Справа № 144/914/22
Провадження № 1-кп/144/90/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2022 року смт. Теплик

Теплицький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Теплик кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000078 від 07.08.2022 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, -

в с т а н о в и в:
06.08.2022 року, близько 22 години, під час виконання службових обов`язків інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Гайсинського районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області (далі СРПП ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області) лейтенантом поліції ОСОБА_6 та поліцейським СРПП ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області старшим сержантом поліції ОСОБА_4 , на службовому автомобілі «Рено Логан», держномер на синьому фоні 1656, які перебували на добовому чергуванні в складі групи реагування патрульної поліції ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, в ході реагування на повідомлення по факту домашнього насильства від ОСОБА_7 , жителя АДРЕСА_2 , який повідомив, що його зять ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчиняє сімейну сварку, застосовує фізичну силу щодо нього, поводить себе агресивно, здійснено виїзд на вищевказаний виклик. По приїзду на місце події близько 22 год. 20 хв. під час спілкування з ОСОБА_5 виявлено ознаки перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, на що вказував різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів.

Знаходячись за вказаною адресою та у форменому одязі поліцейський СРПП ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області старший сержант поліції ОСОБА_4 помітив, що ОСОБА_5 поводить себе агресивно та неадекватно, знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, виражався нецензурними словами в сторону працівників правоохоронного органу. На зроблені зауваження і законну вимогу припинити хуліганські дії та на повідомлення останньому про те, що біля нього знаходиться працівник поліції у форменому одязі, при виконанні службових обов`язків, ОСОБА_5 не реагував та продовжував вчиняти неправомірні дії, а саме: почав грубо відповідати працівникам поліції словесно і відмовлявся виконувати їхні законні вимоги чим порушував діяльність працівників правоохоронного органу та проявляв неповагу до органів державної влади.
В подальшому ОСОБА_5 , продовжуючи свої дії та ігноруючи зауваження поліцейського, почав тікати в будинок, тому ОСОБА_4 його наздогнав і біля входу в будинок ОСОБА_5 почав чинити фізичний опір, виривався, намагався втекти в будинок, коли поліцейський намагався його затримати і одягнути на нього кайданки, про що він був попереджений відповідно до статті 43 Закону України «Про Національну поліцію». Після цього відносно ОСОБА_5 був застосований засіб сльозогінної та дратівної дії і поліцейський ОСОБА_4 знову намагався його затримати, але останній продовжував чинити опір. В ході затримання поліцейський ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 впали на землю і останній впав на ліву руку ОСОБА_4 та зламав великий палець лівої руки, тим самим активно перешкоджав законним діям та вчинив опір представникові правоохоронного органу.
З метою зупинення протиправних дій, які вчиняв ОСОБА_5 , поліцейським СРПП ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області старшим сержантом поліції ОСОБА_4 та інспектором СРПП ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_6 на підставі ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію» було прийнято рішення про застосування до останнього спеціального засобу обмеження рухомості (кайданки), про що ОСОБА_5 був повідомлений.
Кримінальним правопорушенням майнової шкоди не завдано.

Таким чином ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, а саме опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, визнав повністю, фактичні обставини справи, що викладені у обвинувальному акті, не оспорював та підтвердив їх, щиро розкаявся. Показав, що у встановлений судом спосіб, час і місці, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, виражався нецензурними словами в сторону працівників правоохоронного органу, перешкоджав їх законним діям та чинив опір, в результаті чого впав на ліву руку ОСОБА_4 та зламав йому великий палець лівої руки. З потерпілим примирився.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні фактичні обставини справи, що викладені у обвинувальному акті, не оспорював та підтвердив їх.

У суду відсутні сумніви щодо добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_4 . Роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, вислухавши думку прокурора, яка не заперечувала проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_5 своїми протиправними та винними діями скоїв суспільно небезпечне діяння при встановлених у суді обставинах, яке містить склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, тобто опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, відповідно до положень ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

ОСОБА_5 раніше не судимий, свою винуватість визнав повністю, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, за місцем проживання характеризується добре.

Обставинами, що відповідно до вимог ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, є його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що відповідно до вимог ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, не встановлено.

Згідно з досудовою доповіддю щодо ОСОБА_5 , складеною старшим інспектором Солом`янського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області 02.11.2022 року, ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення є середнім, рівень небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб) є низьким. На думку органу пробації, виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб).

Разом з тим, суд враховує думку потерпілого, який при обранні міри покарання ОСОБА_5 просив суворо його не карати, а також відсутність у нього претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, враховуючи наведені вище характеризуючі обвинуваченого дані, думку потерпілого ОСОБА_4 , який просив ОСОБА_5 суворо не карати, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 342 КК України.

На переконання суду, таке покарання для обвинуваченого відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Запобіжний захід до обвинуваченого в межах даного кримінального провадження не застосовувався, цивільний позов до обвинуваченого пред`явлено не було, витрати на залучення експерта відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 65, 66, 67, 342 КК України, ст.ст. 100, 124, 174, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, призначивши йому покарання у виді штрафу в розмірі двох з половиною тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 42500 (сорок дві тисячі п`ятсот) гривень.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Апеляційна скарга на вирок суду в іншій частині може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Теплицький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: