОВ ВСП АФ «Проминь» - 50%. Також, ОСОБА_4 , як фізична особа, був засновником (учасником) наступних підприємств: ТОВ ВСП АФ «Промінь» - 12,50%; СТОВ Агрофірма «Маяк» - 6,37%; СТОВ «Акцент-Агро» - 10,25%; ТОВ «Привільнянське хлібозаготовільне підприємство» - 3,12%; СТОВ «Райагрохімія» - 17%; ТОВ «Чуднівське КХП» - 15%; ТОВ «Правда» - 18,75 %. Крім того, ОСОБА_5 , як фізична особа, був засновником (учасником) наступних підприємств: СТОВ АФ «Маяк» 3,89 %; СТОВ «Акцент-Агро» 10,25%; ТОВ ВСП АФ «Проминь» 12,50%; ТОВ «Правда» 18,75%; ТОВ «ПРИВІЛЬНЯНСЬКЕ»; ХЛІБОЗАГОТІВЕЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО» 3,13 %; ТОВ «ЧУДНІВСЬКЕ ХПП» 15 %; СГ ТОВ «РАЙАГРОХІМ» 17%; ТОВ «ВИСОКОПІЛЬСЬКИЙ КОМБІНАТ ХЛІБОПРОДУКТІВ» 25%.

З метою зупинення шахрайських дій та заволодіння частками потерпілих у статутних капіталах вказаних підприємств, в тому числі ТОВ «Правда», потерпілими було заявлено клопотання про накладення арешту на корпоративні права вказаної юридичної особи та в подальшому прокурором в інтересах підприємств заявлено клопотання про накладення арешту на корпоративні та похідні права, з метою перешкоджання розпорядження майном та прибутками вищеозначених підприємств.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним з заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з приписами п.1 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На переконання слідчого судді, станом на момент реєстрації кримінального провадження існували достатні належні та допустимі докази, що свідчать про відсутність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення посадовими особами ТОВ «Правда», а також пов`язаних з використанням корпоративних прав, оборотних та необоротних активів цього Товариства.

При цьому, слідчий суддя погоджується з твердженнями представника заявника про те, що досудове розслідування 14.06.2022 розпочате за заявою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо, начебто, вчинення групою осіб шахрайських дій щодо прийняття ряду рішень загальними зборами ряду Товариств без повідомлення їх про проведення таких зборів. При цьому, з січня 2021 року, коли були проведені перші загальні збори учасників Товариств, по теперішній час, березень 2023 року, тобто більше ніж за два роки, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не скористалися та не бажали скористатися єдиним та законним способом відновлення своїх начебто порушених прав та інтересів вони не зверталися до господарських судів із позовом (позовами) про скасування реєстраційних дій та визнання загальних зборів учасників незаконними. Станом на теперішній час всі рішення загальних зборів жодним суб`єктом у судовому порядку так і не оскаржувалися, є законними та не скасовувалися.

Відповідно до а.2 ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Жодних посилань на відомості та докази про те, що арештовані корпоративні права, оборотині та необоротні активи юридичної особи можуть приховуватися, пошкоджуватися, псуватися, знищуватися, перетворюватися або відчужуватися ані клопотання прокурора, ані ухвала слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави не містять.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Під час досудового розслідування повноваженнями відносити майно до речових доказів наділені виключно дізнавач, слідчий та прокурор. Відповідна постанова слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави не надавалася, посилання на неї у відповідній ухвалі слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави відсутні, матеріали кримінального провадження такого документу також не містять.

Попри твердження в ухвалі слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави від 08.07.2022 про віднесення корпоративних прав, оборотних та необоротних активів підприємства до категорії речових доказів, очевидно, що корпоративні права, оборотні та необоротні активи підприємства, за обставин, що розслідуються, не можуть бути матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Ці права та активи, з огляду на вищевказані приписи, можуть виступати речовими доказами лише у разі, якщо вони є об`єктом злочинного посягання або набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя дійшов висновку, що втручання державного органу у право на мирне володіння нерухомим майном, в цьому випадку корпоративними правами, необоротними активами та оборотні активи, повністю порушує справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав власника майна, тобто становить «особистий і надмірний тягар для особи».

Аналогічна позиція викладена ЄСПЛ у справі «П`єрсак проти Бельгії» (Piersack v. Belgium) (Article 50), Series A № 85, C. 16: «виходитиме з того принципу, що заявник має бути, по можливості, повернений у становище, в якому він перебував», якби не було порушено його права, адже таким чином підкреслюється верховенство обов`язку відновлення status quo ante, а в рішенні від 31.10.1995 року у справі «Папамічалопулос та інші проти Греції» (Papamichalopoulos and Others v. Greece) (стаття 50), Series A № 330-B, суд застосував принцип restitutio in integrum та вказав, що виправлення здійсненого порушення повинне, по можливості, усунути усі наслідки незаконної дії та відновити стан, який найімовірніше існував би, якби не було вчинено цю дію та застосувати в цих цілях всі можливі шляхи такого виправлення наслідків у такий спосіб, щоб відновити, наскільки це можливо, ситуацію, яка існувала до порушення (див. рішення у справах «Маестрі проти Італії» [ВП] (Maestri v. Italy [ВП]), заява № 39748/98, п. 47, ECHR 2004-І; «Ассанідзе проти Грузії» [ВПl] (Assanidze v. Georgia [ВП]), заява № 71503/01, п. 198, ECHR 2004-ІІ; «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» [ВП], заява № 48787/99, п. 487, ECHR 2004-VII).

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Також, згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. З норм ст.26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Таким чином, з урахуванням вищенаведених обставин, слідчий суддя вважає, що на теперішній час підстави для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту шляхом заборони відчуження, розпорядження, із забороною органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) на корпоративні права, а також необоротні активи (основні засоби, інші матеріальні активи, нематеріальні активи, у тому числі рухоме та нерухоме майно) та оборотні активи (в тому числі активи, призначені для реалізації, ряду юридичних осіб, зокрема ТОВ «Правда» () - відсутні.

З урахуванням викладеного, слідчий судді дійшов висновку, що клопотання ТОВ «Правда» в особі представника адвоката ОСОБА_3 обґрунтоване і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 170-174, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ТОВ «Правда» в особі представника адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001860 від 14.06.2022 за ч.3 ст.190 КК України - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 08.07.2022 у справі №554/5628/22, шляхом заборони відчуження, розпорядження, із забороною органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) на корпоративні права, а також необоротні активи (основні засоби, інші матеріальні активи, нематеріальні активи, у тому числі рухоме та нерухоме майно) та оборотні активи (в тому числі активи, призначені для реалізації, ряду юридичних осіб, зокрема ТОВ «Правда» ().

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1