Справа № 216/1311/23
провадження 1-кп/216/466/23
ВИРОК

іменем України

23 березня 2023 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за №0000041 від 09 січня 2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах дії на території України воєнного стану, який введений Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 та неодноразово продовжений, вчинив умисне корисливе кримінальне правопорушення(злочин) за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , будучи обізнаним про те, що з 24.02.2022 по теперішній час у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на території України діє воєнний стан, в ніч з 29.10.2022 на 30.10.2022, більш точний час під час досудового розслідування не встановлений, маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, діючи із корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь, прийшов до приватного житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, через паркан проник на огороджену територію вказаного приватного домоволодіння, де, впевнившись у відсутності будь-яких зовнішніх проявів перебування у ньому мешканців та власника будинку, а також у відсутності свідків та очевидців, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, за допомогою заздалегідь підготовленої для вчинення злочину викрутки, відкрив створу металопластикового вікна будинку, забезпечивши доступ до приміщення.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 через вікно проник до приміщення вказаного будинку, звідки таємно викрав належне потерпілій ОСОБА_6 майно, а саме: викрутку акумуляторну «EXPERT - tools» моделі CS 3,6 в корпусі синього кольору, вартість якої, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 523 від 30.01.2023, становить 276,00 гривень, та дитячі золоті сережки у вигляді петельки, 585 проби, вагою 0,640 г, зі вставкою каменю «Цирконій», загальною вагою сережок з урахуванням вставки 0,700 г., вартість яких, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 523 від 30.01.2023, становить 1306,90 гривень та, утримуючи в руках викрадене ним майно, з місця скоєння злочину з викраденим майном зник. Під час перебування у приміщенні вказаного будинку ОСОБА_4 помітив і інше цінне майно, належне ОСОБА_6 , однак останній, розуміючи, що за один раз він не зможе викрасти його, вирішив повернутися через певний проміжок часу та довести свій злочинний умисел до кінця, викравши і інше, належне ОСОБА_6 майно.

З метою закінчення реалізації раніше виниклого у ОСОБА_4 єдиного продовжуваного злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, яке зберігається у приміщенні приватного житлового будинку АДРЕСА_3 та обернення його на свою користь, усвідомлюючи, що в приміщенні приватного житлового будинку АДРЕСА_3 залишились цінні для нього предмети та речі, наступного дня, а саме в ніч з 30.10.2022 на 31.10.2022, більш точний час під час досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_4 знову прибув до території зазначеного приватного домоволодіння АДРЕСА_3 , де, впевнившись у відсутності будь-яких зовнішніх проявів перебування у ньому мешканців та власника будинку, а також у відсутності свідків та очевидців, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, через раніше пошкоджену ним створу металопластикового вікна проник до приміщення приватного житлового будинку АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав належне потерпілій ОСОБА_6 майно, а саме: електронні ваги підлогові ТМ «Saturn» моделі ST-PS1251, вартість яких, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 523 від 30.01.2023, становить вартістю 250,00 гривень, тример жіночий електричний «REMINGTON» моделі WPG4010C в корпусі фіолетового кольору, вартість не визначена експертизою та тепловентилятор ТМ «Vitals» моделі EH-23, вартість якого, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 523 від 30.01.2023, становить вартістю 1034,58 гривень, після чого, ОСОБА_4 , утримуючи викрадене ним майно при собі з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 2867,48 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадення майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

2. Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

Судом встановлено, що прокурор Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 (далі - прокурор) 22 лютого 2023 року уклав угоду про визнання винуватості з ОСОБА_4 , який обвинувачується за ч. 4 ст. 185 КК України, за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 .

У цій угоді, зазначено істотні обставини, які враховані прокурором при вирішенні питання про можливість її укладення, а саме:

1)ступінь та характер сприяння обвинуваченого ОСОБА_4 у проведенні кримінального провадження щодо нього, беззаперечне визнання ним своєї винуватості в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, надання правдивих визнавальних показань у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України;

2)характер і тяжкість повідомленої ОСОБА_4 підозри, зокрема, належність до кримінальних правопорушень (злочинів), у вчиненні якого він обвинувачуються відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України до категорії тяжкого злочинів;

3)наявність суспільного інтересу у швидкому досудовому розслідуванні, а також судовому провадженні, яке забезпечить повне, своєчасне та невідворотне покарання ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення;

4)наявність суспільного інтересу в запобіганні повторному вчиненню кримінальних правопорушень як підозрюваним, так і іншими особами.

В угоді також зазначено, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно зі ст. 67 КК України, на досудовому розслідуванні не встановлено.

При узгодженні виду і розміру покарання ОСОБА_4 в угодах враховано обставини, які пом`якшують покарання, а також позитивну посткримінальну поведінку, яка свідчить про те, що він критично переоцінив свої дії, внаслідок чого в особі відбулись суттєві позитивні зміни соціальних орієнтирів, що знижує рівень його соціальної небезпечності; відсутність обставин, що обтяжують покарання; дані про особу обвинуваченого, який не судимими, в порядку ст.89 КК України, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, звертався за медичною допомогою до лікаря-нарколога з грудня 2009 по лютий 2011 року та з липня 2018 по серпень 2019 року з приводу вживання летючих розчинників зі шкідливими наслідками.

В угоді про визнання винуватості, укладеної між та обвинуваченим, також зазначено, що останній повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень в обсязі висунутого обвинувачення та зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість в судовому провадженні.

Сторони угоди погодились на призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, з призначенням у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Сторонами також узгоджено звільнення ОСОБА_4 на підставі ст. 75КК України від відбування покарання з випробуванням, а також з покладенням обов`язків відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Зазначене покарання узгоджено з обвинуваченим ОСОБА_4 при укладенні угоди.

До угоди про визнання винуватості долучено письмову згоду потерпілої ОСОБА_6 на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

3. Позиції учасників судового провадження щодо угоди.

Під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні № 0000041 стосовно ОСОБА_4 прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з обвинуваченим, зазначивши про її відповідність вимогам чинного законодавства, добровільність укладення, належність цього кримінального правопорушення до числа тих, щодо яких законом передбачена можливість укладення угод про визнання винуватості, а також про існування достатніх фактичних даних для визнання обвинуваченими своєї винуватості у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень. Також прокурор зазначив, що умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні повідомив, що в повному обсязі розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, зазначеним в угоді, повністю та беззастережно визнає свою вину у вчинені кримінального правопорушення та щиро розкаюється, просить суд затвердити угоду. При цьому обвинувачений зазначив, що він цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення, а також, що вони під час такого розгляду мають право мовчати, допитувати свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, що свідчать на їх користь. Проте, все одно обвинувачений просив суд затвердити укладену з прокурором угоду. При цьому зазначив, що повністю усвідомлює вид покарання, узгодженого в угоді про визнання винуватості, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього, у разі її затвердження. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що укладення угод про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угодах.

Адвокат ОСОБА_5 - захисник обвинуваченого ОСОБА_4 просив суд затвердити укладену його підзахисним угоду, повідомивши, що її умови відповідають вимогам законодавства, а їх укладення є добровільним.

4. Мотиви, з яких суд виходить при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Розглядаючи питання про затвердження угод про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

У п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України зазначено, що угода про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, у тому числі, щодо тяжких злочинів.

Відповідно до абзацу 2 ч. 4 ст. 469 КПК України укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом установлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємному викраденні майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому в умовах воєнного стану.

Суд ураховує, що обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінального провадження беззастережно визнав свою вину, щиро розкаявся, підтвердив свою згоду на призначення узгодженого покарання, зазначив про цілковите розуміння своїх прав та передбачених в ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідків укладення та затвердження угод, характеру обвинувачення, щодо якого він визнав себе винними, виду покарання, що буде застосовано до них, у разі затвердження угоди. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 зазначив суду, що насильство, примус чи погрози з питань укладення угоди до нього ніхто не застосовував. Обіцянок, чи будь-яких інших обставин, не передбачених угодою, йому ніхто не надавав. Захисник ОСОБА_5 повідомив, що він здійснював захист обвинуваченого під час укладення угоди та повністю підтвердив зазначені його підзахисним обставини.

Крім цього, потерпіла ОСОБА_6 в письмовій заяві та згодах на укладення угод підтвердила відшкодування в повному обсязі їй завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди.

За результатом перевірки угод про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України судом не встановлено підстав для відмови у їх затвердженні, передбачених у ч. 7 ст. 474 КПК України. Крім цього, суд робить висновок, що їх укладено у кримінальному провадженні з дотриманням вимог п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується за ч. 4 ст. 185 КК України, яку відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжкого злочину.

Суд також вважає, що угоджене сторонами в угоді покарання відповідає вимогам ст.ст. 53, 55, 63, 65 КК України.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства. Затвердження угоди свідчить про оперативне здійснення судового провадження, яке забезпечить притягнення обвинувачених до відповідальності за вчинені ними кримінального правопорушення, з метою виправлення останніх. Зазначене сприяє формуванню у суспільства антикорупційної правосвідомості та невідворотності покарання за вчинені правопорушення.

Суспільний інтерес при винесенні вироку на підставі угоди також полягає у скороченні часу розгляду даної категорії справ, яка не потребує дослідження доказів, а також, економії державних ресурсів, зменшенні навантаження на органи досудового розслідування та суди, які отримують більше часу на розкриття інших злочинів та розгляд їх в суді та забезпечення швидкого відшкодування заподіяних збитків.

Із досліджених судом у судовому засіданні обвинувального акта, угоди про визнання винуватості та пояснень сторін вбачається, що умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, нею не вирішується питання щодо майна третіх осіб.

Суд встановив, що укладення угод сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обґрунтованих підстав уважати протилежне судом не встановлено.

Фактичні обставини, описані в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення, вказане в угодах, підтвердження ОСОБА_4 цих обставин та визнання ними своєї вини у присутності захисників, дають можливість суду дійти висновку про існування фактичних підстав для визнання винуватості обвинуваченими.

Отже, підстави для відмови у затвердженні зазначених вище угод відсутні, останні відповідають вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, а тому підлягають затвердженню.

5. Призначення покарання.

Суд, призначаючи покарання, виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Тому суд уважає, що визначене угодою покарання відповідає нормам КК України та інтересам суспільства й у частині узгодженого покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, є пропорційним та достатнім.

При цьому суд також враховує зміст ст. 50 КК України, в якій зазначено, що питання призначення покарання повинні вирішуватись з урахуванням мети покарання, як такої, що включає не лише кару, а й виправлення засуджених, та запобігання вчиненню злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Із наведеного вбачається, що суд, використовуючи право дискреції, має призначити конкретній особі за конкретний злочин максимально індивідуалізоване покарання. Це право охоплює повноваження суду, надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. При цьому суд зазначає, що виключно каральний підхід при призначенні покарання є неефективним для розв`язання проблем запобігання злочинності, зокрема й корупційної.

Суд не вбачає будь-яких привілеїв для обвинуваченого ОСОБА_4 , який досяг угоди із стороною обвинувачення, оскільки така угода укладена без жодного примусу лише за бажанням сторін та спрямована на вирішення завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Відтак суд вважає, що укладена угода відповідають нормам КК України та інтересам суспільства й в частині узгодженого покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, є пропорційним та достатнім, сторони узгодили покарання у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, та забезпечить досягнення мети його застосування.

Суд бере до уваги відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_4 щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди, активне сприяння розкриттю злочину та враховує ці обставини як такі, що згідно з ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшують покарання.

При цьому суд також враховує відсутність обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 .

Обговорюючи питання щодо звільнення обвинувачених від відбування покарання з випробуванням, суд враховує зміст ч. 2 ст. 75 КК України, в якій зазначено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При цьому, за ч. 3 ст. 75 КК України у випадках, передбачених ч. 1, 2 цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Відповідно до ч. 4 ст. 75 КК України така тривалість може становити від одного до трьох років.

З цих підстав суд вважає, за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням у порядку, передбаченому ст. 75 КК України.

Водночас, вважає за необхідне покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

6. Запобіжний захід.

Відповідно до абз. 8 п. 2 ч. 3 та абз. 13 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження та мотиви його ухвалення.

При цьому, суд враховує, що на час ухвалення вироку на підставі угоди про визнання винуватості щодо ОСОБА_4 не застосовано жодного запобіжного заходу та не покладені процесуальні обов`язки, передбачені

Ураховуючи, відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також характеризуючі відомості щодо особи обвинуваченого, відшкодування завданої злочином шкоди, щире каяття, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу або покладення процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

8.Процесуальні витрати.

Процесуальні витрати у вказаному кримінальному провадженні відсутні.

9.Вирішення долі речових доказів.

Питання про долю речових доказів належить вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Згідно з ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

1. Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 22 лютого 2023 року між прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000041 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

2. ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

3. Строк відбування покарання у виді позбавлення волі із застосуванням звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України рахувати з дня постановлення вироку.

4. Речові докази - викрутка акумуляторна «EXPERT - tools» моделі CS 3,6 в корпусі синього кольору, серійний номер 12368; ваги підлогові ТМ «Saturn» моделі ST-PS1251, максимальна вага зважування 150 кг, спосіб вимірювання електронний, в корпусі чорного кольору, серійний номер 111603320; тример жіночий електричний «REMINGTON» моделі WPG4010C в корпусі фіолетового кольору; тепловентилятор ТМ «Vitals» моделі EH-23, площа обігріву 20 м2, вага нетто 1,7 кг, вага брутто 1,9 кг, серійний номер 51989950, які передано під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили залишити у володінні ОСОБА_6 .

5. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням обмежень, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, захисникам та прокурору.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Суддя ОСОБА_1