УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1, за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2, прокурора ОСОБА_3, представника власника майна - адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання адвоката ОСОБА_4 інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат», про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000001 від 10.03.2022 за ч. 3 ст. 212 КК України,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся адвокат ОСОБА_4 з клопотанням про скасування у кримінальному провадженні № 0000001 від 10.03.2022 за ч. 3 ст. 212 КК України арешту корпоративних прав ТОВ «Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат», які належать «Limpieza limited».

На обґрунтування клопотання його ініціатор зазначив, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08.06.2022 (справа № 761/9918/22) накладений арешт на корпоративні права ТОВ «Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат» з метою їх збереження як речового доказу.

Водночас, ініціатор клопотання, на погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, вважаючи його необґрунтованим, наполягав, що на день накладення арешту на корпоративні права ТОВ «Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат» стороною обвинувачення не встановлені підстави для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки не враховано, що корпоративні права товариства не мають відношення до злочину за ч. 3 ст. 212 КК України.

Заявник наполягав, що за матеріалами кримінального провадження №0000001 заниження податку на прибуток за 2021 рік сталося внаслідок заниження фактичної ціни на продукцію ТОВ «Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат», тому корпоративні права ТОВ «Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат» не можуть бути речовим доказом у кримінальному провадженні за ч.3 ст. 212 КК України.

Корпоративні права ТОВ «Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат», які належать «Limpieza limited», не були знаряддям вчинення кримінального правопорушення за ч.3 ст. 212 КК України, вони не є матеріальними об`єктами, які можуть зберегти сліди злочинів. Корпоративні права не набуті та не могли бути набуті кримінально протиправним шляхом, або отримані юридичною особою внаслідок вчинення зазначеного кримінального правопорушення, оскільки упрожовж 2021 року корпоративні права ТОВ «Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат» ніким не набувалися, нікому не передавалися і ніким не відчужувалися, статутний капітал ТОВ «Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат» у 2021 році також не змінювався.

Ініціатор клопотання наполягав, що за таких обставин корпоративні права ТОВ «Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат» не відповідають жодній із ознак речового доказу, визначених ст. 98 КПК України, оскільки вони не мають відношення до обставин, які підлягають доказуванню у межах кримінального провадження.

Крім того, ініціатор клопотання просив врахувати, що ухвалою Київського апеляційного суду від 02.06.2022 (справа № 761/6538/22) скасована аналогічна ухвала слідчого судді від 18.03.2022, поновлені права «Limpieza limited» щодо розпорядження корпоративними правами ТОВ «Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат», оскільки корпоративні права не можуть бути речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000001.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 наполягав на задоволенні клопотання з наведених у ньому підстав.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти скасування арешту, вважаючи застосування оскаржуваного заходу забезпечення кримінального провадження законним та обґрунтованим, оскільки у діях посадових осіб ТОВ «Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат» вбачаються ознаки вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 212 КК України, на теперішній час триває досудове розслідування, що підтверджує необхідність збереження арешту корпоративних прав ТОВ «Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат», як речових доказів та з метою забезпечення виконання можливої спеціальної конфіскації.

Слідчий суддя, заслухавши представника власника майна, заперечення прокурора, дослідивши надані документи, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та Закону України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, що передбачені законом і загальними принципами міжнародного права.

Наведена засада закріплена у ст. 41 Конституції України, яка зазначає, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

У рішенні «Смірнов проти Росії» від 07.06.2007 ЄСПЛ зазначив, що найбільш важлива вимога ст. 2 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-який акт втручання державного органу у здійснення права на безперешкодне користування своїм майном повинен бути законним.

У практиці ЄСПЛ неодноразово зазначалось, що таке втручання держави у права особи повинно здійснюватися на підставі закону.

Крім того, статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових частин права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

У силу ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України до завдань кримінального провадження з-поміж іншого віднесена охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення того, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

У контексті клопотання, що розглядається слідчим суддею, має бути надана оцінка правомірності обмеження власника можливості реалізації ним права власності.

Главою 2 КПК встановлені засади, тобто основоположні принципи кримінального провадження до яких, серед інших, віднесені законність (ст. 9 КПК), недоторканність права власності (ст. 16).

Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У силу ст. 16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

Сукупність наведених норм кримінального провадження, їх внутрішній, змістовний зв`язок між собою свідчить, що будь-яка процесуальна дія слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинена під час досудового розслідування, має відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.

Процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю.

Таким чином, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень має забезпечити дотримання закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачені законом заходи для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Особливої актуальності та гостроти це питання набуває у відношенні здійснення судового контролю за діяльністю сторони обвинувачення, представники якої наділені значними можливостями застосування заходів примусового характеру.

Отже, слідчий суддя, виконуючи покладені на нього обов`язки, має запобігти зловживанню стороною обвинувачення її повноваженнями з метою збереження рівності сторін кримінального провадження та збалансованості їх прав.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08.06.2022 (справа № 761/9918/22) задоволене клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора Кібальчича І.Р., на корпоративні права ТОВ «Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат», які належать «Limpieza limited», накладений арешт.

Вказаний захід забезпечення кримінального провадження застосований у зв`язку з тим, що, на думку сторони обвинувачення, посадові особи ТОВ «Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат» ухилились від сплати податку на прибуток шляхом заниження ціни реалізації продукції у договорах та угодах, укладених з «OSTTOR Beteiligungs-und Handelsgesellschaft mbH».

Крім того, сторона обвинувачення наполягала, що існує ймовірності використання експортованої з території України продукції ТОВ «Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат» підприємствами Російської Федерації та Республіки Білорусь під час виробництви титану, основними сферами застосування якого є аерокосмічна та військово-морська промисловість.

У зв`язку з цим, вважаючи корпоративні права ТОВ «Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат» речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000001 за ч. 3 ст. 212 КК України, стороною обвинувачення ініційоване накладення арешту.

Водночас, з наданих слідчому судді матеріалів вбачається, що рішенням Київського апеляційного суду 02.06.2022 (справа № 761/6538/22) скасована ухвала слідчого судді від 18.03.2022, якою арештовані корпоративні права «Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат» з метою збереження їх як речового доказу у кримінальному провадженні № 0000001.

З наведеного рішення суду апеляційної інстанції вбачається, що останній встановив відсутність зв`язку між корпоративними правами ТОВ «Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат» та об`єктивною стороною кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 212 КК України, а також невідповідність корпоративних прав ТОВ «Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат» критеріям, визначеним у ст. 98 КПК, тому корпоративні права товариства не можуть бути речовим доказом у відповідності до ст. 98 КПК.

Таким чином, оцінюючи обґрунтованість повторного 08.06.2022 застосування арешту до майна «Limpieza limited» у вигляді корпоративних прав ТОВ «Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат» з метою забезпечення їх збереження як речових доказів, слідчий суддя дійшов висновку про таке.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК речові докази є одним із процесуальних джерел доказів.

Частина 1 ст. 98 КПК передбачає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Таким чином, посилаючись на актуальність подальшого застосування оскаржуваного заходу забезпечення кримінального провадження сторона обвинувачення має зазначити, яке відношення корпоративні права ТОВ «Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат» мають до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, посилаючись при цьому на докази на підтвердження зазначеного.

Водночас, стороною обвинувачення не наведено об`єктивних даних, які б підтверджували, що корпоративні права ТОВ «Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат» були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином не доведено, що корпоративні права ТОВ «Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат» мають відношення до кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 212 КК України, зокрема, що такі були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин причетності службових осіб ТОВ «Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат» до дій, спрямованих на ухилення від сплати податку на прибуток.

Також, стороною обвинувачення не спростований наведений у рішенні Київського апеляційного суду від 02.06.2022 висновок щодо недоведення способу та обставин можливого використання корпоративних прав товариства як речового доказу в цьому кримінальному провадженні, що свідчить про відсутність зв`язку між корпоративними правами ТОВ «Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат» з об`єктивною стороною кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 212 КК України, та відповідність останніх критеріям, визначеним у ст. 98 КПК, тобто таке майно не може бути речовим доказом.

Крім того, слідчий суддя бере до уваги, що у силу статті 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Таким чином, арешт корпоративних прав особи може бути направлений на позбавлення певної особи прав на розпорядження відповідною юридичною особою з метою унеможливлення участі в управлінні господарською діяльністю цієї особи.

З викладеного витікає, що корпоративні права - це юридично визначені можливості певної особи щодо управління діяльністю юридичної особи, тобто такі не є об`єктами матеріального світу, що унеможливлює їх збереження у фізичній наявності у тому вигляді, який би дозволив стороні обвинувачення забезпечити доведення обставин вчинення кримінального правопорушення.

Також, ухвалою слідчого судді від 08.06.2022 корпоративні права ТОВ «Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат», що належать «Limpieza limited», арештовані також з метою забезпечення можливої спеціальної конфіскації.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 170 КПК арешт майна з метою спеціальної конфіскації може бути накладений на майно третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що вона набула таке майно безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 КК України.

Таким чином, прокурор, наполягаючи на збереженні оскаржуваного заходу забезпечення кримінального провадження з метою забезпечення виконання можливої спеціальної конфіскації, має надати докази, що корпоративні права ТОВ «Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат» набуті «Limpieza limited» відповідно до наведених вище умов, тобто безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, та «Limpieza limited» знала, що корпоративні права товариства були предметом кримінального правопорушення, набуті протиправним шляхом.

Водночас, стороною обвинувачення викладені вище вимоги не дотримані, відповідність корпоративних прав ТОВ «Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат» ознакам, визначеним пунктами 1-4 частини 1 статті 96-2 КК України, не наведені.

Отже, на теперішній час відсутні підстави вважати, що у подальшому до майна «Limpieza limited» у вигляді корпоративних прав ТОВ «Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат» можливе застосування спеціальної конфіскації.

Згідно з ч. 1 ст.174 КПК арешт майна може бути скасований у разі, коли буде доведено, що у подальшому застосуванні даного заходу відпала потреба чи такий застосований необґрунтовано.

Отже, вищенаведене доводить, що арешт корпоративних прав з метою забезпечення як речових доказів є необґрунтованим, тому подальше перебування майна під арештом не відповідає наведеній у ст. 170 КПК меті та завданню його застосування, чим продовжується порушення права власності «Limpieza limited», що вимагає від слідчого судді прийняття рішення, яке б усунуло спричинені негативні наслідки та відновило б у повному обсязі права вказаної особи.

Приймаючи до уваги вищенаведене, керуючись ст. 7, 9, 132, 170, 174 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Клопотання адвоката ОСОБА_4 інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат» задовольнити.

Арешт, накладений 08.06.2022 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва (справа № 761/9918/22) на корпоративні права ТОВ «Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат» (), які належать «Limpieza limited» (Кіпр), скасувати.

Скасувати заборону учасникам ТОВ «Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат», іншим особам, які діють від їх імені, їх представникам, представникам товариства (у тому числі за довіреністю), іншим особам, у володінні, користуванні яких перебувають зазначені корпоративні права, відчужувати корпоративні права ТОВ «Демурінський гірничо-збагачувальний комбінат».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1