ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 609/175/23

1-кп/609/40/2023

13 квітня 2023 року Шумський районний суд Тернопільської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника обвинуваченого: адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000085 від 01 лютого 2023 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, не депутата, з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Шумського районного суду Тернопільської області із Шумського відділу Кременецької окружної прокуратури надійшов затверджений обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000085 від 01 лютого 2023 року.

З обвинувального акту вбачається, що 27 січня 2023 року, в післяобідню пору доби (точної години досудовим розслідуванням не встановлено) в ОСОБА_4 , який перебував на території сміттєзвалища поблизу с. Васьківці, Кременецького району Тернопільської області, виник злочинний умисел, спрямований на придбання, носіння, зберігання без мети передачі чи збуту вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на придбання, носіння, зберігання, без мети передачі чи збуту вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, 27 січня 2023 року, в післяобідню пору доби, точної години досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , всупереч вимогам постанови Верховної Ради України 2471-ХХІІ від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12 жовтня 1992 року, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21 серпня 1998 року, перебуваючи на території сміттєзвалища поблизу с.Васьківці, Кременецького району Тернопільської області, без будь-якого законного дозволу на придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї, знайшов, тобто придбав згідно висновку експерта карабін «Мосіна» зразка 1891/1930 рр. калібру 7,62 мм (7,62х54 R) із номером на затворі « НОМЕР_1 » який є нарізною вогнепальною зброєю та придатний до стрільби, що лежав на землі у білому поліетиленовому мішку.

В подальшому ОСОБА_4 незаконно переніс вищевказану зброю до свого господарства, що в с. Васьківці, Кременецького району, Тернопільської області, де, за відсутності передбаченого законом дозволу, без мети передачі чи збуту, зберігав її до 01 лютого 2023 року.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 Кримінального кодексу України, а саме придбанні, носінні, зберіганні, без мети збуту, вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу.

Під час розгляду вказаного кримінального провадження 13 квітня 2023 року між прокурором Шумського відділу Кременецької окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000085 від 01.02.2023, з одного боку, та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з іншого боку, за участю його захисника ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 263 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_4 .

У вказаній угоді сторони дійшли згоди щодо міри покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, з урахуванням пом`якшуючих обставин, а саме: відсутність судимості, активне сприяння досудового розслідування, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку термін якого буде визначено судом, із визначенням обов`язків, встановлених ст. 76 КК України.

Сторони угоди про визнання винуватості підтверджують, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім того, згідно з умовами даної угоди обвинуваченому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки невиконання угоди.

Сторони розуміють наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст.476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та продовження судового розгляду в загальному порядку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання у виді: 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, із покладенням обов`язків, встановлених ч.1 ст. 76 КК України. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі. Прокурор підтвердив, що угода укладена добровільно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості сторонами, просив її затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 13 квітня 2023 року між сторонами і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання у виді: 3 (три) роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

За таких обставин, суд вважає доведеним, що своїми умисними діями, які виразилися у придбанні, носінні, зберіганні, без мети збуту вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості є результатом вільного волевиявлення обвинуваченого. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом.

Таким чином, виконавши вимоги ст. 474 КПК України, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника, суд дійшов висновку, що є всі підстави для затвердження угоди, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Даний злочин відноситься до тяжких злочинів. Умови даної угоди відповідають вимогам КПК України. Сторони уклали угоду про визнання винуватості добровільно, що не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з сторонами угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, що є підставою для її затвердження та призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставини, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно ст.6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, враховуючи роз`яснення, надані в п.2, п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та покласти на нього обов`язки передбачені ч.1 ст. 76 КК України. Обрана обвинуваченому міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Потерпілих від даного кримінального правопорушення немає.

В ході досудового розслідування цивільний позов не заявлявся.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

З обвинуваченого слід стягнути процесуальні витрати на залучення експертів для проведення експертиз під час досудового розслідування, відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 13 квітня 2023 року, укладену між прокурором Шумського відділу Кременецької окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , з іншого боку, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000085 від 01 лютого 2023 року.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому за даною статтею узгоджене сторонами покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Встановити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід обраний стосовно ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнути із ОСОБА_4 в користь держави витрати на залучення експертів для проведення експертиз під час досудового розслідування, а саме 1132,68 грн. за експертизу зброї від 03.02.2023 № СЕ-19/120-23/1337-БЛ.

Речові докази у кримінальному провадженні: карабін «Мосіна» зразка 1891/1930 рр. калібру 7,62 мм (7,62х54 R) із номером на затворі « НОМЕР_1 », який зберігається у кімнаті зберігання зброї ВП №1 (м. Шумськ) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області за адресою: м. Шумськ, вул. Українська, 47, Шумської ОТГ, Кременецького району, Тернопільської області - після набрання вироком законної сили знищити.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Шумський районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4, ч. 6, ч. 7 ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1