УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року

м. Київ

Справа № 753/17102/21

Провадження № 51-3984 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 08 вересня 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 03 листопада 2022 року про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду АР Крим від 30 листопада 2004 року,

встановив:

У касаційній скарзі засуджений ставитьпитання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши скаржнику строк для усунення недоліків.

Згідно зі ст. 427 КПК України касаційна скарга, крім іншого, повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає скаргу.

Однак вказаних приписів кримінального процесуального закону засуджений ОСОБА_4 належним чином не виконав.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, які мають співвідноситися зі змістом оскаржуваного рішення та підставами його ухвалення.

Всупереч викладеному, засуджений у касаційній скарзі не зазначає конкретні норми права, які, на його думку, порушені судами першої та апеляційної інстанцій, а також не вказує, у чому саме полягають допущені судами порушення, які в силу положень ст. 438 КПК України є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень з урахуванням положень статей 412-414 КПК України.

Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Крім цього, у своїй касаційній скарзі засуджений просить замінити призначене йому покарання за вироком Апеляційного суду АР Крим від 30 листопада 2004 року у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк та звільнити його від відбування покарання, зарахувавши в цей строк термін відбутого ним покарання.

З огляду на положення ст. 537 КПК України, питання про заміну призначеного покарання та звільнення від відбування покарання відноситься до аспектів виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Враховуючи це, клопотання про заміну призначеного покарання та звільнення від відбування покарання подається до місцевого суду й вирішується в порядку ч. 1 ст. 537, ч. 2 ст. 539 КПК України.

Окрім того, зі змісту вимог касаційної скарги вбачається, що засуджений також ставить питання про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду України від 28 квітня 2005 року, якою вирішувалися по суті скарги на указаний вище вирок Апеляційного суду АР Крим від 30 листопада 2004 року щодо ОСОБА_4 та інших.

Однак, питання перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду України по суті справи згідно з положеннями глави 34 КПК України може бути ініційоване шляхом подачі відповідної заяви, яка відповідає вимогам ст. 462 КПК України, безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду за наявності підстав, визначених положеннями ч. 2 ст. 459 цього Кодексу.

Враховуючи це, висловлені в касаційній скарзі ОСОБА_4 касаційні вимоги стосуються різних передбачених КПК України правових процедур, які не можуть одночасно поєднуватися.

Тому касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, й колегія суддів вважає необхідним на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.

Протягом визначеного строку ОСОБА_4 має право звернутись до суду касаційної інстанції з уточненою касаційною скаргою на усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Керуючись ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 08 вересня 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 03 листопада 2022 року залишити без руху.

Надати скаржнику строк для усунення недоліків скарги протягом 15 днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали протягом установленого строку, скарга буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3