КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/1063/2023 Головуючий у суді першої інстанції - ОСОБА_1
Категорія КК: ч. 2 ст. 286 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_2
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 15 березня 2021 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання з випробовуванням, іспитовий строк 1 рік та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Позовні вимоги ОСОБА_9 до ОСОБА_7 та Приватного Акціонерного товариства «Страхова компанія «Страховий капітал» про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Вирішено стягнути з Приватного Акціонерного товариства «Страхова компанія «Страховий капітал» на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 10701,85 грн 85 коп. та моральну шкоду, заподіяну життю та здоров`ю, в сумі 560 грн. 10 коп. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 44 439 грн 91 коп.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватою у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, за наступних обставин.

Так, 23.04.2017, близько 20:50 год., ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Nissan Note» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись у крайній лівій смузі руху проїзної частини по вул. Богатирській, 9 з боку м. Вишгорода в напрямку

вул. Полярної у м. Києві, проявила неуважність до дорожньої обстановки та, наближаючись до наземного нерегульованого пішохідного переходу на якому перебував пішохід, який був обладнаний відповідною дорожньою розміткою та дорожніми знаками, і перед яким зменшували швидкість інші транспортні засоби, що рухалися у сусідніх смугах руху, не переконалася, що на пішохідному переході немає пішохода для якого може бути створена перешкода чи небезпека, не зменшила швидкість та не зупинилася, чим порушила вимоги пунктів 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, в результаті чого здійснила наїзд керованим нею транспортним засобом на пішохода ОСОБА_9 , котра, ведучи велосипед у руках, переходила проїзну частину дороги по вказаному вище нерегульованому пішохідному переході з права на ліво відносно руху автомобіля марки «Nissan Note» під керуванням ОСОБА_7 . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_10 отрималатяжке тілесне ушкодження.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_11 , не оспорюючи фактичних обставин та кваліфікацію дій вчиненого, просить скасувати вирок в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильністю застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування основного покарання з випробовуванням, іспитовий строк 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги прокурор зазначив, що суд, при призначенні ОСОБА_7 покарання, не дотримався в повній мірі вимоги ст. 65 КК України.

На думку прокурора, не призначаючи ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд належним чином не аргументував прийняте рішення, чим порушив ст. ст. 370, 374 КПК України. Апелянт вважає, що судом не було належним чином враховано грубе порушення обвинуваченою Правил дорожнього руху України, ступінь тяжкості скоєного злочину, в результаті якого потерпіла отримала тяжке тілесне ушкодження. Наїзд на пішохода, за нескладної дорожньої обстановки на нерегульованому пішохідному переході, на думку прокурора, свідчить про явну небезпеку, яку несе обвинувачена за кермом транспортного засобу як для оточуючих, так і для себе особисто. Відомостей про необхідність збереження за обвинуваченою спеціального права в ході судового розгляду отримано не було. Тому, прокурор вважає, що в даному випадку призначення ОСОБА_7 додаткового покарання є обов`язковим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора та потерпілої, які підтримали апеляційну скаргу сторони обвинувачення, пояснення обвинуваченої та захисника, які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченої, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, доведена дослідженими судом доказами і в апеляційній скарзі прокурором не заперечується.

Кваліфікація дій обвинуваченої за ч. 2 ст. 286 КК України є правильною.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , а саме при прийнятті рішення про не призначення додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, судом першої інстанції порушено загальні засади призначення покарання, визначені у вказаній вище нормі Кримінального кодексу України.

Не надано судом належної правової оцінки обставинам кримінального правопорушення, зокрема тому, що обвинувачена здійснила наїзд на потерпілу на нерегульованому пішохідному переході, при цьому інші автомобілі, які рухались у попутному з нею напрямку, зупинились для того, щоб виконати вимоги Правил дорожнього руху України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_9 отримала тяжке тілесне ушкодження. За час досудового та судового провадження ОСОБА_7 лише частково відшкодувала потерпілій заподіяну шкоду. Фактично визнала вину після дослідження судом усіх доказів. Обвинувачена, на думку колегії суддів, залишаючись за кермом транспортного засобу, з огляду на фактичні обставини кримінального провадження, може спричинити шкоду іншим учасникам дорожнього руху, а також собі. Під час апеляційного розгляду потерпіла підтримуючи апеляційну скаргу прокурора, просила позбавити ОСОБА_7 права керувати транспортними засобами.

Матеріали провадження не містять об`єктивних відомостей про те, що транспортний засіб використовується обвинуваченою в якості джерела доходу, чи іншим чином існує необхідність у не позбавленні її права керувати транспортним засобом.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора і вважає, що призначення обвинуваченій покарання лише у виді позбавлення волі без додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Виходячи з наведеного, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції на підставі ст. 414, ст. 420 КПК України підлягає скасуванню в частині призначення покарання із ухваленням апеляційним судом свого вироку.

При цьому, запропонований прокурором розмір додаткового покарання у мінімальних межах, передбачених ч. 1 ст. 55 КК України, на думку колегії суддів, відповідає вчиненому та особі обвинуваченої.

Керуючись ст. 404, ст. 407, ст. 419, ст. 420 КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_11 задовольнити.

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 15 березня 2021 року в частині призначення ОСОБА_7 покарання скасувати.

В цій частині ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування основного покарання з випробовуванням, встановити іспитовий строк тривалістю 1 рік. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок Оболонського районного суду м. Києва від 15 березня 2021 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України, залишити без зміни.

Вирок Київського апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяця з дня його проголошення.

Судді:

__________________ _________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4