УХВАЛА

13 грудня 2022 року

Справа №451/1540/21
Провадження № 1-кп/451/59/22

Радехівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

Справа № 451/1540/21

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів під час розгляду кримінального провадження № 0000169 від 09.08.2021 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368-3 КК України,

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення - прокурор ОСОБА_4

захисту - захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_3

клопотання захисника ОСОБА_6 про визнання доказу недопустимим

за участю прокурора, захисників, обвинуваченого

встановив:

В провадженні Радехівського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження № 0000169 від 09.08.2021 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368-3 КК України.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 під час судового засідання подав письмове клопотання про визнання недопустимими доказами - протокол огляду, помічення грошових коштів від 11.08.2021 та додатки до нього світлокопії грошових коштів на 5-ти аркушах формату А4 і взірець спецхімпрепарату «Промінь-1», який оброблений обеззолений фільтр.

Своє клопотання захисник обґрунтовує тим, що наведені докази є недопустимими, повинні бути визнані такими судом, оскільки вони отримані внаслідок істотного порушення кримінально-процесуального законодавства.

Так, в клопотанні захисник зазначає, що всупереч положень КПК України, додаток до протоколу огляду, ідентифікації грошових коштів від 11 серпня 2021 року, а саме ксерокопії грошових коштів ( 18-ть п`ятсот гривневих купюр) не засвідчені підписами усіх учасників даної процесуальної дії, а саме відсутній підпис старшого оперуповноваженого 2 відділу ГВ КЗЕ УСБ України у Львівській області ОСОБА_7 та заявника (свідка) ОСОБА_8 .

Крім того, відповідно до змісту протоколу, огляд та помічення спецхімпрепаратом «Промінь-1» грошових купюр проводився при природньому освітленні, ясній погоді, у приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 , із відібранням взірців спецхімпрепарат «Промінь-1» на обезоленому фільтрі, який вилучено та належним чином упаковано.

З цього приводу сторона захисту звертає увагу суду на те, що стороною обвинувачення до протоколу огляду, ідентифікації та помічених грошових купюр від 11 серпня 2021 року, не долучено як додаток світлокопію, або ( фотографію) належного упакування взірця спецхімпрепарату « Промінь- 1» із підписами учасників слідчої дії, а також при проведенні слідчої дії освідування особи, відповідно до відеозапису такої слідчим, прокурором не продемонстровано на відеозапис вказаний взірець. За таких обставин сторона захисту приходить до висновку, що такий ( взірець) на момент проведення вказаних слідчий дій був -відсутній.

Також захисник в клопотанні вказує, що із змісту оспорюваного протоколу слідчу дію розпочато об 07 год. 23 хв , а закінчено об 07. 40 хв., тобто тривалість слідчої дії з моменту її початку і до закінчення 17 хвилин. З цього приводу захисник зазначає, що на сайті -ratatyre.ua- розміщено інформацію ( інфографіку швидкості друку), відповідно до інформації розміщеної на вказаному сайті середня швидкість друку 220 знаків у хвилину; перша сторінка вказаного протоколу містить 1620 знаків, це відповідає 7,4 хвилинам; сам же протокол містить 2, 5 сторінки.

Отже, оперативний працівник при складенні вказаного протоколу не тільки друкував, а також приймав участь у виготовлені додатків, окрім цього із протоколом ознайомлювались поняті, учасники, процесу упакування , і т.д...., оскільки у відповідності до ч.2 ст. 106 КПК України до складу слідчої (розшукової) дії входять також дії щодо належного упакування речей і документів та інші дії. Вважає, що 17-ть хвилин, це замало для того, щоб скласти відповідний протокол із додатками до нього, відповідно обставини які зазначені з протоколі, а саме час складання його (протоколу) не відповідають фактичним обставинам справи.

Разом з тим, факт виготовлення проколу та додатків до нього заздалегідь свідчить про виправлення на протоколі чорним чорнилом із (м. Львів на м. Радехів,), а також анкетні дані понятих, які зазначені в протоколі рукописним текстом та кульковою (чорнильною) ручкою.

Зазначає, що відповідно до змісту зганого протоколу, далі по тексту: вказані грошові кошти загальною сумою 9000 тисяч гривень номіналом по 500 гривень у кількості 18 купюр було попередньо отримано в УСНУ у Львівській області за рахунок видатків «Особливі витрати». Вважає, що стороною обвинувачення в порядку ст. 290 КПК України стороні захисту не надавався для ознайомлення видатковий касовий ордер - як джерело походження коштів.

В ході судового розгляду при дослідженні судом протоколу огляду, ідентифікації та помічення грошових коштів від 11 серпня 2021 року, стороною обвинувачення не надавався для дослідження суду видатковий касовий ордер, на підтвердження обставини викладеної у протоколі, а саме- джерела походження грошових коштів.

Захисник звертає увагу суду, що сторона обвинувачення не подала до суду доказів походження грошей, які були вилученні під час обшуку 11 серпня 2021 року, а відповідно до ст. 92 КПК України, саме на сторону обвинувачення покладено обов`язок доказування обставин передбачених ст. 91 КПК України.

Оскільки, суд в ході судового розгляду встановлює обставини, що мають значення для кримінального провадження, зокрема і повинен встановити походження грошових коштів, вказане кореспондується із постановою Верховного суду третьої судової палати Касаційного кримінального суд)- 499/108/18 від 27 січня 2021 року. Із врахуванням зазначеного просить клопотання задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_3 та захисники заявлене клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_9 заперечив, оскільки вважає наведені докази допустимими.

При цьому прокурор зазначив, що на даному етапі судового розгляду не можливо надати однозначну оцінку цим доказам, оскільки вони повинні бути оцінені у сукупності з іншими наданими суду доказами.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши в межах заявленого клопотання матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Конституційний Суд України у Рішенні N 12-рп/2011 від 20 жовтня 2011 року у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України зазначив, що визнаватися допустимими і використовуватися як доказ в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України про те, що "обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом", дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Кримінальний процесуальний закон не дає вичерпного переліку підстав, за наявності яких докази мають визнаватися недопустимими, а натомість надає право суду вирішувати питання їх допустимості чи недопустимості у порядку, передбаченому статтею 89 КПК.

Частиною першою статті 87 КПК передбачено, що ключовою умовою для визнання доказів недопустимими є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд зауважує, що отримання доказів завжди обумовлено вчиненням стороною кримінального провадження цілеспрямованих дій з метою їх збирання. Аналіз положень частини другої цієї статті дає підстави зробити висновок, що саме вчинення з цією метою стороною обвинувачення діянь, які істотно порушують права і основоположні свободи людини, має наслідком визнання отриманих у такий неправомірний спосіб доказів недопустимими.

Законодавцем заборонено стороні обвинувачення вчиняти дії, спрямовані на примушування будь-якої особи до визнання винуватості або говорити з приводу підозри чи обвинувачення, а вчинення дій всупереч цій забороні має визнаватися істотним порушенням прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду, суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочато.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Крім того, виходячи з положень ч.1 ст.86 КПК України допустимість доказів - це придатність їх для використання у кримінальному процесі за формою. Вимогами допустимості доказів є законність джерела, способу отримання доказів, процесуальне оформлення ходу і результатів проведення слідчих дій, належний суб`єкт, що має право проводити процесуальні дії з отримання доказів.

Без перевірки інших доказів сторонами обвинувачення та в разі наявності і доказів захисту, суд позбавлений можливості встановити всі обставини та підстави отримання таких доказів.

Отже, для прийняття відповідного процесуального рішення оцінка доказів повинна проводитися не тільки з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а і в їх сукупності, з врахуванням достатності та взаємозв`язку, без відокремлення один від одного в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Обставини, на які посилається захисник у своєму клопотанні і які він вважає встановленими фактами, на даний час перевіряються судом шляхом дослідження наданих сторонами доказів.

З огляду на положення ст. ст. 86, 87 КПК України, які встановлюють критерії допустимості доказів в межах кримінального провадження, враховуючи підстави на які посилається захисник в своєму клопотанні, враховуючи заперечення надані прокурором, враховуючи вимоги діючого законодавства, суд вважає клопотання на даній стадії судового розгляду задоволенню не підлягає, вказані докази підлягають дослідженню з подальшим вирішенням їх недопустимості в порядку, визначеному ч.1 ст.89 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 89, 369-372, 375-376 КПК України, суд -

постановив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про визнання доказу недопустимим - відмовити.

Вирішити питання недопустимості вказаних доказів в порядку, визначеному ч.1 ст.89 КПК України, з врахуванням всіх досліджених судом доказів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Повний текст ухвали складено та проголошено о 08 годині 15 хвилин 19.12.2022.

Головуючий суддяОСОБА_1 .