ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/1115/22 Номер провадження 11-кп/814/1184/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 вирок на Глобинського районного суду Полтавської області від 07.09.2022 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, українець, громадянин У країни, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше судимий:

1) 28.03.2016 Комінтернівським районним судом м. Харків за ч.З ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.81 КК України умовно - достроково звільнений від відбування покарання на невідбутий строк 3 місяці 18

днів,

2) 30.07.2020 Червонозаводським районним судом міста Харків за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, 25.03.2021 року звільнений по відбуттю покарання,, -

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_7 засуджено за ч.4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 від відбування покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Вирішено питання щодо речових доказів.

В оскаржуваному вироку суд зазначив, що відповідно до обвинувального акту ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення за наступник обставин.

09.06.2022 приблизно о 09.00 годин ОСОБА_7 , перебуваючи в одній із кімнат квартири за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем проживання потерпілого ОСОБА_10 , переконавшись, що останній заснув, діючи умисно, повторно, впевнившись що його дії залишаться непоміченими потерпілим, шляхом вільного доступу до майна, взяв ноутбук «Acer Aspire 7720G», моделі - «ІСК70», серійний номер 70 LX.ALNOX369, з блоком живлення чорного кольору, вартістю 1962,00 грн., та поклав його до рюкзака чорного кольору, що знаходився поруч. Одягнувши рюкзак на плечі, ОСОБА_7 вийшов до коридору вказаної квартири, де побачив велосипед «Ford Status 27,5»; з рельєфним номером XC19020U052 чорного кольору, вартістю 10239,73 грн., після чого взяв в руки даний велосипед та виніс все вищеописане майно з квартири. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел ОСОБА_7 разом з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, тим самим обернувши викрадене майно на свою користь і у подальшому розпорядившись ним на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 12 201,73 грн..

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Глобинського районного суду Полтавської області від 07.09.2022 стосовно ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону та неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме необґрунтованим застосуванням ст. 75 КК України, що потягло безпідставне та неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

З мотивувальної частини вироку виключити щире каяття, як обставину, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 .

Зазначає що, обвинувачений, будучі працездатною людиною не працевлаштований, не одружений, за місцем проживання характеризується посередньо. Раніше двічі засуджувався за скоєння аналогічних злочинів проти власності, умовно достроково звільнявся, але знову скоював злочини.

Відносно щирого каяття прокурор зазначає, що саме по собі це, не є підставою для звільнення, а характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що винний визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого проте суд у вироку не навів в чому саме виразилося щире каяття.

Крім того, в мотивувальній частині вироку суду обвинувачення ОСОБА_7 , яке визнано судом доведеним, не викладено, а лише зазначено про те, в чому останній обвинувачується «відповідно до обвинувального акту».

Тобто, суд при ухвалені вироку послався не на обставини, безпосередньо встановлені ним і визнані доведеними, а на обставини, які були встановлені під час досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, прокурора, який підтримував апеляційну скаргу державного обвинувача, обвинуваченого та потерпілого, які заперечували проти апеляційної скарги, перевіривши вирок суду та матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України (далі КПК), вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг, але положеннями ч.2 цієї ж статті передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

За результатами апеляційного перегляду оскарженого вироку колегією суддів встановлені істотні порушення вимог КПК, які у відповідності до положень ст.412 КПК, тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, з огляду на таке.

Положення ст. 2 КПК визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ст.370КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст.374 КПК у мотивувальній частині обвинувального вироку, у разі визнання особи винуватою зокрема, має бути чітко сформульовано обвинувачення, яке визнається судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення злочину та його наслідків, форми вини і мотивів злочину тощо, а також доказів, якими суд обґрунтовує свої висновки, обставин, що визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшують або обтяжують покарання.

Зазначених вимог кримінального процесуального закону під час судового розгляду і постановленні вироку відносно ОСОБА_11 Ою районний суд не дотримався, що у відповідності до положень п.3 ч.1 ст.409 КПК, тягне за собою скасування вироку.

Апеляційний суд вважає слушними доводи прокурора про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, які полягають у тому, що суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку не сформулював обвинувачення, визнане судом доведеним.

Положеннями ч.1 ст.91 КК визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Серед іншого у кримінальному провадженні підлягають доказуванню винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК у разі визнання особи винуватою в мотивувальній частині вироку зазначаються, у тому числі, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист. Адже фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правову норму, порушення якої інкриміновано обвинуваченій. Тому наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Як свідчить зміст оскаржуваного вироку, за результатами судового розгляду обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, суд прийшов до висновку про наявність в його діях інкримінованого складу кримінального правопорушення та визнав його винуватим за вказаною нормою кримінального закону.

Разом з цим, всупереч вимогам п.2 ч.3 ст.374 КПК, в мотивувальній частині вироку, суд не сформулював обвинувачення, яке було визнано судом доведеним за результатами судового розгляду, а лише зазначив про пред`явлення обвинувачення ОСОБА_7 органом досудового розслідування за тими обставинами, які викладені в обвинувальному акті, що фактично унеможливлює розуміння того, які обставини були встановлені саме судом за результатами розгляду кримінального провадження.

У зв`язку з відсутністю в мотивувальній частині вироку чіткого формулювання обвинувачення, вирок суду не може вважатися таким, що відповідає вимогам процесуального закону.

Апеляційний суд звертає увагу, що правова позиція щодо неприпустимості спрощення формулювання обвинувачення та відсутності у вироку формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, неодноразово висловлювалась в рішеннях суду касаційної інстанції, зокрема в постанові Верховного Суду від 01 березня 2018 року по справі №466/9158/14-к (провадження №51-645 км18); в постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року по справі №521/11693/16-к (провадження №51-380 км17).

Допущені судом першої інстанції порушення вимог ст.374 КПК не можуть бути усунені шляхом зміни вироку, або ухвалення нового вироку апеляційним судом, оскільки відповідно до змісту мотивувальної частини оскарженого вироку суду, не вбачається які обставини, зокрема який обсяг обвинувачення було встановлено судом першої інстанції за результатами судового розгляду.

Апеляційний суд вважає, що відсутність в оскаржуваному вироку формулювання обвинувачення, яке визнано судом доведеним за результатами судового розгляду, є порушенням прав обвинуваченого, які регламентовані ст.42 КПК, що в силу положень ст.412 КПК, також визнається апеляційним судом істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що оскаржений вирок суду за змістом та формою не відповідає вимогам ст.ст. 370,374 КПК України та загальним засадам кримінального провадження, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, відповідно до приписів ст.ст.409, 412 КПК України, а тому з урахування усіх порушень, встановлених під час апеляційного розгляду справи, вирок підлягає скасуванню.

Апеляційний суд вважає, що встановлені порушення, які були допущені судом першої інстанції при ухвалені вироку, з урахуванням положень ст.ст. 2, 7, 9, 409, 412, 415 КПК України, є істотними та такими, що тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового розгляду, суду першої інстанції, неухильно дотримуючись вимог КПК України, необхідно звернути увагу на встановлені під час апеляційного розгляду та зазначені в ухвалі суду факти порушення вимог кримінального процесуального закону, провести судове провадження у відповідності до вимог КПК та прийняти за його результатами законне і обґрунтоване рішення, яке буде відповідати вимогам закону, та забезпечить неухильне виконання положень ст.ст. 2, 7 КПК України. У разі ухвалення обвинувального вироку, колегія суддів вважає за можливе призначити ОСОБА_7 покарання, яке слід відбувати реально.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407-409, 413, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок на Глобинського районного суду Полтавської області від 07.09.2022 відносно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4