ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11/807/6/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.4 ст.190 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляції прокурора, потерпілого ОСОБА_7 на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 21 грудня 2022 року про повернення на додаткове розслідування кримінальної справи щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Поточище Городенковського району Івано-Франківської області, проживає у АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.4 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаною постановою районного суду кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.4 ст.190 КК, повернуто на додаткове розслідування.

В апеляції прокурор просила постанову суду скасувати та направити справу на новий судовий розгляд. Свої вимоги мотивувала тим, що неконкретність пред`явленого обвинувачення не є підставою для повернення справи на додаткове розслідування, а порушення, на які послався суд в постанові, можуть бути усунені під час судового розгляду. Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_9 конкретно пред`явлено обвинувачення за ч.4 ст.190 КК із зазначенням кваліфікуючих ознак даного злочину. Висновок суду про те, що певні процесуальні документи підписані не уповноваженою на це особою, не може вважатися обґрунтованим, оскільки такі обставини раніше перевірялися судами і не знайшли свого підтвердження. Твердження суду про те, що органом досудового розслідування не були розглянуті клопотання сторони захисту, спростовується матеріалами справи, оскільки вказані клопотання були розглянуті слідчим.

Потерпілий в своїй апеляції просив постанову скасувати та направити справу на новий судовий розгляд. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що в обвинувальному висновку чітко і конкретно сформульоване пред`явлене ОСОБА_9 обвинувачення. Що стосується посилання суду на те, що під час досудового розслідування не були розглянуті клопотання сторони захисту, зокрема про допит свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , то такі клопотання захистом не заявлялися, а інші клопотання захисту були розглянуті у відповідності до вимог закону. Таким чином, правових підстав для повернення справи на додаткове розслідування не вбачається. Крім того, суд вже приймав рішення про повернення справи на додаткове розслідування, яке було скасоване апеляційною інстанцією. Також справа слухається з лютого 2012 року, чим порушуються розумні строки розгляду.

В запереченнях на подані апеляції захисник ОСОБА_10 просив їх відхилити, а постанову залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію потерпілого, його представника та прокурора, які повністю підтримали доводи та вимоги поданих апеляцій та просили їх задовольнити; обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти апеляцій та просили залишити постанову суду без змін; перевіривши матеріали кримінальної справи і обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів дійшла висновку, що апеляції підлягають задоволенню з таких підстав.

За змістом оскаржуваної постанови, районний суд, повертаючи кримінальну справу на додаткове розслідування, виходив з того, що:

- під час складання і затвердження обвинувального висновку допущено істотні суперечності в частині кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.4 ст.190 КК, оскільки в обвинуваченні одночасно вказано спосіб заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою, які є взаємовиключними. Крім того, не розкрито яким чином ОСОБА_9 зловживав довірою чи шляхом обману потерпілого, тобто не сформульовано об`єктивної сторони злочину, що свідчить про неконкретність пред`явленого обвинувачення. Також не конкретизовано, чи шахрайство вчинено шляхом обману чи все ж таки шляхом зловживання довірою;

- обвинувальний висновок складено слідчим, повноваження якого не були надані стороною обвинувачення;

- органом досудового розслідування порушено вимоги КПК (1960 року) в частині не розгляду клопотань сторони захисту, зокрема допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Також проігноровано клопотання про визначення шкоди шляхом проведення експертизи, адже в обвинувальному висновку розмір заподіяної шкоди зазначено слідчим лише зі слів потерпілого.

Проте колегія суддів, перевіривши матеріали кримінальної справи, не може погодитись із такими доводами суду першої інстанції виходячи з такого.

Згідно з ч.1 ст.281 КПК (в редакції 1960 року) повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду допускається лише тоді, коли неповнота або неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні.

Це положення закону знайшло своє відображення в роз`ясненні, що міститься в абз.2 п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальної справи на додаткове розслідування» від 11 лютого 2005 року №2, де зазначено, що у випадках, коли суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілого, свідків, виклику й допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст. 315-1 КПК, вчинення інших процесуальних дій, а також шляхом поновлення порушених під час розслідування справи процесуальних прав учасників процесу, направлення справи на додаткове розслідування є неприпустимим.

Проте, розглядаючи кримінальну справу щодо ОСОБА_9 , суд першої інстанції не врахував вимог закону та наведених вище роз`яснень, внаслідок чого постановив у справі рішення, яке не ґрунтується на вимогах закону.

Так, що стосується посилання суду на неконкретність пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення за ч.4 ст.190 КК, то колегія суддів вважає, що така обставина, в разі її наявності, може бути усунута в ході судового слідства.

Інші обставини, на які послався суд в своїй постанові, не є тими порушеннями вимог кримінально-процесуального закону, без усунення яких справа не може бути розглянута судом та наявність яких тягне безумовне повернення її на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду.

Отже, достатніх підстав для направлення справи на додаткове розслідування суд першої інстанції не мав, а тому судове рішення винесене з істотним порушенням ст.281 КПК (в редакції 1960 року).

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що стороною захисту з цих самих підстав раніше двічі заявлялися клопотання про повернення кримінальної справи на додаткове розслідування і суди першої інстанції двічі обґрунтовано відмовляли в їх задоволенні.

За таких обставин постанова суду про направлення справи на додаткове розслідування не може бути визнана законною і обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.365, 366, 382 КПК України (в редакції 1960 року), п.п.11, 15 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляції прокурора та потерпілого ОСОБА_7 задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 21 грудня 2022 року про повернення кримінальної справи щодо ОСОБА_9 на додаткове розслідування скасувати.

Кримінальну справу направити до суду першої інстанції для розгляду в тому ж складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4