ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/257/23 Справа № 202/1267/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 , а також захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 29 липня 2022 року у кримінальному провадженні № 0001860, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Мовчани, Жмеринського району, Вінницької області, громадянина України, маючого незакінчену середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, на утриманні малолітніх, неповнолітніх та інших непрацездатних осіб не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2022 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років.

Судом вирішено питання щодо долі речових доказів та судових витрат.

Цим вироком ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що 05 грудня 2019 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , знаходився у одній з інженерних споруд, зведеної із залізобетонних плит, які призначені для перекриття труб теплопостачання, розташованій на території КПН «Шоста міська клінічна лікарня» ДМР за адресою: м. Дніпро, вул. Батумська, 13, де разом з потерпілим ОСОБА_10 розпивали лікарський засіб «настоянка глоду». Так, в ході розпивання вказаного лікарського засобу, ОСОБА_7 вирішив залишитись спати у вказаній споруді, однак потерпілий був проти та намагався вигнати ОСОБА_7 , застосовуючи до останнього фізичну силу у вигляді поштовхів ногами в область тулубу, у зв`язку із чим між ними виник словесний конфлікт, в ході якого, у ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, виник злочинний умисел, спрямований на вбивство ОСОБА_10 , тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , того ж дня, а саме 05 грудня 2019 року, знаходячись за вищевказаною адресою та у зазначений час, діючи умисно та бажаючи настання смерті ОСОБА_10 , правою рукою взяв зі столу ніж із рукояткою білого кольору та умисно, цілеспрямовано розуміючи, що застосовуючи ніж може заподіяти смерть потерпілому та усвідомлюючи, що з лівої сторони грудної клітини знаходяться життєво важливі органи, тобто передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_10 та бажаючи її настання, наніс один удар вказаним ножем в область грудної клітини ліворуч, спричинивши ОСОБА_10 тілесне ушкодження у вигляді проникаючого, сліпого, колото-різаного поранення грудної клітини з ушкодженням лівої легені, яке відноситься до тілесних ушкоджень тяжкого ступеню та є небезпечним для життя в момент його спричинення та знаходиться у причинному зв`язку із настанням смерті. В результаті отриманого тілесного ушкодження потерпілий ОСОБА_10 помер.

Після чого, ОСОБА_7 , впевнившись в тому, що потерпілий ОСОБА_10 лежить на підлозі без ознак життя з місця скоєння кримінального правопорушення пішов, залишивши останнього на місці вчинення злочину.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

В апеляції:

- захисник просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування вказує, що суд просто перерахував всі докази, покази обвинуваченого, свідків, проте жодним чином їх не оцінив, не вказав що вони можуть підтверджувати чи спростовувати, чому не взяв до уваги доводи сторони захисту, не мотивував підстави їх відхилення.

Вказує, що в обвинувальному акті не конкретизовано, який саме умисел мав його підзахисний, тобто конкретизував чи мав останній умисел саме не позбавлення життя іншої людини.

Також захисник зазначає, що для проведення судово-імунологічної експертиза джинсових штанів, які начебто належать ОСОБА_7 , були надані речі, які не визнавалися речовим доказом.

Вказує, що суд відмовив в задоволенні клопотання сторони захисту про допит понятих, які були присутні під час обшуку.

Також зазначає, що саме ОСОБА_7 першим став докладати зусиль для надання допомоги ОСОБА_10 , що підтверджується показами свідка ОСОБА_11

- прокурор просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винним за ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у вигляді 10 років позбавлення волі.

Вказує, що під час судового розгляду ОСОБА_7 тричі змінював свої покази, які не узгоджувались з іншими доказами у справі, що свідчить про таку позицію ОСОБА_7 , яка направлена на уникнення від кримінальної відповідальності.

Зазначає, що не дивлячись на усі докази винуватості ОСОБА_7 , при повному невизнанні пред`явленого обвинувачення та не встановивши жодної пом`якшуючої обставини, суд призначив ОСОБА_7 покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого .

Заслухавши обвинуваченого та його захисника, які кожен окремо та разом підтримали апеляційну скаргу захисника, проти апеляції прокурора заперечували, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За приписами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вказані вимоги закону при ухваленні оскаржуваного вироку судом першої інстанції дотриманні.

Досліджені судом першої інстанції та покладені в основу вироку докази є належними та допустимими, оцінені судом в їх сукупності з точки зору їх достатності і взаємозв`язку, які беззаперечно підтверджують вину ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині.

Так, за показами свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 які були безпосередньо допитані судом першої інстанції слідує, що вони працюють в КПН «Міська клінічна лікарня № 9», та коли вони були на чергуванні, до лікарні зайшов обвинувачений, одягнутий у кофту із капюшоном та куртку та повідомив, що на теплотрасі знаходиться труп людини та попросив викликати швидку.

Підстави для недовіри або сумнівів щодо осіб свідків, а також правдивості та об`єктивності їхніх пояснень, у суду апеляційної інстанції відсутні, оскільки надані пояснення є послідовними, логічними та такими, що узгоджуються між собою.

Окрім наведених вище пояснень свідків, судом першої інстанції також було досліджено письмові докази, зокрема: протокол огляду від 06 грудня 2019 року та фототаблицею до нього, відповідно до якого оглянуто колектор теплових мереж, де було виявлено та вилучено поліетиленовий пакет білого кольору зі слідами РБК; жіноче чорне пальто зі слідами РБК; кухонний ніж з рукояткою білого кольору з пластику; сліди папілярних ліній; пластикову пляшку об`ємом 0,5 л.

Згідно протоколу огляду від 06 грудня 2019 року, було оглянуто труп невстановленого чоловіка, у якого виявлене колото-різане поранення грудної клітки ліворуч бічної поверхні.

Відповідно до протоколу огляду від 06 грудня 2019 року та фототаблицею до нього, було одягнуто речі на невідомому чоловікові, знайденого на території Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 6» ДМР, де на светрі синього кольору під рукавом лівої руки на відстані близько 30 см. знизу мається пошкодження у вигляді горизонтального порізу тканини светру довжиною 2-3 см., по всій поверхні светру маються сліди темно-бурого кольору. Куртка чорного кольору має пошкодження під лівим рукавом на відстані близько 25 см. знизу у вигляді розрізу довжиною 2-3 см., по всій поверхні куртки (зовнішній та внутрішній) маються сліди речовини бурого кольору. Куртка коричневого кольору, під лівим рукавом якої, на відстані близько 20 см. до низу, мається пошкодження у вигляді розрізу довжиною близько 2-3 см.

Відповідно до протоколу огляду від 07 грудня 2019 року та фототаблиці до нього, було оглянуто паперовий конверт, у якому виявлено ніж з рукояткою довжиною 9,5 см. білого кольору та лезо довжиною 11,5 см. з речовиною бурого кольору, який згідно протоколу пред`явлення речей для впізнання від 07 грудня 2019 року та фото таблицею до нього, ОСОБА_7 впізнав ніж, яким було нанесено тілесні ушкодження ОСОБА_10 , від чого останній помер.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 07 грудня 2019 року за участю підозрюваного ОСОБА_14 , його захисника ОСОБА_15 , ОСОБА_14 вказав на обставини кримінального правопорушення, механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 .

Протоколом огляду від 07 грудня 2019 року та фот таблицею до нього, було розпаковано поліетиленовий пакет чорного кольору, в якому знаходиться куртка чорного кольору з і ставками білого кольору на задній частині якою знаходяться сліди РБК а саме: на нижній частині куртки на білій на правому рукаві та капюшоні. При розпакування поліетиленового пакету чорного кольору, в якому знаходиться толстовка зеленого кольору на даній толстовці на внутрішньої та зовнішньої сторони знаходяться сліди РБК а саме: на внутрішньої стороні з правого боку біля блискавки по середині, на спині з внутрішньої сторони, з зовнішньої сторони на правому рукаві на спині, ворітнику з правої сторони на лівому плечі з переду сліди РБК.

Окрім цього, згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання та фото таблицею до нього від 13 грудня 2019 року, свідок ОСОБА_16 впізнав ОСОБА_7 як чоловіка, який 05 грудня 2019 року, знаходячись в приміщенні КНП «Міська клінічна лікарня № 6» ДМР заявив про смерть свого товариша на ім`я ОСОБА_17 та просив викликати допомогу.

При судово-медичній експертизі трупа № 2353 від 08 січня 2020 року, виявлене тілесне ушкодження у виді колото-різаної рани з ушкодженням підлеглих м`яких тканин та лівої легені, заподіяної предметом, який мав колюче-ріжучі властивості, слідоутворююча частина якого була пласка (типа клинка ножа), шириною близько 16 мм., мала вістря, один гостро заточений край (лезовий), та протилежний не заточений край (обухів), товщиною близько 1 мм., є небезпечним для життя в момент його спричинення та знаходиться у причинному у зв`язку з настанням смерті потерпілого.

Згідно висновку судово-імунологічної експертизи № 1530/1 від 10 січня 2020 року походження крові у слідах на куртці і на джинсових брюках, які були вилучені під час проведення обшуку ОСОБА_7 , не виключається від потерпілого ОСОБА_10 , оскільки групові властивості крові в слідах цих об`єктів співпадають з груповими характеристиками крові ОСОБА_10 .

У відповідності до судово-медичної експертизи піднігтьового вмісту з обох рук трупа ОСОБА_10 та внутрішніх поверхонь двох дактилоплівок, що зроблені з обох долонь трупа ОСОБА_10 можна припустити, що кров в піднігтьовому вмісті обох рук трупа ОСОБА_10 та на двох внутрішніх поверхнях дактилоплівок, що зроблені з обох долонь потерпілого ОСОБА_10 , могла походити як від самого потерпілого ОСОБА_10 так і від підозрюваного ОСОБА_7 , враховуючи їх групи крові.

Таким чином, місцевим судом вмотивовано встановлено та підтверджено належними і допустимими доказами у їх сукупності, з чим погоджується суд апеляційної інстанції, що смерть потерпілого ОСОБА_10 була наслідком протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_7 , який наніс потерпілому удар ножем в ліву сторону грудної клітини, в результаті якого потерпілий ОСОБА_10 помер.

Що стосується зауваження захисника в тій частині, що для проведення судово-імунологічної експертизи джинсових штанів та куртки чорного кольору, були надані речі, які не визнавалися речовим доказом, а тому є недопустимими доказами, то вони не є слушними, з огляду на наступне.

Так, відповідно до протоколу обшуку від 06 грудня 2019 року, в ході обшуку ОСОБА_7 було виявлено та вилучено футболку полосатого типу, кофту зеленуватого відтінку, кофту чорно-сірого кольору, шкіряну куртку темно-сильного кольору, куртку чорного кольору з вставками білого кольору, куртку зимового типу коричневого кольору, футболку булого кольору, джинси синього кольору, черевики чорні, рукавички різного типу синього та чорного кольору.

Під час проведення судово-імунологічної експертизи № 1530/1 від 10 січня 2020 року, експерту був наданий поліетиленовий пакет чорного кольору, края якого зав`язані синтетичними нитками чорного кольору, в кінці яких заклеєні бірки, на який є надпис Джинси та куртка відлучені під час обшуку ОСОБА_18 , а також підписи понятих.

Таким чином, виявлені та вилучені під час проведення обшуку ОСОБА_18 речі були належним чином упаковані та зберігалися, а в подальшому, вони були використані для проведення вказаної вище експертизи. При цьому не визнання джинсових штанів та куртки чорного кольору речовими доказами, в даному випадку не тягне за собою визнання їх неналежними та недопустимими доказами, а тому, і підстав для застосування до цих доказів та похідних від них доказів доктрини «плодів отруйного дерева», на чому наголошує у скарзі захисник, немає.

Колегія суддів також не вбачає суттєвого порушення в недопиті судом понятих, які були присутні під час обшуку ОСОБА_7 , оскільки суд не вбачав підстав ставити під сумнів законність обшуку, а отже, і відсутності будь-яких неузгодженостей, які б дані поняті могли висвітлити.

Перевіряючи доводи захисника в тій частині, що суд просто перерахував всі докази, проте жодним чином не їх не оцінив, не є слушними з огляду на наступне.

Так, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначаються, зокрема, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Судом першої інстанції були належним чином виконані наведені вище вимоги закону, оскільки суд, посилаючись на певні докази винуватості ОСОБА_7 , не лише перелічив слідчі дії, а також протоколи їх проведення, а і розкрив суть та посилався на зміст цих слідчих дій, які в повній мірі свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення. Судом також було надано висновок, з яких підстав він відхилив позицію сторони захисту щодо невинуватості обвинуваченого.

Таким чином, фактична незгода сторони захисту з обсягом мотивувальної частини вироку суду, в даному конкретному випадку не може свідчити про неповноту судового розгляду, а також про необґрунтованість і немотивованість оскаржуваного судового рішення.

Доводи захисника щодо не конкретизації, чи мав ОСОБА_7 умисел саме на позбавлення життя іншої людини, також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки дослідженими судом доказами повністю підтверджується спрямованість дій ОСОБА_7 саме на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_10 .

Так, в ході слідчого експерименту, обвинувачений ОСОБА_7 показав механізм та кількість ударів, які він наніс потерпілому, що в подальшому підтвердилося висновком судово-медичніої експертизи трупа, відповідно до якої, ОСОБА_7 наніс потерпілому проникаюче, сліпе, колото-різане поранення грудної клітини з ушкодженням лівої легені, що призвело до смерті потерпілого ОСОБА_10 .

Тобто, механізм та локалізація удару ножем у життєво важливий орган потерпілого, може свідчити виключно про направленість умислу на умисне вбивство.

Посилання на те, що ОСОБА_7 після нанесення смертельного удару ножем, направився до лікарні, з метою повідомити про те, що на теплотрасі знаходиться труп людини та попросив викликати швидку, з огляду на наведені вище обставини не можна вважати тією обставиною, що виключає направленість умислу саме на вбивство, оскільки ОСОБА_7 усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, що свідчить про вчинення діяння із прямим умислом.

Таким чином, характер, локалізація тілесного ушкодження, знаряддя, яким воно заподіяне, вказують на наявність у винного умислу виключно на спричинення смерті потерпілому ОСОБА_10 . Поведінка обвинуваченого ОСОБА_7 після спричинення смертельного ножового поранення, за відсутності дієвого каяття та жалю з приводу вчиненого, тільки підтверджують правильність висновків суду першої інстанції про наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_7 складу умисного злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК.

Також не знайшло свого підтвердження ствердження сторони захисту щодо незаконного впливу з боку працівників поліції на обвинуваченого ОСОБА_7 під час досудового розслідування, оскільки постановою слідчого третього відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР розташованого у місті Полтаві ОСОБА_19 від 26 липня 2021 року, закрито кримінальне провадження, розпочате на підставі заяви ОСОБА_20 щодо застосування до ОСОБА_7 недозволених методів досудового розслідування з боку працівників поліції.

Таким чином, судом першої інстанції в повній мірі наведені усі дослідженні ним докази у їх сукупності, які узгоджуються між собою і надана їм вмотивована об`єктивна оцінка, які покладені в основу вироку, а тому відсутні підстави, вважати з цього приводу, висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, як на це вказує захисник в апеляційній скарзі.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, його правова кваліфікація, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на зібраних у справі і досліджених в повному обсязі в судовому засіданні усіх доказах в їх сукупності.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що вирок суду першої інстанції за своїм змістом відповідає вимогам ст. ст. 370, 374 КПК України.

Таким чином, підстави для задоволення апеляційної скарги захисника відсутні, оскільки, враховуючи вищенаведене, вирок суду першої інстанції ухвалений згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав, а висновки у судовому рішенні прямо випливають з аргументації, є чіткими, не допускають неоднозначного трактування, а тому, колегія суддів погоджується з вироком суду першої інстанції, і, вважає, необхідним у задоволенні апеляційної скарги захисника відмовити.

Доводи апеляційної скарги як прокурора з посиланням на м`якість призначеного обвинуваченому покарання, так і сторони захисту, щодо призначення дуже суворого покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , не є слушними з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

За приписами ст. 50 КК України рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції дотримався зазначених вимог кримінального та процесуального законів щодо призначення покарання.

Згідно вироку, при обранні виду та міри покарання, суд враховував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, дані про особу винного, який раніше не судимий, міцних соціальних зв`язків не має, за місцем проживання характеризується з нейтральної сторони, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 11 від 10 січня 2020 року на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий хворобливий розлад душевної діяльності, недоумство або інший хворобливий стан психіки в період інкримінованого йому діяння не страждав і в даний час не страждає; виявляв раніше і виявляє на даний час психічні й поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю; у період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, він міг усвідомлювати свої дії і керувати ними; за своїм психічним станом в теперішній час він також може усвідомлювати свої дії і керувати ними; застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

Судом також була врахована відсутність обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 .

Таким чином, суд першої інстанції в повній мірі врахував усі обставини, на які посилаються як прокурор, так і сторона захисту.

При призначенні покарання суд першої інстанції дотримався практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та належну вмотивованість оскаржуваного вироку та не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг як захисника, так і прокурора, у зв`язку із чим вважає за необхідне вирок суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Вирок Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 29 липня 2022 року у кримінальному провадженні № 0001860, щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4