У х в а л а

іменем України

13 лютого 2023 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого ОСОБА_1

за участі :

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Підволочиську клопотання начальника Державної установи «Збаразька виправна колонія (№ 63)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_3 про уточнення початку строку відбування покарання засудженої вироком Підволочиського районного суду Тернопільської області ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Підволочиського районного суду Тернопільської області перебувало кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000158, від 16 грудня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

12 вересня 2022 року у даному кримінальному провадженні Підволочиським районним судом ухвалено вирок.

25 січня 2023 року на адресу суду надійшло клопотання Державної установи «Збаразька виправна колонія (№ 63)», в порядку ч.1 ст.539 КПК України, про уточнення початку строку відбування покарання засудженої ОСОБА_4 .

Учасники судового провадження в судове засідання не з`явилися хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Частиною 4 ст.107 КПК України визначено, що у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

З огляду на вищевикладене, суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників судового провадження та без фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів.

Дослідивши матеріали кримінального провадження № 1-кп/604/83/22, суд дійшов висновку про задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Виходячи із змісту ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків, суд має право вирішувати такі питання: 1) про відстрочку виконання вироку; 2)про умовно-достроковезвільнення відвідбування покарання; 3) про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким; 4)про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років; 5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років; 6) про звільнення від покарання за хворобою; 7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення; 8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком; 9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку; 10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62Кримінального кодексу України; 11) про застосування покарання за наявності кількох вироків; 12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді; 13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74Кримінального кодексу України; 13-1) про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань; 13-2) про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери); 13-3) про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням; 14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно з ч.2 ст.539, п.14 ч.1 ст.537 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок.

Вимогами ст.374 КПК України встановлено, що у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку, зокрема зазначається початок строку відбування покарання.

Судом встановлено, що вироком Підволочиського районного суду Тернопільської області від 12 вересня 2022 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і призначено їй покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до основного покарання призначеного за новим вироком частково приєднано не відбуте покарання за вироком Підволочиського районного суду Тернопільської області від 12 жовтня 2021 року за яким ОСОБА_4 було засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3-ох років позбавлення волі, звільненої від відбування покарання із встановленням іспитового строку терміном на 1 рік та остаточно ОСОБА_4 призначено покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі. Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 не обирався, клопотань зі сторони прокурора не поступало.

Вирок суду не оскаржувався.

Згідно наявного в матеріалах справи розпорядження про виконання вироку, вирок суду набрав законної сили 13 жовтня 2022 року.

Протокол затримання ОСОБА_4 в матеріалах провадження відсутній.

Як вбачається з клопотання, на даний час засуджена ОСОБА_4 відбуває покарання у Державній установі ««Збаразька виправна колонія (№ 63)».

Нормами ст.ст. 88, 91 КВК України передбачено, що засуджені направляються до місця відбування покарання і переміщуються в разі необхідності з одного місця відбування покарання в інше під вартою. Прийняття засуджених до виправних і виховних колоній проводиться адміністрацією колоній у порядку, встановленому нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України. Адміністрація колонії протягом трьох діб повідомляє суд, який постановив вирок, про приведення його до виконання і про місце відбування покарання засудженим. Порядок переміщення засуджених під вартою визначається нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України та Міністерства внутрішніх справ України відповідно до цього Кодексу.

Згідно наказу МЮУ №680/5 від 27.02.2017 року «Про затвердження Порядку визначення засудженим виду установи виконання покарань, направлення для відбування покарання засуджених до позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі, арешту, обмеження волі та їх переведення, Положення про центральну та міжрегіональну комісії з питань визначення засудженим до позбавлення волі виду установи виконання покарань, місця відбування покарання особам, засудженим до позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі, арешту та обмеження волі, їх направлення і переведення для відбування покарання» направлення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі, арешту та обмеження волі, до установ виконання покарань здійснюється на підставі запиту на наряд щодо направлення осіб, засуджених до позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі, арешту та обмеження волі, на підставі якого видається наряд про направлення особи, засудженої до позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі, арешту та обмеження волі, із слідчого ізолятора до установи виконання покарань.

Отже, виходячи з вищенаведеного відбування покарання починається з моменту поміщення особи до установи виконання покарання, а строк затримання та конвоювання зараховується в строк відбуття покарання.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що засудженій під час досудового слідства та судового розгляду справи запобіжний захід у виді тримання під вартою не обирався, затримана не була, строк обчислення покарання останній слід рахувати з моменту її затримання для доставлення у заклад відбування покарання.

У зв`язку з вищенаведеним, суд вважає, що клопотання Державна установа «Збаразька виправна колонія (№ 63)» слід задовольнити, уточнивши початок строку відбування покарання засудженій ОСОБА_4 з дати її затримання.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 374,537,539 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання Державна установа «Збаразька виправна колонія (№ 63)» про уточнення початку строку відбування покарання засудженою ОСОБА_4 задовольнити.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 , засудженої вироком Підволочиського районного суду Тернопільської області 12 вересня 2022 року обчислювати з моменту її фактичного затримання в порядку виконання вироку, що набрав законної сили.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду через Підволочиський районний суд Тернопільської області протягом семи діб після її оголошення.

Суддя-підпис

згідно з оригіналом:

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_1