ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/562/20
Провадження №1-кп/477/114/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого суді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника ОСОБА_5 ,

під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000177 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 383 та ч. 2 ст. 384 КК України,

В С Т А Н О В И В:

31 березня 2020 року до Жовтневого районного суду Миколаївської області, на підставі надійшов обвинувальний акт з додатками, передбаченими ч.4 ст. 291 КПК України, щодо ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 383 та частиною 2 статті 384 КК України.

Ухвалою від 01 квітня 2020 року було призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження проти призначення справи до судового розгляду не заперечували.

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, перевіривши клопотання та обвинувальний акт з матеріалами провадження, суд встановив наступне та прийшов до такого висновку.

Відповідно до ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вимоги до обвинувального акту визначені у ст. 291 КПК України, в тому числі, згідно з ч. 2 цієї статті він повинен містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

В обвинувальному акті, що надійшов на розгляд суду, викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

В той же час, суд вважає, що прокурор не повністю дотримався вимог зазначеного закону з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 283, ст. 291 КПК України, обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом досудового слідства, за допомогою якого здійснюється функція обвинувачення, та в якому викладається його сутність і підстави, дається юридична оцінка та кваліфікація дій підозрюваного (обвинуваченого), визначаються межі судового розгляду.

При надходженні обвинувального акту до суду він перевіряється судом у підготовчому судовому засіданні на відповідність положенням ч. 2 ст. 291 КПК України, в тому числі дотримання у ньому вимог, передбачених п. 5 цієї частини.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив і мета вчиненого, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Як вбачається із тексту обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачуються у завідомо неправдивому повідомленні органу досудового розслідування про вчинення злочину, поєднаного з обвинуваченням особи в тяжкому злочині, та завідомо неправдиве показання потерпілого під час провадження досудового розслідування, поєднане з обвинуваченням у тяжкому злочині. Зокрема:

- 12 лютого 2020 року о 9-тій годині він повідомив органам поліції, а також подав письмову заяву співробітникам Снігурівського відділення поліції ГУНП в Миколаївській області про начебто вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України (ч. 2 ст. 383 КК України),

- того ж дня, під час його допиту як потерпілого, який був проведений заступником начальника слідчого відділу Снігурівського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області, він надав неправдиві свідчення про вчинення тяжкого злочину (ч. 2 ст. 384 КК України).

Суд повинен перевірити чи підлягає розгляду обвинувальний акт, що надійшов, розгляду компетентним судом з точки зору підсудності. За загальним правило, виписаним у ст. 32 КПК України, розгляд кримінального провадження здійснює суд у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

Разом з тим, викладаючи фактичні обставини щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 383 та ч. 2 ст. 384 КК України, органом досудового розслідування не зазначено місце вчинення злочинів. Це не дає можливість визначити чи є Жовтневий районний суд Миколаївської області належним судом для розгляду кримінального провадження з точки зору територіальної підсудності. При цьому є обґрунтований сумнів, що справа підсудна Жовтневому районному Миколаївської області, оскільки його заяву про вчинення правопорушення та його допит здійснював співробітник Снігурівського відділення поліції Миколаївської області, а за усним повідомленням ОСОБА_4 це відбувалося в м. Снігурівка (Снігурівський район) Миколаївської області. Хоча юрисдикція Жовтневого районного суду Миколаївської області розповсюджується на злочини, вчинені в межах території колишнього Вітовського району Миколаївської області.

У міжнародних джерелах права, зокрема, в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права .

Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом». А відповідно до ч. 1 ст. 83 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02 червня 2016 року № 1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24 Конституції України та ст. 10 КПК України). Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Зокрема, як порушення вимог пункту 1 ст. 6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності внаслідок передання справи з одного суду до іншого без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких підстав зміни територіальної підсудності, встановлених у КПК України(див. пункт 98 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України»).

Оскільки в поданому до суду обвинувальному акті відносно

ОСОБА_4 , як і в доданих до нього документах, відсутнє місце вчинення злочинів або ж інші дані, які б надавали можливість визначити, що справа підсудна Жовтневому районному суду Миколаївської області, то слід констатувати, що обвинувальний акт має суттєвий недолік, який не дозволяє провести його розгляд.

На підставі викладеного, керуючись статтями 91, 291, 314, 369-372, 376 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000177 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 383 та ч. 2 ст. 384 КК України, повернути прокурору через його невідповідність вимогам КПК України.

Ухвала про повернення обвинувального акту може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину ухвали, її повний текст було складено на 13 березня 2023 року для оголошення о 10:40.

Суддя ОСОБА_1