ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/105/23 Справа № 192/494/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , та прокурора на вирок Солонянського районного суду Дніпропетровськоїї області від 06 квітня 2022 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Солонянського районного суду Дніпропетровськоїї області від 06 квітня 2022 року ОСОБА_7 було визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2022 року, більш суворим покаранням за цим вироком, вирішено остаточно призначити до відбуття ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.

ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що будучи раніше судимим вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2018 року за ч. 2 ст. 185, ст.ст. 75,76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, на шлях виправлення не став, і в період іспитового строку вчинив нове умисне кримінальне правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_7 22 лютого 2020 року, в період часу з 07 години 00 хвилин до 14 години 40 хвилин, не маючи спеціального дозволу, не маючи лісорубного квитка і без законних на те підстав, із корисливих мотивів, з метою особистої наживи, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, керуючись умислом на незаконну порубку дерев у лісах на території природно-заповідного фонду, перебуваючи в кварталі 80, виділі 2 лісу, розташованого на території Микільського лісництва Державного підприємства «Дніпропетровський лісгосп», яка являється Регіональним ландшафтним парком «Придніпровський», який відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» відноситься до природно-заповідного фонду України, знаходиться в державній власності та належить Державному підприємству «Дніпровське лісове господарство» і відноситься до лісу природоохоронного, наукового, історико-культурного призначення, розташованого поблизу с. Любимівка Солонянського району Дніпропетровської області, за допомогою бензопили «GRUNHELM», яку заздалегідь приготував для вчинення злочину, шляхом спилювання здійснив незаконну порубку живих дерев «Дуб» у кількості 25 штук до припинення їх зросту, а саме:

-незаконно вирубав 2 дерева зі стовбуром діаметром зрізу 24 сантиметри до ступеню припинення їх росту, заподіявши тим самим шкоду в розмірі 2821 гривня 03 копійки за кожне дерево, на загальну суму 5642 гривні 06 копійок;

-незаконно вирубав 2 дерева зі стовбуром діаметром зрізу 22 сантиметри до ступеню припинення їх росту, заподіявши тим самим шкоду в розмірі 1606 гривень 13 копійок за кожне дерево, на загальну суму 3212 гривень 26 копійок;

-незаконно вирубав 1 дерево зі стовбуром діаметром зрізу 22,1 сантиметри до ступеню припинення його росту, заподіявши тим самим шкоду в розмірі 2821 гривня 03 копійки;

-незаконно вирубав 5 дерев зі стовбуром діаметром зрізу 20 сантиметрів до ступеню припинення їх росту, заподіявши тим самим шкоду в розмірі 1606 гривень 13 копійок за кожне дерево, на загальну суму 8030 гривень 65 копійок;

-незаконно вирубав 2 дерева зі стовбуром діаметром зрізу 26 сантиметрів до ступеню припинення їх росту, заподіявши тим самим шкоду в розмірі 2821 гривня 03 копійки за кожне дерево, на загальну суму 5642 гривні 06 копійок;

-незаконно вирубав 1 дерево зі стовбуром діаметром зрізу 26,1 сантиметрів до ступеню припинення його росту, заподіявши тим самим шкоду в розмірі 4447 гривень 76 копійок;

-незаконно вирубав 1 дерево зі стовбуром діаметром зрізу 36 сантиметрів до ступеню припинення його росту, заподіявши тим самим шкоду в розмірі 7598 гривень 25 копійок;

-незаконно вирубав 2 дерева зі стовбуром діаметром зрізу 18 сантиметрів до ступеню припинення їх росту, заподіявши тим самим шкоду в розмірі 782 гривні 48 копійок за кожне дерево, на загальну суму 1564 гривні 96 копійок;

-незаконно вирубав 1 дерево зі стовбуром діаметром зрізу 30 сантиметрів до ступеню припинення його росту, заподіявши тим самим шкоду в розмірі 4447 гривень 76 копійок;

-незаконно вирубав 1 дерево зі стовбуром діаметром зрізу 15 сантиметрів до ступеню припинення його росту, заподіявши тим самим шкоду в розмірі 782 гривні 48 копійок;

-незаконно вирубав 1 дерево зі стовбуром діаметром зрізу 29 сантиметрів до ступеню припинення його росту, заподіявши тим самим шкоду в розмірі 4447 гривень 76 копійок;

-незаконно вирубав 3 дерева зі стовбуром діаметром зрізу 25 сантиметрів до ступеню припинення їх росту, заподіявши тим самим шкоду в розмірі 2821 гривня 03 копійки за кожне дерево, на загальну суму 8463 гривень 09 копійок;

-незаконно вирубав 1 дерево зі стовбуром діаметром зрізу 28 сантиметрів до ступеню припинення його росту, заподіявши тим самим шкоду в розмірі 4447 гривень 76 копійок;

-незаконно вирубав 2 дерева зі стовбуром діаметром зрізу 32 сантиметри до ступеню припинення його росту, заподіявши тим самим шкоду в розмірі 5967 гривень 41 копійка за кожне дерево, на загальну суму 11934 гривень 82 копійки.

Своїми діями ОСОБА_7 завдав Державному підприємству «Дніпровське лісове господарство» матеріальну шкоду на суму 73 482 гривні 64 копійки, що у шістдесят разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06.04.2022 року відносно ОСОБА_7 , у зв`язку з тим, що суд першої інстанції не вірно вказав початок строку відбуття покарання, а саме:

Строк покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту набрання вироку законної сили. До призначеного за цим вироком покарання зарахувати відбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.02.2022, що рахується з 23.07.2020, оскільки згідно вказаного вироку ОСОБА_7 був затриманий саме 23.07.2020 року.

В іншій частині залишити вирок без змін.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що згідно з положень ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Прокурор вказав, що в резолютивній частині вироку слід зазначити: строк покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту набрання вироку законної сили. До призначеного за цим вироком покарання, зарахувати відбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.02.2022, що рахується з 23.07.2020, оскільки згідно з вказаного вироку ОСОБА_7 був затриманий саме 23.07.2020 року.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок суду першої інстанції та постановити виправдувальний вирок.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що судом першої інстанції не було досліджені усі докази, які начебто були вилучені, а саме- бензопила та сам ліс, а також показання одного свідка, який вказав, що його привезли працівники поліції до лісу, який знаходиться у с.Василівка, Солонянського району, Дніпропетровської області, проте в матеріалах справи вказано інше місце скоєння злочину, - с. Любимівка, Солонянський район, Дніпропетровської області.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з вироку Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2022 року судом першої інстанції було правильно визначено строк покарання з 23 липня 2020 року, оскільки згідно з вироку Жовтневого районного суд м. Дніпропетровська від 24 лютого 2022 року ОСОБА_7 був затриманий саме 23 липня 2020 року.

Судом першої інстанції було враховано, що ОСОБА_7 вчинив дане кримінальне правопорушення 22 лютого 2020 року, а вироком Жовтневого районного суд м. Дніпропетровська від 24 лютого 2022 року, який набрав законної сили 29 березня 2022 року, був засуджений за вчинення 26 серпня 2019 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, з призначенням покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2020 року та із застосуванням правил ст. 70 КК України.

Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції при призначенні покарання врахував покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2022 року та правильно вважав, що в даному випадку наявна сукупність кримінальних правопорушень.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що необхідно визначити остаточне покарання ОСОБА_7 шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суд м. Дніпропетровська від 24 лютого 2022 року, більш суворим покаранням за цим вироком та строк покарання слід рахувати з 23 липня 2020 року, оскільки згідно з вказаного вироку ОСОБА_7 був затриманий саме 23 липня 2020 року.

Колегія суддів вважає, що суттєвого значення початок строку відбування покарання не має, оскільки як вбачається з вироку Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 лютого 2022 року йому було зараховано строк саме від моменту затримання, а саме - 23 липня 2020 року, і додаткового уточнення не потребує, тому не приймає доводи апеляційної скарги прокурора.

Колегія суддів не приймає також доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 з огляду на наступне.

За змістом ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст. 22, ч. 1 ст. 337 КПК України щодо змагальності сторін, рівності прав на збирання та подання доказів і судового розгляду в межах висунутого обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції в повній мірі досліджено докази, які є належними та допустимими, в сукупності доповнюють один одного, з чим погоджується і колегія суддів.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги обвинуваченого стосовно того, що судом першої інстанції не було досліджено бензопилу та ліс, оскільки відповідно до постанови про приєднання предметів до кримінального провадження як речових доказів від 23.02.2020 року докази у кримінальному провадженні №0000106 від 23.02.2020 року, а саме - фрагменти дерева «Клен» та «Дуб» зі слідами свіжого зпилу в кількості 115 штук та бензопилу марки «GRUNHELM» зеленого кольору, які було вилучено до Солонянського ВП приєднано до кримінального провадження в якості речового доказу. Було повернуто бензопилу марки «GRUNHELM» зеленого кольору власнику ОСОБА_9 , а також передати на зберігання фрагменти дерева «Клен» та «Дуб» зі слідами свіжого зпилу в кількості 115 штук до камери схову Солонянського ВП.

Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_10 , які він надав у суді першої інстанції, останній пояснив, що він давно знайомий з ОСОБА_7 , який в лютому 2020 року попросив у нього для власних потреб бензопилу, щоб попиляти якісь дрова. На прохання обвинуваченого, свідок 20 лютого 2020 року надав йому таку пилу в с. Василівка, куди свідок приїздив кожного дня в якості вантажника «Нової пошти», а ОСОБА_7 обіцяв повернути пилу наступного дня, проте бензопилу свідку повернули працівники поліції, від яких він дізнався про те, що ОСОБА_7 за допомогою цієї бензопили спиляв живі дерева.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що показанням даного свідка підтверджується факт того, що ОСОБА_7 20 лютого 2020 року отримав від свідка бензопилу зеленого кольору та мав її при собі і був виявлений працівниками поліції 22 лютого 2020 року у місці скоєння інкримінованого йому злочину. Тобто, ОСОБА_7 заздалегідь готувався до вчинення злочину шляхом підшукування засобів та знарядь у вигляді бензопили.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги обвинуваченого стосовно того, що один зі свідків вказав, що його привезли у с. Василівка, Солонянського району, Дніпропетровської області, оскільки протокол огляду місяця події від 22 лютого 2020 року було складено у с.Любимівка за участю свідка ОСОБА_11 , який у суді першої інстанції пояснив, що побачив ОСОБА_7 під час складання протоколу огляду місця події в лютому 2020 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що показаннями свідка ОСОБА_11 , який був безпосередньо присутнім під час складання протоколу огляду місця події, підтверджується факт перебування 22 лютого 2020 року ОСОБА_7 у місці вчинення злочину, а також підтверджується факт наявності у нього бензопили зеленого кольору, за допомогою якої він спилював дерева.

Колегія суддів вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції, з якими погоджується і колегія суддів.

Колегією суддів не встановлено даних, які б свідчили про неповноту та необ`єктивність дослідження судом матеріалів кримінального провадження. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом першої інстанції кожному з доказів дана належна оцінка.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обгрунтовано, та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав визнано ОСОБА_7 винуватим у скоєнні вказаного кримінального правопорушення, а тому не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 .

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора, та вважає за необхідне залишити їх без задоволення, а вирок Солонянського районного суду Дніпропетровськоїї області від 06 квітня 2022 року- без змін.

Керуючись ст. ст.407, 409 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , та прокурора на вирок Солонянського районного суду Дніпропетровськоїї області від 06 квітня 2022 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України - залишити без задоволення.

Вирок Солонянського районного суду Дніпропетровськоїї області від 06 квітня 2022 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4