Справа № 201/7440/22
Провадження № 1-кп/201/853/2022
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2023 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора відділу Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 (відеоконференцзв`язок), розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000649 від 01.09.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст.187, ч.ч. 2, 4 ст. 189, ч. 2 ст. 393 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч.ч. 2, 4 ст. 189, ч. 2 ст. 393 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст.187, ч. 4 ст. 189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

03.10.2022 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов вищевказаний обвинувальний акт.

04.10.2022 року вказаний обвинувальний акт направлено до Дніпровського апеляційного суду для визначення територіальної підсудності.

06.10.2022 року колегією суддів Дніпровського апеляційного суду визначено територіальну підсудність за Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська.

26.10.2022 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов вищевказаний обвинувальний акт.

Відповідно до ч.1 ст.314 КПК України після отримання обвинувального акта суд призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.

Ухвалою від 26 жовтня 2022 року призначене підготовче засідання на 16 год. 00 хв. 31 жовтня 2022 року, у яке обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не прибули.

Крім того, у вказане судове засідання не прибув захисник обвинувачених адвокат ОСОБА_4 , а також не прибули потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Розгляд обвинувального акта відкладений на 06.12.2022 року.

06.12.2022 року вищевказані особи повторно не з`явилися, тому судом ухвалено здійснити виклик обвинувачених ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст.187, ч.ч. 2, 4 ст. 189, ч. 2 ст. 393 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч.ч. 2, 4 ст. 189, ч. 2 ст. 393 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст.187, ч. 4 ст. 189 КК України, і потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у підготовче судове засідання, яке відбудеться 13.01.2023 року на 12-00 год. та 27.01.2023 на 12-00 год., у приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (м. Дніпро, вул. Паторжинського, 18-А, зал № 7, тел. 056 722-00-79). Вважати вказаний виклик судовою повісткою для вищевказаних обвинувачених і потерпілих. Опублікувати дану судову повістку в засобах масової інформації - газеті "Урядовий кур`єр" (м.Київ, вул. Садова, 1/14) та на офіційному веб-сайті Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Судові повістки були опубліковані в газеті "Урядовий кур`єр" та на офіційному веб-сайті Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

У судові засідання, призначені на 13.01.2023 року на 12-00 год. та 27.01.2023 на 12-00 год. обвинувачені і потерпілі не з`явилися.

Під час підготовчого засідання прокурор просив призначити справу до судового розгляду, з огляду на те, що справа підсудна Жовтневому районному суду м. Дніпропетровська. Крім того, підстав для закриття кримінального провадження, на його думку, немає та обвинувальний акт відповідає вимогам КПК.

Також, прокурор заявив клопотання про здійснення спеціального судового провадження, мотивуючи його тим, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст.187, ч.ч. 2, 4 ст. 189, ч. 2 ст. 393 КК України, і переховуються від явки до органу досудового розслідування та суду на території держави, що визнана ВРУ державою-агресором та на тимчасово окупованій території України. Зазначив, що досудове розслідування даного кримінального провадження здійснювалось у спеціальному провадженні згідно ухвали слідчого судді Мар`їнського районного суду Донецької області від 09.09.2022 року.

Захисник щодо призначення справи до судового розгляду та щодо здійснення спеціального судового провадження в даній справі поклався на розсуд суду, зазначивши, що він жодного разу не спілкувався зі своїми підзахисними, їх місцезнаходження йому не відомо, тому позиція захисту між ним та обвинуваченими не обговорювалась та не узгоджувалась.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог Розділу ІV КПК України, участь обвинуваченого під час підготовчого судового засідання та судового розгляду є обов`язковою, що відповідає гарантіям, закріпленим міжнародними нормативно-правовими актами в сфері захисту прав людини.

Право обвинуваченого захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника вибраного на власний розсуд, є істотним елементом засобів процесуального захисту, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р.

Міжнародний пакт про громадянські та політичні права 1966 р. передбачає, що кожний має право при розгляду будь-якого пред`явленого йому обвинувачення на ряд гарантій на основі повної рівності й, зокрема, бути засудженим у його присутності та захищати себе особисто або за допомогою обраного ним захисника.

Таким чином, особиста присутність особи у судовому процесі виділена як одна з найбільш фундаментальних гарантій права на справедливий розгляд справи, гарантований ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., відповідно до якої «кожна людина має право під час будь-якого кримінального обвинувачення, що їй пред`явлене, на справедливий розгляд справи судом».

Щодо проведення спеціального судового провадження слід зазначити про те, що відповідно до ч.3 ст.323 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук".

Згідно ч.5 ст.139 КПК України ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Процедури in absentia неминуче припускають деякий відступ від загальних правил кримінального процесу. Особливе значення при цьому наділяється питанню про забезпечення прав відсутнього в залі судового засідання обвинуваченого. У прецедентній практиці Європейського суду з прав людини були вироблені критерії, яким має відповідати таке провадження. Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі. До таких прав, що підлягають безумовному дотриманню, насамперед, відносяться: право бути присутнім під час розгляду справи, право на захисника, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.

У рішенні «Меденіца проти Швейцарії» ЄСПЛ зазначив, що існування процедури заочного кримінального провадження не викликає заперечень лише за умови, що при цьому дотримуються гарантії, що забезпечують права людини, закріплені Конвенцією.

Ключове значення в цьому випадку відіграє повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійсненне відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою (справа «Сейдовіч проти Італії»). Повідомлення має бути зроблене офіційно, а твердження про наявність повідомлення з листів родичів (справа «Т. проти Італії») або від співробітників засобів масової інформації (справа «Шомоді проти Італії»), є необґрунтованими.

У справі «Сейдович проти Італії» Суд зазначив, що питання, яке слід вирішити в даній справі, полягає в тому, чи можна за відсутністю офіційного повідомлення про справу вважати заявника в достатній мірі проінформованим про те, що він був притягнутий до кримінальної відповідальності та відбудеться судовий розгляд його справи, щоб він мав можливість вирішити: відмовитися від свого права приймати участь в слуханні справи чи ухилитися від правосуддя.

В даній справі Суду не було продемонстровано, що заявник був в достатній мірі проінформований про притягнення його до кримінальної відповідальності, про пред`явлення йому обвинувачення. З цих підстав неможна робити висновок, що він намагався ухилитися від суду чи недвозначно відмовився від свого права прибути в судове засідання. Така ситуація може мати місце, зокрема, коли обвинувачений публічно або в письмовій формі заявляє про те, що не має наміру реагувати на повістку про явку до суду, яка була отримана не від властей, а з інших джерел, або, коли обвинуваченому вдалося уникнути арешту.

У справі «Колоцца проти Італії» Суд зауважив, що гарантії, які містяться у статті 6 п. 3 Конвенції, є складовими елементами серед інших загального поняття "справедливий розгляд у суді" (рішення у справі «Годди проти Італії»). Це право необхідно поєднувати, шляхом пошуку "розумного співвідношення", з суспільним інтересом і, зокрема, з інтересами відправлення правосуддя. На аргумент Уряду про те, що неможливість проведення судового засідання у разі неявки сторони здатна паралізувати розгляд кримінальних справ, оскільки, наприклад, з часом може закінчитися термін давності кримінального переслідування, Суд зазначив, що ніщо не виправдовує в очах Суду повну і непоправну втрату права на участь у судових слуханнях.

Значущим у розумінні практики ЄСПЛ видається знаходження компромісу між санкціями, що вводяться законодавцем щодо обвинуваченого, який не з`явився до суду, і його процесуальними правами, що гарантують справедливість судового розгляду. Європейський суд у подібних справах окремо досліджує як заходи, що були вжиті владою для запобігання відмов від присутності на слуханнях справи, так і в цілому наявність у влади можливості вживати будь-які заходи. Крім того, обвинувачений, що не з`явився до зали судового засідання, ні за яких обставин не може бути позбавлений права на захист за посередництвом обраного ним захисника. При цьому Суд зазначає, що у будь-якому разі, до яких би заходів не вдавалася влада для забезпечення належної явки обвинуваченого, вона не вправі застосовувати несумірні засоби для досягнення зазначеної мети.

Як зазначено ЄСПЛ в рішенні «Колоцца проти Італії» підпункти (с), (d) та (е) п. 3 гарантують кожній людині, якій пред`явлено кримінальне обвинувачення, право «захищати себе особисто», «допитувати свідків, що показують проти неї, або мати право на те, щоб ці свідки були допитані», «користуватися безкоштовною допомогою перекладача, якщо вона не розуміє мови, що використовується в суді, або не говорить на цій мові», і важко уявити собі, як обвинувачений може здійснювати ці права, не будучи присутнім. В даному випадку Суду не доводиться встановлювати, відмовився і за яких обставин обвинувачений від здійснення свого права бути присутнім при розгляді справи, оскільки в будь-якому випадку, відповідно до усталеної прецедентної практики Суду, відмова від здійснення права, гарантованого Конвенцією, повинна бути встановлена недвозначним чином (рішення у справі Неймастера» від 7 травня 1974 р.; рішення у справі Ле Конта, Ван Льовена і Де Мейєра від 23 червня 1981 р.).

Відповідно до кримінально-процесуального законодавства України, до загальних засад кримінального провадження, зокрема, відносяться: законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань. При цьому зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у ст. 7 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Сторона обвинувачення зобов`язана використати всі передбачені законом можливості для дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого (зокрема, прав на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя) у разі здійснення кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia).

Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 335 КПК України, суд зупиняє судове провадження до розшуку обвинуваченого.

Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

У справі «Годди проти Італії», в рамках якого встановлено не повідомлення обраного підсудним захисника про судовий розгляд та не з`ясування в достатньому обсязі про причини неявки обвинуваченого, ЄСПЛ була сформульована наступна позиція: факт неявки підсудного в судове засідання, а також відсутність повідомлення його захисника вимагають від суду прояви активності в цілях досягнення належної реалізації процесуальних прав зацікавленої особи. Отже, суд повинен за власною ініціативою призупинити розгляд справи через необхідність з`ясування причин неявки сторін.

В даному кримінальному провадженні відсутні беззаперечні докази, що обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в достатній мірі проінформовані про те, що стосовно них проводиться процедура притягнення до кримінальної відповідальності та відбудеться судовий розгляд даного кримінального провадження, та, на підставі яких можна було б зробити висновок, що обвинувачені недвозначно відмовилися від свого права приймати участь в слуханні справи, перебування обвинувачених на тимчасово окупованій території України.

Факт проведення спеціального досудового розслідування і опублікування оголошень у засобах масової інформації не свідчать про те, що обвинувачені знали або повинні були знати про дане кримінальне провадження. Захисник обвинувачених з ним жодного разу не спілкувався і зв`язку з ними не має.

Прокурор повідомив, що органом досудового розслідування наразі не встановлено місцезнаходження обвинувачених. Суд звертає увагу на те, що лише неможливість органу досудового розслідування встановити місцезнаходження обвинувачених не дає підстав для здійснення спеціального судового провадження.

З урахуванням норм міжнародного законодавства в сфері захисту прав людини, а також вищенаведеної практики Європейського Суду, яка є частиною національного законодавства, є обґрунтовані підстави вважати, що здійснення спеціального судового провадження на даній стадії може призвести до порушення ст. 6 Конвенції, оскільки обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , позбавлені права висловити бажання на розгляд їх справи судом чи у складі колегії суддів (ч. 4 ст. 189 КК України передбачає колегіальний розгляд справи), захищати себе особисто чи скористатися правовою допомогою захисника, обраного ними особисто, допитувати свідків, що показують проти них, або мати право на те, щоб ці свідки були допитані, надавати суду докази в обґрунтування своєї правової позиції.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що проведення судового засідання за відсутності обвинувачених неможливо та на даний час їх місцезнаходження органом досудового розслідування не встановлено, суд вважає за необхідне, на підставі п. п. 2), 10), 13), 14), 15), 16) ч. 1, ч. 2 ст. 7, ст. 335 КПК України, оголосити вищевказаних обвинувачених в розшук, провадження по справі зупинити до їх розшуку.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 314 - 315, 323, 335, 372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст.187, ч.ч. 2, 4 ст. 189, ч. 2 ст. 393 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч.ч. 2, 4 ст. 189, ч. 2 ст. 393 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст.187, ч. 4 ст. 189 КК України відмовити.

Оголосити розшук:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст.187, ч.ч. 2, 4 ст. 189, ч. 2 ст. 393 КК України;

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Маріуполь Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч.ч. 2, 4 ст. 189, ч. 2 ст. 393 КК України;

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Маріуполь Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст.187, ч. 4 ст. 189 КК України.

Судове провадження у кримінальному провадженні за №0000649 від 01.09.2021 року - зупинити до розшуку обвинувачених.

Організацію виконання розшуку обвинувачених доручити уповноваженому процесуальному прокурору відділу Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 ..

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1