Номер провадження: 11-кп/813/655/23
Справа № 495/2974/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Одесі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.345, ч.3 ст.15 ч.1 ст. 115 КК України на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 грудня 2022 року,-

встановив:

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 грудня 2022 року задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів стосовно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Травневе Березівського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.345, ч.3 ст.15 ч.1 ст. 115 КК України.

На підставі оцінки матеріалів кримінального провадження суд дійшов висновку про відсутність жодних доказів про зміну ризиків, наявність яких стала підставою для застосування та продовження запобіжних заходів щодо обвинуваченого. На даному етапі кримінального провадження саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого і зможе запобігти цим ризикам. Застосування іншого запобіжного заходу, як то домашній арешт чи особисте зобов`язання суд вважає за неможливим, з огляду на вищевказані обставини.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не погоджується з висновками суду першої інстанції та зауважує про те, що має міцні соціальні зв`язки, зокрема має місце проживання, дружину та троє дітей на утриманні, хворий на епілепсію та не може отримувати належного лікування в слідчому ізоляторі, є особою з інвалідністю. Зазначає, що не обґрунтовано наявність ризику впливу на свідків.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою застосувати стосовно нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника обвинуваченого про підтримку апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

У відповідності до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Цих вимог кримінального процесуального закону, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

Апеляційним судом встановлено, що до Білгород-Дністровському міськрайсуді Одеської обл. знаходиться кримінальне провадження № 0001505 від 03.10.2020 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 345 КК України.

Апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

У відповідності до ст. 178 КПК України, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_7 , має місце постійного проживання. Санкція одного з інкримінованих йому діянь передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років, що може зумовити настання ризиків ухилення обвинуваченого від суду, оскільки саме по собі психічне ставлення та усвідомлення останнім суворості покарання може спровокувати поза процесуальну поведінку.

Судом також враховано наявність ризику впливу на потерпілого та свідків події, які на даний час ще не допитані, покази яких мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що згідно із ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, а показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, з метою виконання завдань кримінального процесуального закону, вказані обставини зумовлюють можливість поза процесуального впливу на потерпілого та свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності,

Судом встановлено, що ризики, визначені засадами ст.177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати, на підставі чого прийнято рішення про необхідність продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою.

За результатами перевірки ухвали суду першої інстанції та матеріалів кримінального провадження судом апеляційної інстанції встановлено, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, апеляційний суд визнає неспроможними доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений має малолітніх дітей, один з яких має інвалідність, а також наявність у ОСОБА_7 постійного місця проживання та так само певного ступеня інвалідності, оскільки вказані обставини не підтверджуються наданими апеляційному суду матеріалами та не впливають на обставини вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність встановлених ризиків.

Посилання ж обвинуваченого на незадовільних стан здоров`я ОСОБА_7 , як на підставу неможливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд відхиляє, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в слідчому ізоляторі організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Положеннями наказу Міністерства юстиції України № 460/5 від 18.03.2013 року «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», наказу Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України № 239/5/104 від 10.02.2012 року «Про затвердження Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту» визначено, що медична частина забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим.

Керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. Керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

Окрім того, в матеріалах провадження не міститься жодних медичних документів з приводу того, що обвинувачений не може отримувати належне лікування в умовах утримання в слідчому ізоляторі, вільно обирати лікаря чи бути направленим на лікування до обраного закладу охорони здоров`я в передбаченому законом порядку.

Матеріали справи не містять відомостей про обставини, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.

Отже, суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та належно з`ясував всі обставини, які мають значення на даній стадії судового розгляду.

Колегія суддів приходить до висновку, що ухвала є вмотивованою і обґрунтованою, постановленою у відповідності до вимог закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 .

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 405, 407, 409, 422-1 КПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 грудня 2022 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.345, ч.3 ст.15 ч.1 ст. 115 КК України, залишити без змін.

Звернути увагу суду першої інстанції на виконання вимог ст. 28,318 КПК України під час розгляду вказаного кримінального провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4