УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2022 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши в судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 про передачу арештованого майна у кримінальному провадженні № 0000490 від 13.07.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110-2 КК України Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів для реалізації, -

В С Т А Н О В И В:

На розгляд слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшло вищезазначене клопотання сторони обвинувачення про передачу речових доказів в рамках кримінального провадження № 0000490 від 13.07.2022 року.

Згідно клопотання, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 000490 відомості про яке 13.07.2022 року, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 110-2 КК України, за фактом того, що на території Одеської області функціонує ряд суб`єктів господарської діяльності, власниками та кінцевими бенефіціарними власниками яких виступають або виступали раніше резиденти рф/рб, майно яких знаходиться (зареєстроване) на території України та безпосередньо або через афілійованих осіб належить російській федерації та її резидентам, що в свою чергу свідчить про те, що посадові особи вищевказаних підприємств можуть бути причетними до фінансування дій, вчинених з метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на території ДП «МТП Южний» зберігається вантаж у вигляді: «Брикети залізної руди», виробником та відправником якого є АО «Лебединский горно-обогатительный комбинат», зареєстрований за адресою: російська федерація, Білгородська область, м. Губікін, (Холдінг «Металлоінвест») у кількості 50 148 т. на загальну суму понад 19,7 млн. доларів США.

28.10.2022 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було проведено обшук на території ДП «МТП Южний», у результаті якого виявлено брикети залізної руди у кількості 50 тис. 148 т. загальною вартістю 19,7 млн. доларів США (еквівалент 719 млн. 50 тис. грн.), договори, контракти, залізно-дорожні товарно-транспортні накладні, передаточні акти, довідки про наявність вантажу, сертифікати якості товару, внутрішнє листування ДП «МТП Южний».

Так, 08.11.2022 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси накладено арешт на виявлене майно у вигляді брикетів залізної руди у кількості 50 тис. 148 т. та на документацію, вилучену під час обшуку.

Поряд з цим, згідно експертного дослідження вартість вантажу брикетів залізної руди станом 22.12.2022 року, може становити 17 165,661 евро (342,30 евро за 1 тону (еквівалент 667 239, 543 грн).

З метою ефективного збереження речових доказів, на теперішній час виникла необхідність у передачі брикетів залізної руди, на які накладено арешт ухвалою слідчого судді до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів для здійснення реалізації, в зв`язку з чим слідчий за погодженням з прокурором звертаються до слідчого судді з вказаним клопотанням.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, разом з тим від слідчого надійшла заява про розгляд поданого клопотання за його відсутності, в якій він зазначив, що подане клопотання підтримує в повному обсязі.

Представник Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій зазначив, що найбільш ефективним збереженням економічної вартості речових доказів є їх реалфзація. Враховуючи службову завантаженість просив розгляд клопотання здійснити у його відсутність.

Вивчивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, приймаючи до уваги заяви учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно абз. 7 ч. 6 ст. 100 КПК України, речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом

Як визначено у ч. 7 ст. 100 КПК України, у випадках, передбачених абзацом 7 частини 6 цієї статті, слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, або до суду під час судового провадження, яке розглядається згідно зі статтями 171-173 КПК України.

У пункті 4 частини 1 статті 9 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» зазначається, що на Національне агентство покладено функцію з організації здійснення заходів, пов`язаних з проведенням оцінки, веденням обліку та управлінням активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 3 ст. 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», управління активами, зазначеними у частині першій цієї статті, здійснюється Національним агентством на умовах ефективності, а також збереження та збільшення їх економічної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», управління рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами здійснюється Національним агентством шляхом реалізації відповідних активів або передачі їх в управління.

Так, в поданому клопотанні, слідчий обмежився лише цитуванням норм, викладених у ст. 100 КПК України, проте самого обґрунтування чому саме необхідно вирішити питання про передачу майна в агентство для здійснення реалізації та для забезпечення яких саме цілей кримінального провадження, воно не містить.

У відповідності до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.97 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу N 1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004 р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.

Верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франці»", «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Як визначено у ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виявлення та розшуку активів, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, та/або з управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави або які конфісковано у кримінальному провадженні чи стягнено за рішенням суду в дохід держави внаслідок визнання їх необґрунтованими.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.

Зазначені активи приймаються в управління на підставі ухвали слідчого судді, суду чи згоди власника активів, копії яких надсилаються Національному агентству не пізніше наступного робочого дня після їх винесення (надання) з відповідним зверненням прокурора.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виявлення та розшуку активів, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, та/або з управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави або які конфісковано у кримінальному провадженні чи стягнено за рішенням суду в дохід держави внаслідок визнання їх необґрунтованими.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 5 ст. 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», активи, визначені частиною четвертою цієї статті, передаються для реалізації без згоди власника на підставі ухвали слідчого судді або суду про управління активами шляхом реалізації, копія якої надсилається Національному агентству негайно після її винесення з відповідним зверненням прокурора.

Аналізуючи вищевикладене, під час судового розгляду клопотання, слідчим суддею не було встановлено, виходячи із завдань Національного агентства у сфері виявлення та розшуку активів, що передбачені чинним законодавством, доказів на підтвердження доводів, викладених у клопотанні, зокрема те, що незастосування заходу щодо передачі майна зазначеного у клопотанні, з метою реалізації Національному агентству, унеможливить виконання завдань кримінального провадження та не забезпечить збереження речових доказів, прямого чи опосередкованого впливу та посягання на арештоване майно.

Отже, слідчий суддя з урахуванням принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, враховуючи відсутність належного обґрунтування необхідності передачі зазначеного у клопотанні майна для реалізації Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, приходить до висновку про необґрунтованість клопотання та відмови в його задоволенні.

Керуючись ст. ст. 7, 100, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 про передачу арештованого майна у кримінальному провадженні № 0000490 від 13.07.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110-2 КК України Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів для реалізації- відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .