Справа № 716/1566/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.12.2022 м.Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_3

законного представника потерпілого ОСОБА_4

з участю сторони захисту:

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , студент 2 курсу Чернівецького Національного Університету ім.Ю.Федьковича, не одружений, військовозобов`язаний, раніше не судимий,

в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.286 ч.2 КК України,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_6 28.08.2022, приблизно о 16 годині 00 хвилин, керуючи технічно несправним автомобілем марки «ВАЗ 21011» номерний знак НОМЕР_1 , рухався у світлу пору доби по дорозі сполученням «Прилипче - Кострижівка» поза межами населеного пункту с. Прилипне, зі сторони с. Прилипче, в напрямку смт. Кострижівка, Чернівецької області, із орієнтовною швидкістю 60 км/год.

Проїхавши бетонну електроопору із позначкою Л.8 за межами населеного пункту с. Прилипче Чернівецького району, Чернівецької області, на відстані 46 метрів в сторону смт. Кострижівка. водій ОСОБА_6 не врахувавши дорожньої обстановки та неправильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом, проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у своїх діях, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, допустив виїзд керованого ним транспортного засобу за межі проїжджої частини дороги з подальшим з`їздом та перекиданням у кювет.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, неповнолітній пасажир транспортного засобу марки «ВАЗ 21011» номерний знак НОМЕР_1 , потерпілий ОСОБА_7 , отримав тілесні ушкодження у вигляді саден: в лобно-скроневій ділянці зліва, навколо лівого ока; закритого перелому лобної та скроневої кісток зліва; забою головного мозку, який ускладнився травматичною субдуральною гематомою, які відповідно до висновку експерта Кіцманської філії Чернівецького обласного бюро СМЕ №90-Мд від 19.09.2022 відносяться: садна в ділянці лівого колінного суглобу до легких тілесних ушкоджень; садна і гематоми на голові, закритий перелом лобної і скроневої кісток зліва з забоєм речовини головного мозку, який ускладнився субдуральною гематомою - до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду обвинувачений ОСОБА_6 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 1.5, 2.3 (б, д), 12.1, 31.4.2(г) та 31.1 встановлених «Правилами дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002, які вимагають від водія:

-п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

-п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

?б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

?д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

-п. 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб маги змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

-п. 31.4.2(г) у рульовому керуванні встановлено деталі зі слідами залишкової деформації та іншими дефектами, а також застосовано деталі і робочі рідини, що не передбачені для даної моделі транспортного засобу або не відповідають вимогам підприємства-виробника;

-п. 31.1 Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються, безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкції підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

При обставинах та параметрах вказаних у вихідних даних, в діях водія ОСОБА_6 , вбачається невідповідність вимог пунктів 12.1, 31.4.2(г) та 31.1 «Правил дорожнього руху», що з технічної точки зору, перебувають в причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_6 порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження, скоївши кримінальне правопорушення передбачене ст.286 ч.2 КК України.

Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 за наведених вище обставин свою вину в пред?явленому обвинуваченні визнав в повному обсязі та показав наступне. 28.08.2022 він керував транспортним засобом марки ВАЗ 21011 державний номерний знак НОМЕР_1 . З ним разом в салоні в якості пасажира перебував на передньому сидінні потерпілий ОСОБА_7 . Їхали вони разом з с.Прилипче в напрямку смт. Кострижівка. Швидкість автомобіля складала приблизно 60 км/год. При з`їзді з бетонного дорожнього покриття на гравійна транспортний засіб став некерованим, внаслідок чого вони перекинулись. Коли він вийшов з автомобіля, то побачив потерпілого ОСОБА_7 , який лежав на землі. У останнього були видимі пошкодження обличчя та ноги. Після того, він одразу викликав швидку медичну допомогу та дочекався її приїзду. Вказав, що визнає той факт, що ДТП настала внаслідок недотримання ним вимог ПДР України. Також вони не були пристебнуті пасками безпеки та він перед початком руху не перевіряв справність машини.

Вказав, що дуже шкодує з приводу вчиненого та просив суворо не карати його, призначити покарання у виді штрафу. Додав, що його родичами повністю відшкодована шкода, яка завдана потерпілому.

Потерпілий ОСОБА_7 будучи повідомленим належним чином про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. Відповідно до вимог ст.325 КПК України, з врахуванням думки учасників судового провадження, судовий розгляд проведено за відсутності потерпілого. Крім того, останній на стадії досудового розслідування звернувся із відповідною заявою про відсутність будь-яких претензій, а також просив обвинуваченого суворо не карати (а.с. 92 кримінального провадження).

Законний представник потерпілого в судовому засіданні показала, що після настання ДТП потерпілий ОСОБА_7 , який є її онуком, сім днів проходив лікування в ЛШМД м.Чернівці в відділенні нейрохірургії. Після виписки продовжував лікування. Станом на даний час перебуває за кордоном. Завдана шкода їм повністю відшкодована та вони не мають до обвинуваченого жодних претензій. Також просила останнього суворо не карати.

Вислухавши покази обвинуваченого, приймаючи до уваги, що останній, не оспорює фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції, тобто визнання ним вини не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, суд в порядку ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, і обмежився допитом обвинуваченого, законного представника, дослідженням матеріалів провадження відносно документів, що характеризують особу обвинуваченого, а також змістом досудової доповіді.

У обвинувальному акті правильно викладені всі обставини справи.

Відповідно до положень ст. 3 Конституції України «людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю».

Обвинувачений ОСОБА_6 є суб`єктом злочину в якому він обвинувачується, оскільки на момент його вчинення він досяг 18-річного віку та керував транспортним засобом. Як вбачається з копії посвідчення водія (а.с. 116) обвинувачений ОСОБА_6 мав право на керування транспортними засобами відповідної категорії «В» з 25.06.2022.

Об`єктом злочину, передбаченого ст. 286 КК України, відповідно до положень доктрини кримінального права, є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, перелік яких наведений у примітці до вказаної статті, а його додатковим обов`язковим об`єктом - життя і здоров`я особи. Транспортними засобами є всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші механічні транспортні засоби. Відповідно до реєстраційних документів на транспортний засіб марки «ВАЗ 21011», номерний знак НОМЕР_1 , він зареєстрований в Україні за ОСОБА_8 (а.с. 116) та перебував в користуванні обвинуваченого ОСОБА_6 . Таким чином, органом досудового розслідування та в суді встановлена та обставина, що транспортний засіб, яким керував обвинувачений відноситься до категорії автомобілів.

Об`єктивна сторона складу злочину за яким обвинувачується ОСОБА_6 характеризується такими ознаками як діяння, обстановка, наслідки та причинний зв`язок між діянням і наслідками. В зв`язку з цим суд зазначає, що діяння обвинуваченого полягало в порушенні правил безпеки дорожнього руху, які передбачені вимогами ПДР України та зазначені вище. Обстановка вчинення злочину характеризувалася тим, що діяння вчинено обвинуваченим та отримало наслідки, що настали в обстановці дорожнього руху, а саме в процесі пересування автомобіля. Діянням обвинуваченого ОСОБА_6 заподіяно наслідки у вигляді заподіяння потерпілому ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень. В ході судового розгляду достеменно встановлено причинний зв`язок між діями обвинуваченого, що полягали в грубому порушенні вимог правил безпеки дорожнього руху та суспільно небезпечними наслідками, що настали у виді отримання пасажиром транспортного засобу тяжких тілесних ушкоджень, яким керував останній.

Судом береться до уваги, що вчинений обвинуваченим ОСОБА_6 злочин з суб`єктивної сторони характеризується необережністю, яка проявилась у його злочинній самовпевненості. Цей факт підтверджується тим, що останній спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 внаслідок свідомого порушення та нехтування вимог безпеки дорожнього руху. Обвинувачений не бажав настання таких наслідків.

Аналізуючи та оцінюючи всі зібрані по кримінальному провадженню докази в їх сукупності суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 доведена. Його дії необхідно кваліфікувати за ст.286 ч.2 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 .

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, виходячи з вимог закону про достатність покарання для його виправлення, запобігання скоєнню ним нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, наявність пом?якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, п.3 Постанови Пленуму ВСУ від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», п.20 Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали. Суд також в даній категорії справ повинен враховувати характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб.

Як вказує законодавець у ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Вирішуючи питання про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України суд також повинен урахувати тяжкість вчиненого злочину, особу винного, дотримуючись загальних принципів, встановлених законом, щодо призначення покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 згідно вимог ст.66 КК України суд визнає його щире каяття, що проявилося в його ставленні до вчиненого кримінального правопорушення, а також активне сприяння розкриттю злочину, що проявилося у наданні органу досудового розслідування об`єктивних даних необхідних для повного та всебічного проведення досудового розслідування. Такою обставиною суд також визнає і добровільне відшкодування завданого збитку, що відобразилося в судовому засіданні у показах законного представника потерпілого та дослідженні письмової заяви потерпілого щодо відшкодування шкоди.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому в судовому засіданні не встановлено.

Судом береться до уваги посткримінальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_6 , який після скоєння дорожньо-транспортної пригоди не залишав її місця, викликав швидку допомогу та не переховувався від органів досудового розслідування.

Суд, при призначенні покарання оцінив надані стороною обвинувачення докази у їх сукупності, а також всі обставини справи, ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, характеристику особи винного, який по місцю навчання та проживання характеризується виключно з позитивної сторони, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є студентом та навчається на оплатній формі за кошти фізичних осіб, раніше не судимий. Судом враховано також ту обставину, що обвинувачений проживає з батьками, перебуває на їх повному матеріальному утриманні. Враховується також і думка потерпілого, а також його законного представника, які вказали, що не мають до обвинуваченого жодних претензій матеріального та морального характеру, щодо виду та розміру покарання, то просили його суворо не карати.

Згідно досудової доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні останній характеризується з позитивної сторони. Орган пробації оцінив ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим та ризик ймовірної небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб як середній. На думку органу пробації, виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

З урахуванням вищевикладеного та обставин справи, суд погоджується з органом пробації, а також думкою прокурора та вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, йому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень в виді позбавлення волі в межах санкції статті із застосуванням вимог ст.75 КК України. Обраний обвинуваченому такий вид покарання, за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, наслідкам, що настали, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Підстав для застосування судом вимог ст.69 КК України не встановлено, оскільки під час судового розгляду не здобуто таких обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також урахування особи не дають змогу застосування такої норми.

Крім того, такий вид покарання як штраф, яке просив застосувати захисник, не може бути призначено обвинуваченому, оскільки останній не має самостійного джерела доходу, перебуває на повному утриманні своїх батьків, а також навчається на платній формі за кошти фізичних осіб.

Також, на думку суду, обвинуваченому необхідно призначити додаткове покарання передбачене санкцією статті за якою визнано обвинувачення доведеним у виді позбавлення права керування транспортними засобами. В цьому випадку призначення додаткового покарання буде цілком відповідати його меті та цілям, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення в результаті грубого порушення та нехтування вимогами правил безпеки дорожнього руху.

Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Оскільки органом досудового розслідування належним чином підтверджено процесуальні витрати, а також їх розмір пов`язаних з залученням експертів, то вони підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави відповідно до вимог ст.124 КПК України.

Оскільки на стадії досудового розслідування накладено арешт на транспортний засіб марки ВАЗ 21011 державний номерний знак НОМЕР_1 ухвалою слідчого судді, а це майно не підлягає спеціальній конфіскації, то у відповідності до вимог ст.174 ч.4 КПК України, такий арешт необхідно скасувати.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 100, 124, 174, 366-376, 395, 532 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред?явленому обвинуваченні за ст.286 ч.2 КК України, що визнано судом доведеним і призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

1. періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3. не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ по справі:

-транспортний засіб марки ВАЗ 21011 державний номерний знак НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання на майданчик центру забезпечення Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, за адресою м.Чернівці, вул.Комунальників, 4 «В» повернути його власнику ОСОБА_8 за належністю.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в розмірі 4719,5 (чотири тисячі сімсот дев`ятнадцять) гривень (а.с. 52, 64, 146).

До вступу вироку в законну силу, запобіжний захід ОСОБА_6 не обирати, у зв`язку з відсутністю підстав для його застосування.

Скасувати арешт накладений на транспортний засіб марки ВАЗ 21011 державний номерний знак НОМЕР_1 ухвалою слідчого судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 31.08.2022 (а.с. 47).

Вирок може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СУДДЯ Ярослав СТРІЛЕЦЬ