26.10.2022 Єдиний унікальний № 371/889/21
провадження № 1-кс/371/240/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року м. Миронівка

ЄУН 371/889/21

Провадження № 1-кс/371/240/22

Слідчий суддя Миронівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка щодо неповернення тимчасово вилученого майна, у кримінальному провадженні № 0000623,

В С Т А Н О В И В :

Скарга обґрунтована тими обставинами, що в провадженні СВ ВП № 2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області перебували матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000623 29 жовтня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України.

Досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні встановлено, що 28 жовтня 2018 року, о 14 годині 40 хвилин, на перехресті автомобільної дороги Н-1 сполученням «Київ-Ізварино» та виїзду з міста Миронівка, сталася дорожньо-транспортна пригода за його участю. Він рухався на належному йому на праві власності автобусі марки «Vauxhall Movaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по своїй смузі руху в напрямку міста Києва. В цей час, зі сторони міста Миронівка на смугу його руху, різко виїхав автомобіль марки «Honda CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , від чого сталося зіткнення транспортних засобів, від удару автомобіль марки «Honda CR-V» винесло на смугу зустрічного руху, де він зіткнувся з автомобілем марки «Citroen C-4», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який рухався в протилежному від міста Києва напрямку, під керуванням ОСОБА_5 . В результаті зіткнення всі транспортні засоби отримали пошкодження, крім того тілесні ушкодження отримали водії та пасажири транспортних засобів.

Після вказаної події автобус марки «Vauxhall Movaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 , було вилучено слідчим та направлено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Миронівського ВП ГУ НП в Київській області, що розташований за адресою: Київська область, місто Миронівка, вулиця Соборності, 139.

Постановою слідчого СВ ВП № 2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області від 01 грудня 2021 року кримінальне провадження № 0000623 закрито. Про прийняте рішення його не повідомлено.

28 вересня 2022 року він звернувся до слідчого СВ ВП № 2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області з клопотанням про надання доступу до вилученого в нього транспортного засобу з метою проведення експертомавтотоварознавчого дослідження для встановлення вартості відновлювального ремонту, а також про повернення вилученого у нього транспортного засобу.

В цей день він отримав копію постанови про закриття кримінального провадження.

У задоволенні його клопотання про повернення транспортного засобу слідчим було відмовлено, так як він повинен був оплатити вартість зберігання вилученого автобуса на штрафному майданчику.

З рішення слідчого вбачається, що в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про визнання належного йому автомобіля речовим доказом та накладення на нього арешту, тому вважає, з моменту вилучення органом досудового розслідування належного йому автобуса, він незаконно утримується на штрафному майданчику. Не зважаючи на те, що кримінальним правопорушенням йому завдано шкоду, слідчим заявлено про необхідність лоплати послуг з транспортування та зберігання транспортного засобу.

Бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, вважає незаконною, просив зобов`язати старшого слідчого СВ ВП № 2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 повернути йому тимчасово вилучений автобус марки «Vauxhall Movaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В судове засідання заявник та слідчий не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про розгляд скарги.

Заявник продав заяву про розгляд скарги без його участі.

Оцінка наданих матеріалів вказує на наявність підстав для задоволення скарги.

Відповідно до статті 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження.

За положеннями пункту 1 частини 1 вказаної статті, на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.

За статтею 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Згідно правил статті 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:

1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;

2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;

3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу;

4) у разі скасування арешту;

5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Слідчим суддею встановлено наступні обставини.

29 жовтня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000623 внесені відомості про кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України.

В межах кримінального провадження з`ясовувалися обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28 жовтня 2018 року на перехресті автомобільної дороги Н-1 сполученням «Київ-Ізварино» на виїзду з міста Миронівка.

Учасниками пригоди були водії транспортних засобів: автобуса марки «Vauxhall Movaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував заявник ОСОБА_3 , автомобіля марки «Honda CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , автомобіля марки «Citroen C-4», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_5 .

В результаті зіткнення всі транспортні засоби отримали пошкодження, водіям та пасажирам транспортних засобів були спричинені тілесні ушкодження.

Після вказаної події, в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, автобус марки «Vauxhall Movaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 , було вилучено слідчим та направлено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Миронівського ВП ГУ НП в Київській області, що розташований за адресою: Київська область, місто Миронівка, вулиця Соборності, 139.

Такі обставини підтверджуються даними протоколу огляду місця дорожньо-транспорної пригоди від 28 жовтня 2018 року (а.с. 3-7 т. 1 матеріалів кримінального провадження).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , автобус марки «Vauxhall Movaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на праві власності належить заявнику ОСОБА_3 (а.с. 19 т. 1 матеріалів кримінального провадження).

Матеріали кримінального провадження не містять процесуальних рішень про визнання вилученого транспортного засобу, автобуса марки «Vauxhall Movaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 , речовим доказом у кримінальному провадження.

За правилами частини 5 статті 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно правил статей 169-171 КПК України, майно у виді транспортного засобу автобуса марки «Vauxhall Movaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є тимчасово вилученим.

Матеріали кримінального провадження № 0000623 підтверджують ті обставини, що у кримінальному провадженні із клопотанням про арешт належного заявнику тимчасово вилученого в ході огляду місця дорожньо-транспорної пригоди транспортного засобу, з дотриманням правил частини 5 статті 171 КПК України, слідчий не звертався, транспортний засіб у встановлений строк власнику не повернув.

Постановою слідчого СВ ВП № 2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області від 01 грудня 2021 року кримінальне провадження № 0000623 закрито (т. 2 матеріалів, без нумерації).

Постановою сідчого про часткове задоволення клопотання від 28 вересня 2022 року заявнику відмовлено у поверненні вилученого транспортного засобу з підстав необхідності оплати вартості послуг з його транспортування та зберігання.

У передбачені законом строки, після вилучення майна та не застосування до нього правил арешту, при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження, після звернення власника майна з клопотанням та на час розгляду скарги вилучене майно залишається неповернутим, власник майна позбавлений права користування своїм майном.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим у кримінальному провадженні № 0000623 допущено бездіяльність, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.

Згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту, вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав».

За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, «належний спосіб або способи захисту обумовлюються змістом порушеного права та характером його порушення. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16».

В ході судового розгляду даної скарги не було встановлено жодного доказу, який б підвереджував законність дій суб`єкта оскарження.

За таких обставин, викладені у скарзі доводи є обґрунтованими, сукупність зібраних доказів вказує на те, що втручання державного органу у право на мирне володіння майном порушує «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав власника майна, тобто становить «особистий і надмірний тягар для особи», виправлення здійсненого порушення повинне, по можливості, усунути усі наслідки незаконної дії та відновити стан, який найімовірніше існував би, якби не було вчинено цю дію, шляхом повернення майна, яке було вилучено, безпосередньо його власнику.

Щодо мотивів слідчого про необхідність внесення власником оплати вартості послуг з транспортування та зберігання транспортного засобу на підставі П орядку обліку прийняття і видачі тимчасово затриманих транспортних засобів, що зберігаються на спеціальних майданчиках і стоянках, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 28 серпня 2020 року № 633, слідчий суддя зазначає таке.

Наведений Порядок визначає процедуру ведення обліку прийняття і видачі працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції тимчасово затриманих транспортних засобів, що зберігаються на спеціальних майданчиках і стоянках, функціонування яких забезпечується Національною поліцією.

Порядок розроблено відповідно до статті 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», статті 36 Закону України «Про виконавче провадження», пункту 14 Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1102, пункту 4 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 878.

Наведений порядок стосується тимчасово затриманих транспорних засобів.

Підставою тимчасового затримання транспортного засобу є адміністративне правопорушення, визначене частиною першоїю статті статті 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тимчасове затримання транспортного засобу здійснюється також у разі виявлення транспортного засобу боржника, оголошеного в розшук відповідно до статті 36 Закону України «Про виконавче провадження».

Наведений Порядок не підлягає застосуванню у разі тимчасового вилучення майна, здійсненого в межах кримінального провадження, на підставі правил статті 167 КПК України.

З огляду на наведене, вимоги слідчого про оплату вартості послуг з транспортування та зберігання належного заявнику транспортного засобу не грунтуються на вимогах закону.

За правилами частин 2 та 3 статті 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги, та не може бути оскаржена.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 303 307, 369 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Скаргу скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка щодо неповернення тимчасово вилученого майна, у кримінальному провадженні № 0000623, задовольнити.

Зобов`язати СВ ВП № 2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області, у провадженні якого перебувало кримінальне провадження № 0000623, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 жовтня 2018 року за ст. 286 ч. 1 КК України, повернути ОСОБА_3 тимчасово вилучений транспортний засіб - автобус марки «Vauxhall Movaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом

Слідчий суддя ОСОБА_1