ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2809/22 Справа № 202/328/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за № 0001023 стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257,ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2022 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 29 жовтня 2022 року.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, в тому числі й особливо тяжких, за які законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна, а також особу обвинуваченого, який не має постійного місця проживання та стійких соціальних зв`язків, дійшов висновку, що ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися, а підстави для застосування для обвинуваченого більш м"якого запобіжного заходу відсутні, тому продовжив застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді особистого зобов"язання або домашнього арешту з покладанням процесуальних обов"язків.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги захисник посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення, висновки якого постановлені із порушенням вимог кримінального процесуального закону та не відповідають фактичним обставинам цього провадження. Так, апелянт зазначає, що суд розглянув клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, пославшись лише на тяжкість обвинувачення, що інкримінується ОСОБА_7 , без наведення належного мотивування з вказівкою на докази про те, що ризики, про наявність яких вказує сторона обвинувачення, не зменшилися та продовжують існувати, що є істотним порушенням вимог діючого законодавства. З урахуванням викладеного, на думку захисника, ухвала підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника, яка підтримала вимоги скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Згідно зі ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Цих вимог кримінального процесуального закону, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції дотримався в повній мірі.
Апеляційним судом встановлено, що в провадженні Петриківського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження за №0001023 стосовно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України.
На стадії досудового розслідування ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2021 року було обрано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який за наслідками розгляду клопотання прокурора продовжувався в установленому законом порядку, останній раз оскаржуваною ухвалою від 31 серпня 2022 року.
Апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.
У відповідності до ст. 178 КПК України, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні в тому числі й особливо тяжких злочинів, за які законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна, а також особу обвинуваченого, який не має постійного місця проживання та стійких соціальних зв`язків, й що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати, та дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою й відсутність процесуальної можливості застосування менш суворого виду запобіжного заходу, зокрема й домашнього арешту та особистого зобов"язання, про що йдеться в апеляційній скарзі захисника.
Враховуючи викладене, висновки суду про те, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованими.
Разом з цим, доводи скарги захисника про те, що ризики у провадженні є недоведеними, не заслуговують на увагу, оскільки ризики, вказані в ухвалі, судом встановлені та підтверджуються наявними у провадженнями доказами, відповідно до яких, ці ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
При цьому, переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, апеляційним судом не встановлено та стороною захисту таких надано не було.
За таких обставин, суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала є вмотивованою і обґрунтованою, постановленою у відповідності до вимог закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3