Справа № 369/295/23
Провадження №1-кс/369/137/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Києва клопотання слідчого відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого відділу Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000008 від 02.01.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчими Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області за процесуального керівництва Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000008 від 02.01.2023 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 185 КК України.

Солдат ОСОБА_4 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно зі статтями 41, 68 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Окрім того, ОСОБА_4 повинен керуватися вимогами ст.ст. 6, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків.

Однак, ОСОБА_4 під час проходження військової служби

в порушення вказаних вимог законодавства вчинив кримінальне правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту за наступних обставин.

Так, 02.01.2023, більш точного часу у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи у місті тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , (Бучанський р-н Київської обл.), будучи обізнаним, що військовослужбовець ОСОБА_6 , має у власності транспортний засіб марки «Volkswagen» модель «Passat B5», реєстраційний номер НОМЕР_2 (Республіка Польща), синього кольору, WIN № НОМЕР_3 , 1999 року випуску, припаркований поряд з розташуванням частини, не маючи ані дійсного ані передбачуваного права на вказаний транспортний засіб, з метою незаконного заволодіння ним, через незачинені двері кімнати відпочинку, побачивши що потерпілий ОСОБА_6 спить, зайшов та таємно заволодів ключами від вказаного автомобіля, які знаходились на тумбочці поруч із ліжком потерпілого.

Після цього, але не задовго до 01 год 00 хв 02.01.2023 ОСОБА_4 , підійшов до припаркованого поряд з розташуванням автомобіля марки «Volkswagen» модель «Passat B5», реєстраційний номер НОМЕР_2 (Республіка Польща), синього кольору, WIN № WVWZZZ3BZYE207918, 1999 року випуску, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно, з корисливих мотивів, всупереч волі власника, за допомогою ключів які він взяв в кімнаті потерпілого відчинив автомобіль, запустив двигун, встановивши таким чином контроль над цим транспортним засобом, та поїхав з місця вчинення злочину у вибраному ним напрямку, таким чином незаконно заволодівши автомобілем марки «Volkswagen» модель «Passat B5», реєстраційний номер НОМЕР_2 (Республіка Польща), синього кольору, WIN № WVWZZZ3BZYE207918, 1999 року випуску, вартість якого складає 183 550,00 грн (сто вісімдесят три тисячі п`ятсот п`ятдесят грн.).

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у тому, що 02.01.2023 року, більш точного часу у ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи у місті тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , (Бучанський р-н Київської обл.), незаконно заволодів транспортним засобом - автомобілем марки «Volkswagen» модель «Passat B5», реєстраційний номер НОМЕР_2 (Республіка Польща), синього кольору, WIN № НОМЕР_3 , 1999 року випуску, що належить ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , вартість якого складає 183 550,00 грн (сто вісімдесят три тисячі п`ятсот п`ятдесят грн.), тобто від ста до двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у незаконному заволодінні транспортним засобом, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Крім того, ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам

та гідності громадян, інтересам суспільства.

Відповідно до ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України.

Статтею 26 Конституції України передбачено, що іноземці, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно зі ст. 178 Цивільного кодексу України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої

в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони

не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Крім того, Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, крім того, Указом Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та продовжено строк дії воєнного стану в Україні строком до 19.02.2023.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.01.2023, більш точного часу у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , знаходячись у місті тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), перебував у кімнаті відпочинку, де в його виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Не задовго до 01 год 00 хв 02.01.2023, ОСОБА_4 , передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, через незачинені двері кімнати відпочинку, побачивши, що потерпілий ОСОБА_6 спить, зайшов до кімнати та таємно викрав гаманець, який знаходивсь на тумбочці поруч із ліжком потерпілого з грошовими коштами у сумі 2 тис. 900 грн.

З метою доведення своїх протиправних дій, спрямованих на таємне викрадення чужого майна до кінця ОСОБА_4 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, чим своїми протиправними діями спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 2 тис.

900 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у тому, що не задовго до 01 год

00 хв 02.01.2023 року, перебуваючи у місті тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), таємно викрав гаманець з грошовими коштами у сумі 2 тис. 900 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 2 тис. 900 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненнітаємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Посилання на один або кілька ризиків:

п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Виклад обставин, на підставі яких слідчий дійшов до висновку про наявність ризиків:

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, тому, з метою уникнення покарання, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Таким чином, вказана обставина свідчить про необхідність запобігання ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Також, ОСОБА_4 , може незаконно шляхом підбурювання, вмовляння, залякування впливати на свідків, а також на свідків у даному кримінальному провадженні, які ще не допитані, з метою приховання своєї злочинної діяльності, що в своїй сукупності підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України.

Враховуючи суспільний резонанс кримінального провадження, особливу тяжкість злочину, характер вчиненого злочину, а також те, що вчинений останнім злочин створив в очах громадян та військового колективу негативне враження, безладдя та безкарності у Збройних Силах України, що є виключним випадком, зважаючи на суспільно-політичну ситуацію в державі, все це в своїй сукупності підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст.177 КПК України.

У відповідності до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

В рішенні Європейського суду з прав людини «Харченко проти України» зазначено, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості. Розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Згідно рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Тимошенко проти України» вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, а також незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадження, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином.

Враховуючи викладене, слідчий просив суд застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Пирятин Полтавської обл., громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , такі обов`язки:

-Заборонити підозрюваному залишати постійний пункт дислокації в/ч НОМЕР_1 в період часу з 23 години по 05 годину наступного дня.

-Прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

-Не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора або суду з місця свого постійного проживання.

-Повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця свого проживання;

-Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Під час судового засідання прокурор вимоги клопотання підтримав з підстав викладених у ньому, просив задовольнити.

Підозрюваний не заперечував проти застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши пояснення підозрюваного, доводи прокурора щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, дослідивши подані матеріали, дослідивши наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від слідства та суду, цим самим перешкоджати встановленню істини по справі, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом з тим, надавши оцінку поясненням учасників судового розгляду та матеріалам, що містяться разом з клопотанням, взявши до уваги обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, а саме вагомість наявних доказів, суд приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слід задовольнити.

Таким чином, вважаю, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 181 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

На переконання суду мета застосування запобіжних заходів у цьому кримінальному провадженні, зокрема, запобігання ризиками за п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України буде забезпечена внаслідок встановлення для підозрюваного домашнього арешту на певний період доби, а саме: у нічний час згідно з нормами ст. 181 КПК України з 23:00 до 05:00 кожної наступної доби з покладенням обов`язків за ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 184,193,194, 196, 197, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Пирятин, Полтавської області, громадянина України, військовослужбовця Збройних Сил України, солдата в/ч НОМЕР_1 , маючого проф.-технічну освіту, одруженого, маючого на утриманні трьох дітей, зі слів раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час, строком на 57 діб, тобто до 10 березня 2023 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати його:

- Заборонити підозрюваному залишати постійний пункт дислокації в/ч НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) в період часу з 23 години по 05 годину наступного дня.

- Прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- Не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора або суду з місця свого постійного пункту дислокації в/ч НОМЕР_1 .

- Повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця свого проживання;

- Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити строк дії покладених на підозрюваного обов`язків до 10 березня 2023 року включно.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу в частині застосування до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту направити для виконання командиру військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошений о 14 год. 40 хв. 16 січня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1