УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 317/2463/22

Провадження № 1-в/317/263/2022

27 жовтня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , представника органу виконання покарань ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з державною установою «Біленьківська виправна колонія (№99)» в приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області подання начальника державної установи «Біленьківська виправна колонія (№99)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, розлученого, до арешту проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
раніше судимого: 03.08.2017 року Хортицьким районним судом міста Запоріжжя за ст. ст. 185 ч. 3, 15 ч. 3, 185 ч. 3, 70 ч. 1, 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,
засудженого: 25.10.2018 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком цього ж суду від 03.08.2017 року, до відбуття 4 роки 2 місяці позбавлення волі,-

ВСТАНОВИВ:

Начальник Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» звернувся до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , посилаючись на те, що він довів своє виправлення та відбув необхідну для умовно-дострокового звільнення частину строку покарання, призначеного вироком суду.
В судовому засіданні представник адміністрації установи виконання покарань підтримав подання.
Засуджений ОСОБА_5 також підтримав подання та просив його задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні висловив думку про відсутність підстав для задоволення подання, оскільки засуджений не довів свого виправлення.
Суд, вислухавши представника адміністрації, засудженого, враховуючи думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, прийшов до наступних висновків.
Статтею 81 Кримінального кодексу України встановлено сукупність умов, за яких особа, засуджена вироком суду, підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання:
1) засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України);
2) засуджений відбув певну частину строку покарання, яка диференційована в залежності від тяжкості скоєного злочину (ч. 3 ст. 81 КК України).
В матеріалах справи міститься витяг з протоколу постійно діючої комісії установи № 25 від 13 жовтня 2022 року, відповідно до якого комісією було прийняте рішення про направлення матеріалів про застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення.
Характеристикою на засудженого ОСОБА_5 підтверджено позицію адміністрації щодо доведення ним свого виправлення.
Відповідно до довідки про заохочення та стягнення станом на 13 жовтня 2022 року засуджений ОСОБА_5 має 6 (шість) заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці. За період відбування покарання мав 8 (вісім) стягнень, які зняті або погашені у встановленому законом порядку.
Строк, визначений ч. 3 ст. 81 КК України, необхідний для умовно-дострокового звільнення, засуджений ОСОБА_5 відбув.
Оцінюючи доводи подання установи виконання покарань та обставини, що вбачаються з письмових матеріалів, суд виходить з того, що при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення, суди повинні ретельно встановлювати додержання засудженим вимог режиму протягом всього строку відбування покарання.
Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про недотримання умови, передбаченої ч. 2 ст. 81 КК України, оскільки матеріалами справи не підтверджено те, що ОСОБА_5 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 не працевлаштований, протягом строку відбування покарання мав вісім стягнень, в тому числі поміщення до карцеру та переведення до дисциплінарного ізолятора установи. Час, який пройшов з моменту цього стягнення в порівнянні з загальним строком покарання та з заохоченнями, які отримав засуджений з цього моменту на думку суду свідчить про нестабільність його поведінки та, відповідно, про передчасність на даний момент висновку адміністрації установи про те, що засуджений довів своє виправлення.
Враховуючи те, що умовно-дострокове звільнення засудженої особи потребує беззаперечних умов і є винятковим заходом, суд не бачить підстав для залишення поза увагою нестабільного відношення засудженого ОСОБА_5 до своєї поведінки протягом всього строку покарання, яка має бути достатньою для висновку про те, що він довів своє виправлення.
З огляду на вищевикладене, враховуючи положення статті 81 КК України, суд приходить до висновку про неможливість на даний час задовольнити подання установи виконання покарань щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 .
Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання начальника державної установи «Біленьківська виправна колонія (№99)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1