КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/1808/2023 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України Суддя - доповідач - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

17 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового

засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку матеріали кримінального провадження №0000050 за апеляційними скаргами зі змінами та доповненнями захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , захисників обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_12 та апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_13 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2018 року у кримінальному провадженні №0000050 щодо обвинувачених

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_14 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8

захисників ОСОБА_15 , ОСОБА_16

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2018 року

ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

ОСОБА_17 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Цивільний позов Товариства із обмеженою відповідальністю "Тарас Бульба" про стягнення майнової шкоди із ОСОБА_8 та ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_8 та ОСОБА_6 солідарно на користь Товариства із обмеженою відповідальністю "Тарас Бульба" 138 768 грн. 27 коп. майнової шкоди. В решті позовних вимог відмовлено.

Запобіжний захід у виді підписки про невиїзд, застосований відповідно до КПК України (1960 р.) щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 - кожний - визнані винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за таких обставин.

08.09.2012 приблизно о 21 годині 45 хвилин ОСОБА_8 , який працював в ресторані ТОВ "Тарас Бульба" та обізнаний з розпорядком роботи ресторану, місцем знаходження ключа від підсобного приміщення та місцем знаходження сейфу із грошовими коштами, разом із ОСОБА_6 в квартирі АДРЕСА_4 домовились про вчинення таємного викрадення грошових коштів в ресторані "Тарас Бульба" ТОВ "Тарас Бульба" із проникненням у його приміщення, для чого розробили злочинний план. За цим планом вирішили непомітно для охоронця ресторану проникнути до його підсобного приміщення по АДРЕСА_5 й викрасти сейф із належними зазначеному товариству грошовими коштами, що знаходились в ньому.

Реалізуючи свій злочинний намір, 09.09.2012 приблизно о 02 годині 30 хвилин ОСОБА_8 за попередньою змовою в групі із ОСОБА_6 прибули до скверу на вул. Прорізна в м. Києві й дочекавшись закінчення роботи ресторану, через запасний вихід ресторану "Тарас Бульба" на вул. Пушкінській, 2-4/7 в м. Києві проникли до його приміщення, відкривши двері наявним у ОСОБА_8 ключем від них. Після проникнення у приміщення ресторану останній непомітно для охоронця взяв у коробці в коридорі ключ від приміщення кабінету бухгалтеру, звідки таємно умисно із корисливих мотивів шляхом пошкодження стіни, куди було вмонтовано, викрали сейф із належними ТОВ "Тарас Бульба" грошовими коштами в сумі 166 349 грн. 37 коп., що в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто у великих розмірах. Місце вчинення злочину непомітно для охоронця залишили, викраденими грошовими коштами розпорядись на власний розсуд.

Таким чином, обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_6 вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, поєднану з проникненням в приміщення.

Не погоджуючись з вироком суду, захисником обвинуваченого - адвокатом ОСОБА_18 в інтересах ОСОБА_6 було подано апеляційну скаргу, в якій ставилось питання про зміну вироку Шевченківського районного суду м. Києва, від 14.09.2018 року та пом`якшення ОСОБА_6 покарання.

До початку апеляційного розгляду, відповідно до вимог ч. 3 ст. 403 КПК України, захисником ОСОБА_18 подано зміни до апеляційної скарги, в яких захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 просить вирок Шевченківського районного суду м. Києва, від 14.09.2018 року скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Не погоджуючись з вироком суду, захисниками обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокатами ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 було подано апеляційну скаргу, в якій ставилось питання про скасування вироку суду, та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

До початку апеляційного розгляду, відповідно до вимог ч. 3 ст. 403 КПК України, захисниками обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокатами ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 подано зміни та доповнення до апеляційної скарги, в яких захисники просять вирок Шевченківського районного суду м. Києва, від 14.09.2018 року скасувати, кримінальне провадження № 0000050 закритиу зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

Крім того, в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подана апеляційна скарга з доповненнями та змінами ще і захисником ОСОБА_19 , в якій він просить скасувати вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 14.09.2018 р., яким ОСОБА_8 та ОСОБА_6 визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та закрити кримінальне провадженняу зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

Окрім того, не погодившись з вироком суду подана апеляційна скарга і прокурором, в якій він, не оспорюючи правильність встановлених фактичних обставин та кваліфікацію дій обвинувачених, просить вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2018 року скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 7 років позбавлення волі; ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 7 років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_16 в інтересах ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_20 в інтересах ОСОБА_8 заявили клопотання про скасування вироку, звільнення кожного з обвинувачених від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття провадження у справі у зв`язку з цим.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється, згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених цією главою.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 285 КПК України, у разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

З урахуванням того, що в апеляційних скаргах захисників ставилось питання про скасування вироку та закриття кримінального провадження у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати, відповідно до ст. 285 КПК України обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 роз`яснено підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, яка не є реабілітуючою, а також право на розгляд поданих апеляційних скарг, на що обвинувачені наполягали саме на розгляді поданих клопотань захисників про звільнення кожного з них від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, підтвердивши, що кожному з них зрозуміла така підстава звільнення від кримінальної відповідальності.

Вислухавши думку учасників апеляційного розгляду, які не заперечували проти задоволення поданих клопотань, роз`яснивши обвинуваченим наслідки задоволення поданих клопотань, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину (в редакції Закону України станом на час апеляційного розгляду).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 органами досудового розслідування обвинувачувались у вчиненні 08 вересня 2012 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і за вироком суду кожний з них був визнаний винуватим саме у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, вину у вчиненні якого обвинувачені визнавали частково.

Санкцією частини 4 ст. 185 КК України в редакції, чинній на момент вчинення злочину, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 9 років.

Вказане кримінальне правопорушення, відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України (в редакції закону № 4025-VІ від 15 листопада 2011 року) відноситься до тяжких злочинів.

Таким чином, з урахуванням обставин справи, положень ч. 4 ст. 12 КК України (в редакції закону №4025-VІ від 15 листопада 2011 року), п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції Закону України станом на час апеляційного розгляду), станом на 17 січня 2023 року сплинуло більше 10 років та закінчились, визначені ст. 49 КК України строки давності.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 49 КК України (в редакції Закону України станом на час апеляційного розгляду) перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилась від досудового розслідування або суду, або до закінчення зазначених у частині першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбаченого покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що перебіг давності зупинявся або переривався.

Стороною захисту під час розгляду поданих клопотань надані документи, які свідчать про те, що ні ОСОБА_8 , ні ОСОБА_6 протягом 2012-2022 років не притягувались до будь-якого виду відповідальності, окрім кримінального провадження, яке є предметом апеляційного розгляду.

На час розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції вирок суду, який наразі оскаржується, не набрав законної сили.

Відтак, підставою звільнення ОСОБА_8 та ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення, встановлених ч.1 ст. 49 КК України, строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг.

Процесуально-правовими підставами звільнення кожного з обвинувачених від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода кожного з них на таке звільнення від кримінальної відповідальності, і таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадків, передбачених ч. 5 ст. 49 КК України.

З огляду на те, що обвинувачені надали таку згоду, та з огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що наявні умови, які є правовою підставою для прийняття судом апеляційної інстанції рішення про звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності, суд закриває кримінальне провадження.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Оскільки обвинувачені надали згоду на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, відсутні підстави для проведення судового провадження, що включає у себе, відповідно до п. 24 ст. 3 КПК України і апеляційне провадження, в повному обсязі в загальному порядку, у зв`язку з чим колегія суддів не надає оцінки доводам апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

А тому, клопотання захисників ОСОБА_20 та ОСОБА_16 , підтримане обвинуваченими у повному обсязі про звільнення кожного з обвинувачених від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності підлягає до задоволення, вирок суду - скасуванню, кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_6 - кожного - за ч. 4 ст. 185 КК України - закриттю на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням на час апеляційного розгляду строків давності притягнення обвинувачених до кримінальної відповідальності.

У зв`язку з тим, що вирок суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження щодо обвинувачених - закриттю, цивільний позов у кримінальному провадженні колегія суддів залишає без розгляду, з роз`ясненням позивачу ТОВ "Тарас Бульба" його права, відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, пред`явити цивільний позов в порядку цивільного судочинства.

Долю речових доказів суд вирішує, відповідно до вимог ст. 100 КПК України, та у зв`язку з закриттям кримінального провадження приймає рішення про скасування запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд, застосованого щодо ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , відповідно до вимог КПК України (1960 р.).

Керуючись ст. ст. 376, 417, 284 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання захисника ОСОБА_20 в інтересах ОСОБА_8 та клопотання адвоката ОСОБА_16 в інтересах ОСОБА_6 - задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2018 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_6 - кожного - за ч. 4 ст. 185 КК України - скасувати.

Звільнити ОСОБА_8 та ОСОБА_6 - кожного - від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 185 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження № 0000050 за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , - кожного - за ч. 4 ст. 185 КК України - закрити.

Цивільний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Тарас Бульба" про стягнення із ОСОБА_8 та ОСОБА_6 майнової шкоди - залишити без розгляду.

Речові докази: - реєстратор марки "DAXYA DVR- 3108E" серійний номер 1ZA1LL27000237, "DAXYA DVR- 3116E" серійний номер 1RA1LL27023674, "DAXYA DVR- 3108E" серійний номер 1HA1LL27000579, грошові кошти в сумі 2 700 доларів США, металевий сейф, дерев`яні бруси повернути ТОВ "Тарас Бульба"; - компакт диск "DVD-R Ridata", поліетиленовий пакет чорного кольору, чотири аркуші обгорілого паперу знищити; - джинсові штани синього кольору повернути ОСОБА_8 .

Запобіжний захід у виді підписки про невиїзд, застосований відповідно до вимогКПК України (1960 р.) щодо ОСОБА_21 та ОСОБА_22 - скасувати.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

__________________ ___________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4