Справа № 163/2291/20 Провадження №11-кп/802/89/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.115, ч.2 ст.125 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 , (в режимі відеоконференції)

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000123, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Любешівського районного суду Волинської області від 07 липня 2022 року, щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В

Даним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сильне, Любомльського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, має на утриманні двоє дітей, раніше неодноразово судимого:

- вироком Любомльського районного суду Волинської області від 26.06.2003 за ч.2 ст. 121, ч.1 ст.162, ч.3 ст.185, ч.1 ст.186, ст.70 КК України до покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі;

- вироком Любомльського районного суду Волинської області від 10.10.2003 за ч.2 ст.185, ч.4 ст.186, ч.1,2,4 ст.70 КК України до покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі. Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 05.03.2010 умовно-достроково звільнений від відбування покарання, невідбутий строк - 3 роки 2 місяці 21 день,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.125 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч.1 ст.115 КК України у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.125 КК України у виді 3 (трьох) місяців арешту.

На підставі ч.5 ст.74 КК України з урахуванням вимог ч.2 ст.49 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_8 від призначеного покарання за ч.2 ст. 125 КК України у виді 3 (трьох) місяців арешту у зв`язку із закінченням строків давності.

Застосований до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін та продовжено строк даного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, однак на строк, який не може перевищувати 60 днів з дня ухвалення вироку.

Строк відбування покарання обвинуваченому визначено обчислювати з моменту його затримання 21.05.2020.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII) визначено зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 в строк покарання термін його попереднього ув`язнення з 21.05.2020 (з моменту його затримання) по день набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 задоволено частково.

Визначено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 72840 (сімдесят дві тисячі вісімсот сорок) гривень 30 копійок у відшкодування майнової шкоди, а також 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень у відшкодування моральної шкоди.

Цим же вироком вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 , визнаний винним та засуджений за те, 03.04.2017 близько 02 години, знаходячись на території складських приміщень, розташованих на АДРЕСА_1 , керуючись метою умисного, протиправного позбавлення життя іншій людині, усвідомлюючи значення та суспільну небезпеку своїх дій, на ґрунті неприязних відносин, які раптово виникли під час конфлікту, умисно наніс ОСОБА_12 один удар тупим предметом в передню ліву ділянку грудної клітки, після чого, продовжуючи свої дії, умисно здійснив один постріл в неповний притул у грудну клітку зліва останнього із самозарядного пістолету калібру 9 мм Р.А. невстановленої моделі, заподіявши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді перелому шостого та сьомого ребер зліва по передньо-пахвовій лінії, одного вогнепального, кульового, сліпого порання передньої поверхні грудної клітки зліва в 2-му міжребер`ї між пригрудинною та середньо-ключичною лініями з переломом хрящової частини 3-го ребра зліва, яке проникає в грудну порожнину з ушкодженням серцевої сорочки, лівого шлуночка серця, нижньої долі лівої та правої легені, яке ускладнилось гострою крововтратою, малокрів`ям внутрішніх органів, набряком легень та головного мозку, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 27 від 01.06.2017 спричинили смерть ОСОБА_12 та які носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями, які виразились у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині ОСОБА_12 , ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України.

Окрім того, 03.04.2017 близько 02 години ОСОБА_8 , знаходячись на території складських приміщень, розташованих по АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, з метою нанесення тілесних ушкоджень, на ґрунті особистих неприязних відносин, які раптово виникли під час конфлікту, умисно здійснив один постріл в ділянку лівого стегна ОСОБА_13 із самозарядного пістолету калібру 9 мм Р.А. невстановленої моделі, заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення верхньої третини лівого стегна, яке згідно з висновком судово-медичного експерта № 44 від 03.04.2017 за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Він же, 03.04.2017 близько 02 години, знаходячись на території складських приміщень, розташованих на АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, з метою нанесення тілесних ушкоджень, на ґрунті особистих неприязних відносин, які раптово виникли під час конфлікту, умисно здійснив один постріл в ліву бокову поверхню шиї ОСОБА_14 із самозарядного пістолету калібру 9 мм Р.А. невстановленої моделі, заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення лівої бокової поверхні шиї, які згідно з висновком судово-медичного експерта № 45 від 03.04.2017 за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в нанесенні умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України.

В поданих на вирок апеляційних скаргах:

- прокурор вважає вирок суду незаконним через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вказує про безпідставне застосування положень п.1 ч.1 ст.49 КК України відносно ОСОБА_8 та звільнення його від призначеного покарання за ч.2 ст.125 КК України, так, як перебіг строків давності зупинявся, коли обвинувачений ухилявся від досудового розслідування або суду. На переконання прокурора, суд не обґрунтував свого висновку про можливість звільнення ОСОБА_8 від призначеного покарання, при цьому помилково визначив закінчення строків давності враховуючи обставину ухилення останнього від досудового розслідування або суду. Наслідком цього стало призначення судом покарання невідповідного ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, що вказує на істотне порушення судом вимог статей 370, 374 КПК України. У зв`язку з цим, просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.125 КК України та призначити покарання:

- за ч.2 ст.115 КК України у виді 12 років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.125 КК України у виді 3 місяців арешту.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років. Виключити із мотивувальної та резолютивної частини вироку посилання на застосування ч.5 ст.74, ст..49 КК України при призначенні покарання за ч.2 ст.125 КК України.

- захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого, оскаржує вирок з підстав неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що показання потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 є неповними, мають розбіжності та суперечать одні одним. Поміж тим, наданими органом досудового розслідування доказами у відповідному об`ємі, які досліджені місцевим судом, не доводиться поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, а усі сумніви, які існують в цьому кримінальному правопорушенні не тлумачаться на його користь.Також, на думку захисника, суд прийняв не справедливе та помилкове рішення про винуватість ОСОБА_8 саме в умисному вбивстві за ч.1 ст.115 КК України та проігнорував усі сумніви, які мають тлумачитися на користь обвинуваченого, у зв`язку із існуванням більш м`якої норми закону про кримінальну відповідальність за ст.118 КК України. Разом з тим правильне встановлення умислу обвинуваченого і врахування положень ч.3 ст.36 КК України в цьому кримінальному провадженні має визначальне значення. Захисник вважає судом допущено помилки та суперечності, які перешкодили всебічно, неупереджено дослідити всі обставини кримінального правопорушення, оцінити кожен доказ для встановлення законного та справедливого вироку. Просить оскаржений вирок скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

- обвинувачений оскаржує вирок суду, як незаконний, ухвалений з порушенням прав людини, основоположних свобод та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Посилається, що обвинувачення в цілому побудоване на припущеннях, а тому висновки суду про доведеність його винуватості у вчиненні умисного вбивства помилкові тому, як він вчинив вказаний злочин при перевищенні меж необхідної оборони. Вказує про порушення його права на захист під час розгляду кримінального провадження так, як не було надано можливості виступити в судових дебатах усім трьом його захисникам. Обвинувачений вважає, провівши судове засідання, зокрема, судові дебати за відсутності двох його захисників, які могли звернути увагу на обставини, які суттєво вплинули б на прийняте судом рішення, судом істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону. Просить скасувати вирок та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду, потерпілі ОСОБА_14 , ОСОБА_13 в судове засідання не з`явились. Учасники судового провадження вважали за можливе проведення судового засідання за відсутності вказаних потерпілих та не заперечували проти продовження судового розгляду, тому колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд без участі вказаних учасників судового провадження, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, міркування прокурора, який підтримав свою апеляцію та просив її задовольнити, пояснення обвинуваченого та захисника, які заперечили апеляційну скаргу прокурора та підтримали, кожен окремо подані ними апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Судовий розгляд даного провадження проведено відповідно до вимог ст.337 КПК України, лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Наведених вимог закону судом першої інстанції дотримано в повній мірі.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи і зроблений обґрунтований висновок про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.125 КК України, а не ст.118, ч.2 ст.125 КК України, як вказують обвинувачений та його захисник у своїх апеляційних скаргах.

Обставини, встановлені у вироку, ґрунтуються на повному, всебічному та неупередженому дослідженні доказів, зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку.

Так, суд першої інстанції дав належну юридичну оцінку показанням самого обвинуваченого, який вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, визнав частково, що стосується його обвинувачення за ч.2 ст. 125 КК України за епізодами заподіяння потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_14 умисних легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, визнав повністю свою вину у вчиненні цих кримінальних правопорушень. Будь-які інші показання щодо детальних обставин справи відмовився надавати, просив врахувати його пояснення при проведенні з ним слідчого експерименту під час досудового розслідування, однак при цьому, не заперечив конфлікту з потерпілими та іншими особами.

Ухвалюючи вирок про доведеність винуватості ОСОБА_8 суд першої інстанції обґрунтував своє судове рішення наступними доказами:

Показаннями очевидців події, яка відбулася 03.04.2017, а саме: потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_26 , ОСОБА_24 , які у сукупності показали, що свідок ОСОБА_25 незаконно самовільно проник на охоронювальну територію в їх компанію ( що підтвердив і сам свідок ОСОБА_25 у судовому засіданні) та не хотів залишати приміщення, де вони знаходились. Його ніхто насильно не утримував, він мав можливість покинути приміщення, але не зробив цього. З показів вищевказаних потерпілих та свідків, в тому числі під час проведення з ними слідчих дій під час досудового розслідування (складені за наслідками їх проведення процесуальні документи, які є доказами у даному провадженні), вбачається, що ОСОБА_8 двічі приходив до них у приміщення. Вдруге він прибув з компанією групою осіб в масках та битами. Увірвавшись в приміщення, ці особи почали бити усіх присутніх, а не навпаки. В цей час загиблий взяв крісло, та захищаючись ним, намагався відтіснити ОСОБА_8 за межі приміщення. Однак, ОСОБА_8 , який приніс з собою предмет, ззовні схожий на пістолет, здійснив цілеспрямовані постріли у сторону потерпілих за короткий проміжок часу. При цьому, всі відпочиваючі та потерпіла ОСОБА_11 підтвердили, що загиблий не мав засобів захисту та зброї, тому і застосовував для захисту підручний предмет - крісло.

Показаннями свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_27 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , які обґрунтовано покладено в основу обвинувального вироку, так як вони об`єктивно узгоджуються з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.

Показання вищевказаних потерпілих та свідків мають певні незначні розбіжності, однак суд це пов`язує з об`єктивними причинами, оскільки вони допитувались судом більше ніж через чотири роки після події кримінальних правопорушень, могли забути певні деталі, однак їх показання в цілому узгоджені між собою, відповідають іншим доказам у кримінальному провадженні.

Крім того, в основу вироку як на підставу винуватості ОСОБА_8 суд першої інстанції вірно поклав і досліджені письмові докази, а саме:

-повідомленням № 27 від 03.04.2017 Любомльського ТМО щодо ОСОБА_14 , 1989 року народження, який доставлений ШМД до цього закладу з травмою: вогнепальне поранення шиї зліва, справа. Напали невідомі особи (а.к.п. 78, т.3);

-повідомленням № 26 від 03.04.2017 Любомльського ТМО щодо ОСОБА_13 , 1987 року народження, який доставлений ШМД до цього закладу з травмами: вогнепальне поранення лівого стегна. Забійні рани тімяної ділянки голови. Садини кінцівок. Напали невідомі особи (а.к.п. 79, т.3);

-протоколами заяв про вчинені злочини від 25.04.2017, поданими потерпілими ОСОБА_13 та ОСОБА_14 про те, що саме ОСОБА_28 умисно наніс їм вогнепальні поранення та тілесні ушкодження шляхом пострілу з пістолета травматичної дії 03.04.2017 в період часу з 01 год до 02 год на території ПП «БудРем», що в Любомлі, по вул.Промислова, 6, (а.к.п. 136, 140, т.3);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.04.2017, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_14 , у присутності 2 понятих серед 4 фотознімків, впізнав на фото №2 ОСОБА_8 , з яким у нього виник конфлікт в ніч з 02 на 03.04.2017, на території ТзОВ «БудРем», що по вул. Промислова, 6, м. Любомлі. На той момент ця особа ( ОСОБА_8 ) була одягнена в светр червоного кольору (а.к.п.137-139, т.3);

-висновком експерта №45 від 03.05.2017, згідно якого у ОСОБА_14 наявні тілесні ушкодження та вогнепальне поранення, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.к.п. 219-221, т.3);

-висновком експерта №44 від 03.05.2017, згідно якого у ОСОБА_13 наявні тілесні ушкодження та вогнепальне поранення, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.к.п. 220-224, т.3);

-рапортом Любомльського відділу поліції ГУНП у Волинській області від 03.04.2017 (02 год 29 хв) про те, що 03.04.2017 надійшло повідомлення з лінії «102» по факту звернення ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що в АДРЕСА_2 , на фірмі «Задорожнік» відбулося вбивство (а.к.п. 80, т.3);

-протоколом огляду місця події від 03.04.2017 з фототаблицями території підприємства «БудРем», що в м.Любомлі, по вул. Будівельників, 6, де окрім іншого, зазначено розміри кімнати та місце розташування трупа ОСОБА_12 , зображення його положення та обличчя, зображення пошкоджень на одязі трупа ОСОБА_12 та кровенистої плями з лівої сторони грудної клітки, рани на тілі трупа, пошкодження (саден) на його шиї тощо, вилучено мобільні телефони, 3 гільзи з металу жовтого кольору, дерев`яні бруски, ланцюжок та хрестик із білого металу, частину пошкодженого вудлища швабри, гудзика та інші речі (які в подальшому відповідною постановою визнані речовими доказами у кримінальному провадженні), а також на місці події виявлених на місці події плям темно-бурого кольору схожих на кров було зроблено змиви з різних поверхонь (а.к.п. 82-98, 104, т.3);

-протоколом огляду місця події від 03.04.2017 з фототаблицею, згідно з яким об`єктом огляду являється приміщення приймального відділення Любомльського ТМО. В ході огляду вилучено гумовий предмет круглої форми чорного кольору із лівого стегна ОСОБА_13 (а.к.п. 106-107, т.3);

-протоколом огляду місцевості від 03.04.2017 з фото таблицею ґрунтова дорога, яка веде до території складських приміщень, що розташовані за адресою: м.Любомль, вул. Промислова, 6. Під деревом зі сторони резервуару знаходиться мобільний телефон марки «Nomi» з НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , на момент огляді увімкнений (а.к.п. 108-111, т.3);

-протоколом огляду трупа від 03.04.2017 з фототаблицями, згідно з яким в приміщенні Любомльського ТМО оглянуто тіло ОСОБА_12 із наявним вогнепальним пораненням, садном на шиї, синцями (а.к.п. 121-123, т.3);

-протоколом огляду місця події від 03.04.2017, згідно з яким об`єктом огляду являється ординаторська кімната ТМО Любомльського та Шацького районів. В ході огляду видалено лікарем гумовий предмет чорного кольору, який у діаметрі 0,9 см, під час проведення операції із шиї ОСОБА_14 (а.к.п. 124, т.3);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 04.05.2017 (з фототаблицями), із свідком ОСОБА_15 , згідно з яким останній повідомив, що у нічну пору доби 03.04.2017 близько 02 години він перебував на території складських приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , спільно із своїми знайомими, де вони відпочивали. В ході відпочинку у них виник конфлікт із чоловіком на ім`я ОСОБА_29 на прізвисько " ОСОБА_30 ", який переліз до них через паркан нібито для того, щоб випити із ними спиртного. В подальшому в ході конфлікту за ОСОБА_31 на територію складських приміщень прийшов невідомий чоловік у червоній кофті, який зараз є відомим для свідка ОСОБА_15 , а саме ним являється ОСОБА_8 та хотів забрати із собою ОСОБА_32 . У ході спілкування із ОСОБА_8 виник конфлікт, який переріс у бійку, після чого ОСОБА_8 втік із території складських приміщень, при цьому ОСОБА_29 залишився на території складських приміщень. Це все відбулось близько 02 год ночі 03.04.2017. У подальшому, приблизно за 15 хв. як із території складських приміщень втік ОСОБА_8 свідок ОСОБА_15 вийшов на вулицю із коридору будівлі та помітив, як до вхідних дверей будівлі, де знаходився ОСОБА_15 та інші учасники події, із напрямку металевих воріт на територію наближалось близько чотирьох невідомих осіб у чорному одязі, обличчя у яких було прикрите масками чорного кольору. У руках у вказаних осіб знаходились предмети схожі на дерев`яні бити та металеві прути. Поряд із вказаними особами знаходився ще один чоловік у червоній кофті, який являвся тим самим чоловіком, що вперше приходив на територію складських приміщень, щоб забрати ОСОБА_33 на прізвисько " ОСОБА_30 ". В подальшому свідок ОСОБА_15 , помітивши даних чоловіків, швидко увійшов у приміщення коридору будівлі, де відпочивали його знайомі та гукнув, що до них на територію йдуть невідомі, при цьому останній зачинив за собою вхідні двері у будівлю. У подальшому свідок ОСОБА_15 помітив, що найближче до входу у середні приміщення коридору знаходився його знайомий ОСОБА_34 та ОСОБА_35 . Після чого ОСОБА_15 обійшов вказаних чоловіків та почув як невідомі почали вриватись у середину приміщення коридору, після чого почалась бійка. Під час вказаної бійки свідок ОСОБА_15 помітив чоловіка у червоній кофті, який на теперішній час йому є відомим, а саме ОСОБА_8 , у якого у правій руці свідок помітив предмет зовні схожий на пістолет та вказаний предмет він почав спрямовувати у напрямку ОСОБА_36 , який у той час у руках тримав стілець та ним намагався прикриватись від нападників. В подальшому свідок ОСОБА_15 почув постріли. У той час невідомі йому чоловіки наносили йому тілесні ушкодження та що відбувалось далі свідок ОСОБА_15 у деталях не пам`ятає. Також після пострілів ОСОБА_15 помітив ОСОБА_12 , який лежав на спині без свідомості. В подальшому хтось із нападників промовив фразу "що один готовий" та всі нападники покинули місце вчинення злочину та зникли з місця події. На пропозицію слідчого вказати місце, де відбувалась подія, як саме розташовувались нападники та потерпілий ОСОБА_12 , сам свідок ОСОБА_15 , їхнє співвідношення між собою, механізм спричинення ОСОБА_8 вогнепального поранення потерпілому ОСОБА_12 , на що свідок ОСОБА_15 добровільного погодився та вказав спочатку правою рукою на територію складських приміщень за адресою: АДРЕСА_3 , звідки він помітив як до вхідних дверей наближались невідомі особи у кількості близько п`яти чоловік, серед яких знаходився чоловік у червоній кофті, а саме ОСОБА_8 . В подальшому свідок ОСОБА_15 увійшов у приміщення коридору будівлі на відстань близько трьох з половиною метрів від вхідних дверей та розвернувся обличчям до входу, спиною до коридору та вказав, що саме у цьому місці він спостерігав за обстановкою події, що мала місце у нічну пору доби 03.04.2017. Потім свідок ОСОБА_15 , продовжуючи деталізувати обстановку події, що мала місце у нічну пору доби 03.04.2017 розташував статиста на місці події, який виконував роль потерпілого ОСОБА_12 , а саме свідок ОСОБА_15 розташував статиста на відстані близько одного метру обличчям до виходу із коридору на вулицю та спиною у глиб коридору, який у двох руках утримував стільчик від себе у напрямку нападника ОСОБА_8 , при цьому статист заходився у положенні напівприсяди, спрямовуючи ніжки стільчика знизу до верху. Як саме розташовувались інші нападники у темному одязі свідок ОСОБА_15 не запам`ятав. Сам свідок ОСОБА_15 виконував роль підозрюваного ОСОБА_8 та зайняв його місце посередині коридору при вході у дверях, обличчям у глиб приміщення, спиною до вулиці. У правій руці ОСОБА_15 утримував предмет зовні схожий на пістолет, після чого праву руку із вказаним предметом у зігнутому ліктьовому суглобі свідок ОСОБА_15 утримував у ділянці грудей та здійснював вказаною рукою різкі рухи зверху до низу від своїх грудей до грудей статиста, що виконував роль потерпілого ОСОБА_12 . При цьому положення статиста, що виконував роль потерпілого ОСОБА_12 було дещо нижчим від положення ОСОБА_15 , який виконував роль підозрюваного ОСОБА_8 , таким чином напрямок предмету схожого на пістолет у руках ОСОБА_15 був спрямований зверху до низу. Саме у такому положенні свідок ОСОБА_15 помітив підозрюваного ОСОБА_8 03.04.2017 близько 02 години ночі. При цьому предмет схожий на пістолет різко змінював відстань між ОСОБА_15 , що виконував роль ОСОБА_8 та грудною кліткою статиста, що виконував роль ОСОБА_12 та відстань даного предмету зі слів ОСОБА_15 у момент коли він чітко спостерігав дану подію була близько 29-30 см. Проте рука підозрюваного ОСОБА_8 у той час різко рухалась від себе до грудної клітки ОСОБА_12 у напрямку зверху до низу, тому на якій саме відстані знаходився предмет схожий на пістолет у руках ОСОБА_8 та грудною кліткою ОСОБА_12 коли відбувався безпосередній постріл, свідок ОСОБА_15 чітко не знає. Під час пострілу грудна клітка ОСОБА_12 була відкритою для ураження якщо здійснювати постріл зверху до низу, так як останній знаходився нижче нападника ОСОБА_8 . Після пострілів, де знаходились інші учасники події свідок ОСОБА_15 чітко не пам`ятає, так як один із невідомих почав наносити йому удари по руках невідомим предметом схожим на металевий прут по лівій руці та він не спостерігав більше за обстановкою, що відбувалась довкола. При цьому предмет схожий на пістолет зі слів ОСОБА_15 був лише у руках чоловіка у червоній кофті, а саме у ОСОБА_8 (а.к.п. 126-134, т.3);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 04.05.2017 (з фототаблицями), із потерпілим ОСОБА_14 , згідно з яким встановлено, що в ніч з 02 на 03.04.2017 обвинувачений ОСОБА_8 в приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , заходив двічі. Перший раз відразу ж після того як йому зателефонував ОСОБА_25 , однак там виник з ним конфлікт, який переріс у бійку, після чого ОСОБА_8 , який був одягнений в червону кофту, втік із території складських приміщень, при цьому ОСОБА_25 залишився там. Це все відбулось близько 02 години ночі 03.04.2017. Згодом ОСОБА_8 повторно повернувся на місце події через нетривалий час. Разом з ним було четверо чоловіків у чорному одязі, обличчя яких були прикриті темними масками, в руках у них були предмети схожі на бити. ОСОБА_8 був одягнений у ту саму червону кофту, однак свого обличчя не прикривав. Після того як ОСОБА_14 почув постріл, він забіг в коридор і побачив, що ОСОБА_13 був у коридорі у положенні на коліні, в коридорі в положенні лежачи на спині був ОСОБА_12 , який був без свідомості. Біля ОСОБА_12 на підлозі лежав стільчик. З цього ОСОБА_14 зрозумів, що ним (стільцем) ОСОБА_12 захищався від нападників. ОСОБА_8 тримав в руці предмет чорного кольору схожий на пістолет і здійснив постріл в сторону ОСОБА_14 з відстані близько одного метра від потерпілого. При цьому, йому в очі попали порохові гази, очі сльозились, він перестав бачити, пішла кров з шиї, він злякався тоді за своє життя і почав руками притискати собі шию для того, щоб хоч трохи спинити кров (а.к.п. 141-149, т.3);

-протоколом обшуку з фототаблицями від 03.04.2017 за місцем проживання обвинуваченого, в ході якого виявлено два металевих предмети ззовні схожі на патрони для відстрілу гумовими набоями, а також три металевих предмети ззовні схожі на патрони для відстрілювання гумових набоїв (а.к.п. 150-154, т.3);

-висновком експертизи №27 від 01.06.2017, згідно з якою у ОСОБА_12 виявлені наступні тілесні ушкодження: одне вогнепальне, кульове, сліпе поранення передньої поверхні грудної клітки зліва в 2-му міжребір`ї між пригрудинною та середньо-ключичною лініями, з переломом хрящовій частини 3-го ребра зліва, яке проникає в грудну порожнину з ушкодженням серцевої сорочки, лівого шлуночка серця, нижній долі лівої та правої легені, яке утворилось незадовго до часу наступу його смерті внаслідок одного пострілу в неповний притул з вогнепальної зброї, яке було знаряджено патроном з еластичною кулею ударно-травматичної дії і носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння. Між даними тілесними ушкодженнями і наступом його смерті існує прямий причинний зв`язок. Встановлені також інші тілесні ушкодження переломи 6,7 ребер зліва по передньо-пахвовій лінії утворились не менше чим від однієї дії тупого предмету, який повністю не відобразив свої індивідуальні особливості в ушкодженнях, можливо, незадовго до наступу його смерті і носять ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по признаку тривалості розгляду здоров`я, так як для свого лікування потрібен час більш 21-ї доби. Синці, садна, подряпини носять ознаки легких тілесних ушкоджень. При проведенні судово-токсикологічного дослідження газохроматографічним методом в крові трупа ОСОБА_12 виявлено етиловий спирт в кількості 2,46 проміле, що стосовно живих осіб носить ознаки алкогольного сп`яніння середнього ступеня (а.к.п. 225-228, т.3);

-висновком експерта № 227 від 14.06.2017 яким стверджується, що надані на дослідження 3 (три) гільзи вилучені 03.04.2017 в ході огляду місця події на території підприємства в м. Любомль, вул. Промислова, 6, є частинами (відстріляними гільзами) 9мм Р.А. пістолетних патронів, виготовлених саморобним способом з використанням перероблених гільз проміжних патронів калібру «5,56x45 мм» «.223 REM» та капсулів типу «Боксера». 2. Надані на дослідження: куля вилучена з шиї ОСОБА_14 03.04.2017, куля вилучена з тіла ОСОБА_12 03.04.2017, куля вилучена з тіла ОСОБА_13 03.04.2017 є частинами (стріляними кулями) 9мм Р.А. пістолетних патронів, що були споряджені гумовими або аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами. 3. Надані на дослідження: 3 (три) гільзи вилучені 03.04.2017 в ході огляду місця події на території підприємства в АДРЕСА_3 , виготовлені саморобним способом з використанням перероблених гільз проміжних патронів калібру «5,56x45 мм» «.223 REM» та капсулів типу «Боксера». куля вилучена з шиї ОСОБА_14 03.04.2017, куля вилучена з тіла ОСОБА_12 03.04.2017, куля вилучена з тіла ОСОБА_13 03.04.2017, виготовлені промисловим способом. 4. Надані на дослідження 3 (три) гільзи вилучені 03.04.2017 в ході огляду місця події на території підприємства в АДРЕСА_3 , надані на дослідження відстріляні з самозарядного пістолета калібру 9мм Р.А., яким могли б бути стартові пістолети марок «ZORAKI MOD.914 (914-S)» та «STALKER MOD.914 (914-S)» калібру 9мм Р.А. Встановити в категоричній формі з якої саме марки та моделі пістолета відстріляні 3 (три) гільзи надані на дослідження, можливо лише при порівнянні із слідами на експериментально відстріляних гільзах з конкретного екземпляра зброї. 2. Надані на дослідження 3 (три) гільзи вилучені 03.04.2017 в ході огляду місця події на території підприємства в АДРЕСА_3 , відстріляні з одного екземпляру зброї (а.к.п. 229-234, т.3);

-висновком експерта № 68 від 12.04.2017 стверджується, що кров потерпілого ОСОБА_14 відноситься до групи 0(І) з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В системи АВ0, кров потерпілого ОСОБА_13 відноситься до групи 0(І) з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В системи АВ0, кров свідка ОСОБА_25 відноситься до групи 0(І) з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В системи АВ0 (а.к.п. 235-240, т.3);

-висновком експерта № 69 від 31.05.2017 яким стверджується, що на наданій на дослідження частині дверної ручки, а саме: на ручці з металу сірого кольору (об`єкти №№1, 2) поту не виявлено. 2. На наданій на дослідження частині дверної ручки, а саме: на ручці з металу сірого кольору (об`єкти №№1,2) виявлено кров людини. 3. При визначені групової належності крові на ручці з металу сірого кольору (об`єкти №№1, 2) та на розетці до ручки з металу сірого кольору (об`єкт № 3) виявлено лише антиген Н, що є основним в групі 0 (І) і може походити від особи (осіб) з групою крові 0 (І) з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В системи АВ0, або супутнім до інших груп (а.к.п. 245-250, т.3);

-висновком експерта № 232 від 18.05.2017 яким стверджується, що п`ять патронів, які були виявлені та вилучені 03.04.2017 протоколом обшуку із приміщення будинку АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_8 , відносяться до боєприпасів і є пістолетними патронами калібру 9мм Р.А. Дані патрони для стрільби придатні. Патрони виготовлені заводським способом. (а.к.п. 3-5, т.4);

-висновком експерта № 159 від 15.05.2017, яким стверджується, що шість слідів пальців рук виявлені, відкопійовані на відрізки липкої стрічки та вилучені під час огляду місця події 03.04.2017 по вул. Промисловій, 6, в м.Любомль, Волинської області на території підприємства «Буд Рем» придатні для ідентифікації за ними особи (осіб). Одинадцять слідів пальців рук непридатні для ідентифікації за ними особи (осіб) (а.к.п. 7-14, т.4);

-висновком експерта № 75 від 09.06.2017, яким стверджується, що на наданому на дослідження одязі гр. ОСОБА_20 , а саме: спортивній кофті (куртці) з тканини синього кольору (об`єкти №№5, 9) виявлено кров. При визначені групової належності крові на спортивній кофті (куртці) з тканини сірого кольору (об`єкт № 5) виявлено антиген В та ізогемаглютинін анти-А системи АВ0. Це свідчить про те, що дана кров належить до групи В (ІІІ) із ізогемаглютиніном анти-А системи АВ0. При визначені групової належності крові на спортивній кофті (куртці) з тканини синього кольору (обєкт № 9) виявлено антиген Н системи АВ0, що є основним в групі крові 0(І) з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В системи АВ0 або може бути супутнім до інших груп. 2.Виявлена кров на спортивній кофті (куртці) з тканини сірого кольору (обєкт № 5) може походити від особи (осіб) із групою крові В (ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А системи АВ0, походження даної крові від потерпілого ОСОБА_12 , потерпілого ОСОБА_14 , потерпілого ОСОБА_13 виключається. Походження слідів крові виявленої на спортивній кофті (куртці) з тканини сірого кольору (об`єкт № 9) від потерпілого ОСОБА_12 , потерпілого ОСОБА_14 , потерпілого ОСОБА_13 не виключається (а.к.п. 33-43, т.4);

-висновком експерта № 76 від 30.05.2017, яким стверджується, що кров потерпілого ОСОБА_12 відноситься до групи 0 (І) з ізогемаглютинінами анти-А і анти В системи АВ0. На наданому на дослідженні одязі та взутті ОСОБА_12 , а саме штанах типу «джинси» (об. №№ 2-11), туфлях чорного кольору (об.№ 12-14) виявлено кров людини. На наданому на дослідження одязі ОСОБА_12 , а саме: шкарпетках та трусах слідів, схожих на сліди крові не спостерігається. При встановлені групової належності крові на обєктах № 2,4,6,8-14 виявлено антиген Н та ізогемаглютиніни анти-А та анти-В системи АВ0, і дана кров відноситься до групи 0 (І) з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В. При встановленні групової належності крові в об`єктах № 3,5,7 виявлено антиген Н системи АВ0, що є основним в групі крові 0 (І) з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, або може бути супутнім до інших груп. Кров у слідах на штанах типу «джинси» (об. №№ 12-14) може походити від особи (осіб) з групою крові 0 (І) з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В системи АВ0, у тому числі від потерпілого ОСОБА_12 , потерпілого ОСОБА_14 , потерпілого ОСОБА_13 (а.к.п. 45-54, т.4);

-висновком експерта №221/215 від 31.05.2017, згідно з яким встановлено, що в складі нашарувань на одязі в місцях його пошкодження належного потерпілим ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 виявлено дифеніламін, який можна віднести до продуктів пострілу з використанням набоїв споряджених бездимним одноосновним порохом (а.к.п. 56-59, т.4);

-висновком експерта № 71 від 31.05.2017, яким стверджується, що на представлених на дослідження фрагмент них марлевої серветки зі змивами РБК (об`єкти №№ 1-4, 6-13, 15) (зішкрібах РБК (об`єкти №№ 5, 14)), вилучених під час проведення огляду місця події від 03.04.2017 на території де розміщуються складські приміщення, що за адресою АДРЕСА_3 , виявлено кров людини. При визначенні групової належності крові на фрагменті марлевої серветки зі змивом РБК із зовнішньої поверхні полотна дверей сторожового приміщення посередині дверей (об`єкт № 1), фрагменті марлевої серветки зі змивом РБК із зовнішньої поверхні полотна дверей сторожового приміщення під дверною ручкою (об`єкт № 11), фрагменті марлевої серветки зі змивом РБК із зовнішньої поверхні полотна дверей сторожового приміщення поблизу лівого краю (об`єкт № 12) виявлено антиген В та ізогемаглютинін анти-А системи АВ0. Це свідчить про те, що дана кров належить до групи В (Ш) з ізогемаглютиніном анти-А системи АВ0. При визначенні групової належності крові на фрагменті марлевої серветки зі змивом РБК із поверхні підлоги коридорчика поблизу лівої стіни (об`єкт № 4), кірочок (зішкрібу) РБК із поверхні підлоги коридорчика поблизу лівої стіни (об`єкт № 5), на фрагменті марлевої серветки зі змивом РБК із поверхні лівої стіни (прохід між коридорчиком і кімнатою роздягальною) (об`єкт № 6), на фрагменті марлевої серветки зі змивом РБК із поверхні дверей душової кімнати із лівої сторони (об`єкт № 7), на фрагменті марлевої серветки зі змивом РБК із поверхні дверей душової кімнати із правої сторони (об`єкт № 8), на фрагменті марлевої серветки зі змивом РБК із раковини умивальника душової кімнати (об`єкт № 9), на фрагменті марлевої серветки зі змивом РБК із підлоги кімнати роздягальні (об`єкт № 13) та кірочок (зішкрібу) РБК із підлоги кімнати роздягальні (об`єкт № 14) виявлено антиген Н та ізогемаглютиніни анти-А і анти-В системи АВ0. Це свідчить про те, що дана кров належить до групи О (І) з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В системи АВ0. При визначенні групової належності крові на фрагменті марлевої серветки зі змивом РБК із зовнішньої поверхні нижньої частини вікна побутової кімнати (об`єкт № 2), на фрагменті марлевої серветки зі змивом РБК із поверхні лівої стіни в приміщенні коридорчика (об`єкт № 3), на фрагменті марлевої серветки зі змивом РБК із зовнішньої сторони дверної ручки сторожового приміщення (об`єкт № 10) та на фрагменті марлевої серветки зі змивом РБК із поверхні жалюзей побутової кімнати (об`єкт № 15) виявлено лише антиген Н, що є основним в групі О (І) і може походити від особи (осіб) з групою крові 0 (І) з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В системи АВ0, або супутнім до інших груп.2. Виявлена кров в (об`єктах №№ 1, 11, 12) може походити від особи(осіб) із групою В (III) з ізогемаглютиніном анти-А системи АВ0. Походження даної крові від потерпілого ОСОБА_12 , потерпілого ОСОБА_14 потерпілого ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_25 виключається.Виявлена кров в (об`єктах №№ 2, 3,4-9, 10,13, 14, 15) може походити від особи (осіб) із групою 0 (І) з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В системи АВ0, у тому числі від потерпілого ОСОБА_12 , потерпілого ОСОБА_14 , потерпілого ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_25 (а.к.п. 67 89, т.4);

-висновком експерта №72 від 31.05.2017, згідно з яким на наданому на дослідження пошкодженому офісному кріслі, яке було вилучено під час проведення огляду місця події 03.04.2017 на території, де розміщуються складські приміщення, що за адресою: АДРЕСА_3 (об`єкти № № 1-10) виявлено кров людини. При визначені групової належності крові на пошкодженому офісному кріслі, яке було вилучено під час проведення огляду місця події 03.04.2017 на території, де розміщуються складські приміщення, що за адресою: АДРЕСА_3 (об`єкти № № 1-10) виявлено антиген Н та ізогемаглютиніни анти-А та анти-В системи АВ0. Це свідчить про те, що дана кров належить до групи 0 (І) з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В системи АВ0. 2. Виявлена кров на пошкодженому офісному кріслі, може походити від особи (осіб) із групою крові 0 (І) з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В системи АВ0, у тому числі від потерпілого ОСОБА_12 , потерпілого ОСОБА_14 , потерпілого ОСОБА_13 , свідка ОСОБА_25 (а.к.п. 91 97, т.4);

-висновком експерта № 73 від 31.05.2017, яким стверджується, що на наданому на дослідження дерев`яному брусі сірого кольору (об. №№ 1-10) та дерев`яному брусі світло-коричневого кольору (об. №№ 11, 12), вилучених під час проведення огляду місця події від 03.04.2017 на території де розміщуються складські приміщення, що за адресою АДРЕСА_3 - виявлено кров людини. На наданому на дослідження дерев`яному брусі світло-коричневого кольору (об. №13) - крові не виявлено. При встановлені групової належності в об`єктах №№ 1-7, 9-12 виявлено антиген Н системи AB0, що є основним в групі крові 0 (І) з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В або може бути супутнім до інших груп. При встановлені групової належності крові в об`єкті № 8 виявлено антигени В та Н системи АB0. Виявлений антиген В властивий групі крові В (III) з iзогемаглютиніном анти-А системи АВО. Виявлений антиген Н може бути як супутній (у випадку походження крові від однієї особи). У випадку походження крові від двох і більше осіб, не виключається змішування крові, від особи з групою крові В (III) з ізогемаглютиніном анти-А (як з супутнім антигеном Н так і без нього) та особи з групою крові 0 (I) з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В системи АВО. Походження слідів крові на дерев`яному брусі сірого кольору (об. №№ 1-7, 9, 10) тa дерев`яному брусі світло-коричневого кольору (об. №№ 11, 12) від потерпілого ОСОБА_12 , потерпілого ОСОБА_14 , потерпілого ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_25 не виключається. Якщо сліди крові на дерев`яному брусi сiрого кольору (об. №8) походять від однієї особи, то нею повинна бути особа з групою крові В (III) з iзогемаглютиніном анти-А та супутнім антигеном Н, в такому випадку походження крові від потерпілого ОСОБА_12 , потерпілого ОСОБА_14 , потерпілого ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_25 виключається. За умови змішування слідів крові на дерев`яному брусі сірого кольору (об. № 8) їх походження можливе від особи з групою крові В (III) з ізогемаглютиніном анти-А (як з супутнім антигеном Н так і без нього) та особи з групою крові 0 (I) з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В системи ABO, в такому випадку походження крові від потерпілого ОСОБА_12 , потерпілого ОСОБА_14 , потерпілого ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_25 не виключається. (а.к.п. 98-105, т.4);

-висновком експерта № 74 від 09.06.2017, яким стверджується, що на наданій на дослідження куртці (об. № № 1-8) вилученій під час огляду місця події від 03.04.2017 на території, де розміщуються складські приміщення, що за адресою: АДРЕСА_3 виявлено кров людини. При встановленні групової належності крові в обєктах № № 1-8 виявлено антиген Н та ізогемаглютиніни анти-А та анти-В системи АВ0, і дана кров відноситься до групи 0 (І) з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В . 2. Кров у слідах на куртці (об. № № 1-8) може походити від особи (осіб) з крупою крові 0 (І) з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В системи АВ0, у тому числі від потерпілого ОСОБА_12 , потерпілого ОСОБА_14 , потерпілого ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_25 (а.к.п. 107-112, т.4);

-висновком експерта № 82 від 31.05.2017, яким стверджується, що на наданому на дослідження мобільному телефоні марки «Нокіа» чорного кольору (обєкти № 1,2) виявлено кров людини. При визначені групової належності крові на цьому телефоні виявлено антиген Н системи АВ0, що є основним в групі крові 0 (І) з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В системи АВ0 або може бути супутнім до інших груп. Походження виявленої крові на цьому мобільному телефоні від потерпілого ОСОБА_12 , потерпілого ОСОБА_14 , потерпілого ОСОБА_13 , не виключається (а.к.п. 115-121, т.4);

-висновком експерта № 84 від 12.06.2017, яким стверджується, що кров свідка ОСОБА_15 , відноситься до групи A (II) з iзогемаглютиніном анти-В і супутнім антигеном Н системи AB0. 2. На представлених на дослідження речах у вказаному кримінальному провадженні, а саме на 13 змивах та зішкрібах РБК (об`єкти №№ 1-15), виявлена кров в (об`єктах №№ 1, 11, 12) може походити від особи (осіб) із групою В (III) з iзогемаглютиніном анти-А системи AB0. Походження даної крові від ОСОБА_15 виключається. Виявлена кров в (об`єктах №№ 4-9, 13, 14) може походити від особи (осіб) із групою 0 (І) з iзогемаглютинінами анти-А і анти-В системи AB0. Походження даної крові від ОСОБА_15 виключається. Виявлена кров в (об`єктах №№ 2, 3, 10, 15) може походити від особи (осіб) з групою крові 0 (І) з ізогемаглютинiнами анти-А і анти-В системи AB0, або може бути супутнім до інших груп. Походження даної крові від ОСОБА_15 не виключається. На представлених на дослідження речах у вказаному кримінальному провадженні, а саме на двох дерев`яних брусках, при встановлені групової належності крові в об`єктах №№ 1-7, 9-12 виявлено антиген Н системи AB0, що є основним в групі крові 0(I) з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В або може бути супутнім до інших груп. Походження слідів крові на дерев`яному брусі сірого кольору (об. №№ 1-7, 9, 10) та дерев`яному брусі світло-коричневого кольору (об. №№ 11, 12) від ОСОБА_15 не виключається. При встановлені групової належності крові в об`єкті № 8 виявлено антигени В та Н системи AB0. Виявлений антиген В властивий групі крові В (III) з ізогемаглютиніном анти-А системи АВО. Виявлений антиген Н може бути як супутній (у випадку походження крові від однієї особи). У випадку походження крові від двох і більше осіб, не виключається змішування крові, від особи з групою крові В (III) з ізогемаглютиніном анти-А (як з супутнім антигеном Н так і без нього) та особи з групою крові 0 (I) з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В системи АВО. Якщо сліди крові на дерев`яному брусі сірого кольору (об. №8) походять від однієї особи, то нею повинна бути особа з групою крові В (III) з ізогемаглютиніном анти-А та супутнім антигеном Н, в такому випадку походження крові від ОСОБА_15 виключається. За умови зміщування слідів крові на дерев`яному брусі сірого кольору (об.№ 8) їх походження можливе від особи з групою крові В (III) з ізогемаглютиніном анти А (як з супутнім антигеном Н так і без нього) та особи з групою крові 0 (1) в азогемаклютинінами анти-А та анти-В системи ABO (а.к.п. 128-137, т.4);

-висновком експертизи №62 від 10.10.2017, згідно з якою найбільш вірогідним взаєморозташуванням нападника та потерпілого в момент спричинення останньому вогнепального поранення було передньою поверхнею тулуба один до одного. Судово-медичних ознак, котрі б свідчили про активне або пасивне переміщення тіла потерпілого після заподіяння йому тілесних ушкоджень та зміну пози трупа і його розташування після настання смерті в даному конкретному випадку немає (а.к.п. 155-169, т.4);

-висновком експерта №533 від 13.07.2020, згідно якого у ОСОБА_8 виявлені рубці в тімяно-потиличній ділянці голови, які являють собою сліди заживших забійних ран, котрі виникли від травмуючої дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею. Також було виявлено рубець на зовнішній поверхні правого плеча в середній третині, який являє собою слід зажившої різаної рани, яка виникла від травмуючої дії гострого ріжучого предмета. Морфологічні ознаки вказаних рубців не дають можливості встановити термін їх виникнення (а.к.п. 186-187, т.4);

-висновком судово-психіатричного експерта № 199 від 18.06.2020, яким стверджується, що у ОСОБА_8 ознак будь-якого психічного захворювання, а рівно тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності в період, що відноситься до часу вчинення інкримінованого йому правопорушення не виявлялося. Він міг в період, що відноситься до часу вчинення інкримінованого йому правопорушення усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. У ОСОБА_8 на даний час ознак будь-якого психічного захворювання не виявляється. Він може в даний час усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. Під впливом фізіологічного афекту який міг би бути психологічною підставою для сильного душевного хвилювання, ОСОБА_8 не знаходився. (а.к.п. 188-190, т.4);

-висновком експерта № 63-МК від 29.07.2020, яким стверджується, що згідно матеріалів кримінального провадження причиною смерті ОСОБА_12 стало одне вогнепальне, кульове, сліпе поранення передньої поверхні грудної клітки зліва проникаюче в грудну порожнину з ушкодженням серцевої сорочки, лівого шлуночка серця, нижній долі лівої та правої легені, яке було завдане еластичною кулею ударно-травматичної дії при пострілі в неповний притул. Постріл був здійснений зліва направо зверху вниз дещо спереду назад. Пошкодження у потерпілого ОСОБА_12 у вигляді перелому 6-7 ребер зліва по передньопахвовій лінії утворилися від дії тупого предмету незадовго до часу наступу смерті і не могли бути заподіяні внаслідок вогнепального поранення з самозарядного пістолету. В момент спричинення потерпілому вогнепального пошкодження він знаходився повернутий передньою поверхнею тіла до нападника. Тілесне ушкодження у потерпілого могло утворитись при обставинах, зазначених підозрюваним ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту від 27.07.2020, що підтверджується напрямком раневого каналу та морфологічними ознаками пошкодження (пострілу у неповний притул). Тілесні ушкодження не могли утворитись при обставинах, зазначених свідком ОСОБА_37 під час проведення слідчого експерименту від 04.05.2017, а саме на відстані від дула пістолета до потерпілого не відповідає морфологічним ознакам пошкодження при пострілі в неповний притул (а.к.п. 191-194, т.4).

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано поклав вищевказані документальні та інші докази, які на думку апеляційного суду є послідовними та узгоджуються між собою, а також містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню, в основу вироку, як такі, що в своїй сукупності відтворюють картину подій, які мали місце 03.04.2017 на території складських приміщень, розташованих на АДРЕСА_1 , за участі обвинуваченого і, зокрема, вказують на причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.115 КК України, навівши при цьому переконливі мотиви свого рішення.

Також колегія суддів вважає, що наявними в матеріалах кримінального провадження доказами доводяться обставини, які підлягають доказуванню в порядку ст.91 КПК України, а саме: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Водночас, апеляційний суд критично відноситься до посилань сторони захисту в тій частині, що обвинувачений не мав умислу на вбивство, а лише оборонявся від протиправних посягань на його здоров`я та життя і перевищив межі необхідної оборони, оскільки, вони суперечать дослідженим доказам у кримінальному провадженні, не відповідають обставинам, встановленим під час судового провадження, а тому відповідно розцінюються як намагання уникнути або ж пом`якшити відповідальність за вчинене.

Виходячи із положень ч.1 ст.115 КК України об`єктивна сторона вбивства характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідком у вигляді смерті людини, та причинним зв`язком між вказаними діяннями та наслідком. Умисне вбивство може бути вчинено з прямим умислом, коли винний усвідомлює суспільно небезпечних характер свого діяння (дії або бездіяльність), передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої особи і бажає її настання, або з непрямим умислом - коли винний хоча і не бажає настання смерті іншої людини, але свідомо припускає її настання.

Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

За положеннями ч.1 ст.36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Судом першої інстанції в ході розгляду провадження на підставі досліджених доказів достеменно встановлено і, з цим повністю погоджується апеляційний суд, що мав місце перший конфлікт між обвинуваченим та потерпілими, в якому також брали участь й інші особи, який фактично закінчився. Після цього, обвинувачений залишив територію складських приміщень, розташованих на АДРЕСА_1 , тобто вийшов за її межі та мав реальну можливість залишити місце події. Однак, обвинувачений повернувся на місце події, чим спровокував другий конфлікт, в ході якого, окрім іншого, умисно наніс ОСОБА_12 один удар тупим предметом в передню ліву ділянку грудної клітки, після чого, продовжуючи свої дії, керуючись метою умисного, протиправного позбавлення життя іншій людині, умисно здійснив один постріл в неповний притул у грудну клітку зліва останнього із самозарядного пістолету калібру 9 мм Р.А. невстановленої моделі, заподіявши потерпілому тілесні ушкодження, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 27 від 01.06.2017 спричинили смерть ОСОБА_12 та які носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння. Окрім того, діючи з прямим умислом, з метою нанесення тілесних ушкоджень, на ґрунті особистих неприязних відносин, які раптово виникли під час конфлікту, умисно здійснив по одному пострілу в ОСОБА_13 та ОСОБА_14 із самозарядного пістолету калібру 9 мм Р.А. невстановленої моделі, заподіявши останнім тілесні ушкодження, які згідно з висновком судово-медичного експерта № 44 від 03.04.2017, № 45 від 03.04.2017 за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

При цьому, обвинувачений під час проведення з його участю слідчого експерименту розповідав про обставини вчиненого злочину та пояснював, що дійсно вчинив вбивство загиблого ОСОБА_12 , наніс умисні легкі тілесні ушкодження ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , оскільки останні спровокували конфлікт, намагались його бити, а він не мав можливості уникнути конфлікту, так як не міг покинути місця події.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №199 від 18.06.2020 року обвинувачений ОСОБА_8 є осудним та спроможний був усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, регулювати свою поведінку, під впливом фізіологічного афекту який міг би бути підставою для сильного душевного хвилювання, ОСОБА_8 не знаходився.

Показання обвинуваченого щодо обставин вчиненого вбивства не узгоджуються з показаннями вказаних вище потерпілих та свідків, проте покази обвинуваченого суд першої інстанції оцінює, як спробу уникнути кримінальної відповідальності за умисне вбивство, з чим погоджується і апеляційний суд.

Як роз`яснив Пленум ВСУ в п.5 постанови №1 від 26.04.2002р. «Про судову практику у справах про необхідну оборону», щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.

Згідно з пунктом 22 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 07.02.2003р. «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», питання про наявність у діях особи умислу на вбивство слід вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, треба враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передували події, їх стосунки.

Суд першої інстанції дотримався роз`яснень даної постанови та обґрунтовано взяв до уваги показання потерпілих та свідків, а показання обвинуваченого визнав неправдивими, при цьому у вироку зазначив, про відсутність доказів, які б свідчили про самозахист ОСОБА_8 та отримання ним тілесних ушкоджень за вказаних вище обставин.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, саме злочинна поведінка обвинуваченого із невстановленими особами спровокувала конфлікт та подальші дії загиблого ОСОБА_12 , потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_13 . Саме обвинувачений проник на територію складів, яка охороняється, вірвався в компанію загиблого, потерпілих та свідків, що у причинному наслідку потягло захист ОСОБА_12 та потерпілих ОСОБА_38 , ОСОБА_13 від нападу невстановлених осіб разом з обвинуваченим. Версія подій обвинуваченого ОСОБА_8 про невідкладну необхідність в заподіянні шкоди для негайного відвернення або припинення суспільно небезпечного посягання щодо нього не обґрунтована, оскільки загиблий ОСОБА_12 оборонявся лише стільцем, хоча зі слів обвинуваченого мав при собі пістолет.

Не є такими, що відповідають матеріалам провадження посилання сторони захисту про те, що обвинувачений пістолет дістав нащупавши його у ОСОБА_12 після отриманих ударів зі сторони потерпілих, оскільки спростовуються показами свідків, зокрема ОСОБА_15 , який вказав про те, що він бачив пістолет у руці в обвинуваченого ОСОБА_8 , котрий навіть не переступивши поріг, стріляв через табуретку в ОСОБА_12 . Також свідок ОСОБА_15 вказав, що ніхто до ОСОБА_8 доступу не мав і не торкався в момент пострілу, тобто він не мав необхідності оборонятися.

Поміж тим, потерпілий ОСОБА_14 забіг в кімнату лише тоді, коли почув два постріли, а ОСОБА_13 знаходився спиною до особи, яка стріляла, що виключає напад чи інші дії, які могли загрожувати ОСОБА_8 . Окрім цього, оцінюючи досліджені докази в сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що ОСОБА_8 , будучи особою молодого віку та особою, яка має хорошу фізичну форму, а також враховуючи розмір та обстановку приміщення, у якому відбувались усі події мав можливість залишити вказане місце події, оскільки останній знаходився біля виходу, та міг уникнути продовження конфлікту, враховуючи, що він діяв у сприятливій для нього обстановці. У діях нападаючого ОСОБА_12 мав місце напад щодо заподіяння невизначеної тяжкості тілесних ушкоджень обвинуваченому, оскільки потерпілий ОСОБА_12 при здійсненні нападу на обвинуваченого мав у руках стілець, однак він не мав можливості заподіяти значну шкоду ОСОБА_8 за допомогою стільця, тоді як обвинувачений заподіяв потерпілому тяжку шкоду, оскільки смерть ОСОБА_12 настала в результаті умисного пострілу в сторону загиблого і така шкода не співмірна необхідному ступеню захисту від нападу останнього.

У момент заподіяння посягання обвинувачений міг уникнути пострілу в загиблого та потерпілих, та іншим способом уникнути нападу, однак, обвинувачений обрав для себе найбільш доступний і зручний спосіб захисту для припинення можливого посягання потерпілих, за допомогою якого і скоїв злочин. Доводи обвинуваченого та його захисника про вчинення вбивства при перевищенні меж необхідної оборони, враховуючи наведене, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Разом з цим, окрім обвинуваченого свідки заперечили наявність пістолета у ОСОБА_12 , як про це вказував ОСОБА_8 , тому з наведеного слідує, що вказані доводи обвинуваченого слід розцінювати, як вибудувану лінію захисту для можливості перекваліфікації інкриміновано йому злочину за ч.1 ст.115 КК України на ст.118 КК України, а саме умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони, оскільки під час конфлікту ОСОБА_12 мав пістолет.

Варто звернути увагу, що як встановлено матеріалами кримінального провадження ОСОБА_8 двічі приходив на місце вчинення злочинів, після першого візиту і вразі виявлення протиправних дій щодо ОСОБА_25 мав можливість звернутися до правоохоронних органів задля вирішення та припинення конфлікту. Проте, прийшов повторно із невстановленими особами, як встановлено із показань свідків проникли на закриту територію, увірвались в приміщення, тобто вказане свідчить, що ОСОБА_8 мав умисел продовжити конфлікт і мав мету нанесення невизначеної тяжкості тілесних ушкоджень, які у наслідку спричинили умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_39 та умисні легкі тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_14 , ОСОБА_13 .

Колегія суддів апеляційного суду проаналізувавши усі докази в сукупності, доходить переконання, що характер і динамічність дій обвинуваченого, його поведінка, яка передувала події та під час вчинення злочину, знаряддя злочину (пістолет), здійснення прицільних пострілів в потерпілих, а не в повітря, а також його поведінка після вчинення злочину, а саме, те, що він ухилявся від досудового розслідування та суду, свідчать про те, що ОСОБА_8 діяв із умислом на позбавлення життя потерпілого та вчинив для цього всі необхідні дії, які були для цього завідомо такими, що могли потягнути смерть потерпілого.

Не впливають також на законність оскарженого вироку в частині кваліфікації його дій доводи сторони захисту про ненадання належної оцінки та залишення поза увагою висновку експерта, яким встановлено наявність в обвинуваченого ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, оскільки, колегія суддів вважає, що цей висновок хоча і підтверджує у нього наявність тілесних ушкоджень, однак не дає можливості встановити термін їх виникнення та не дає жодних підстав вважати, що він під час вчинення діяння перебував у стані необхідної оборони, а тому відповідно не виправдовує його дій, які були вчинені ним по відношенню щодо потерпілих.

Не заслуговує на увагу суду також твердження сторони захисту як на підставу недопустимості в якості доказів показань потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , свідка ОСОБА_15 з посиланням на те, що вони були у стані алкогольного сп`яніння, тобто їх перебування у стані, який спотьмарює свідомість, а тому їх покази мають розбіжності і є неповними. Разом з цим, в матеріалах провадження відсутні будь-які докази про надання потерпілими та цим свідком неправдивих показів, а також не було таких надано стороною захисту.

Зважаючи на це, апеляційний суд приходить до переконання, що суд першої інстанції вірно поклав в основу вироку показання вказаного свідка та потерпілих, а тому законних підстав для визнання їх показань недопустимим доказом, немає.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані під час досудового розслідування та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, обґрунтовано дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.115 КК України, повністю доведена в ході судового розгляду належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.85, 86 КПК України.

Перевіряючи доводи обвинуваченого щодо проведення судових дебатів без участі двох його захисників з трьох наявних, а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_40 , які не прибули в судове засідання, апеляційний суд вважає такі доводи голослівними.

Як вбачається із звукозапису судового засідання від 05.07.2022 суд встановлював явку учасників, захисники ОСОБА_41 , ОСОБА_10 були відсутні, хоча належним чином були повідомленні про час і дату судового розгляду, клопотання про відкладення розгляду кримінального провадження на іншу дату від захисників не надходили. Захисник ОСОБА_9 повідомив суду про узгодженість правових позицій між захисниками і про можливість розгляду кримінального провадження без їх участі. Обвинувачений ОСОБА_8 та присутній в судовому засіданні його захисник ОСОБА_9 не заявляли клопотань про обов`язкову участь усіх трьох захисників. Головуючим неодноразово з`ясовувалось про наявність клопотань, заяв та зауважень під час розгляду кримінального провадження, тому посилання обвинуваченого на вказані обставини не є такими, які позбавили суд можливості постановлення законного та обґрунтованого рішення та згідно ст.415 КПК України не є підставою для його скасування з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, як про це просить обвинувачений.

Доводи прокурора про безпідставне застосування положень п.1 ч.1 ст.49 КК України щодо ОСОБА_8 є недоречними, оскільки в мотивувальній та резолютивній частині оскарженого вироку суд при звільненні останнього від призначеного покарання посилається на ч.2 ст.49 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

У відповідності до ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Згідно з висновками Об`єднаної Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 05 квітня 2021 року (справа № 328/1109/19), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч.1 ст.49 КК диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, котра вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цьому разі перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. Одночасно факт умисного вчинення особою будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства або суду є обставиною, яка виключає благополучне закінчення строків давності, і зупиняє диференційовані строки, визначені в ч.1 ст.49 КК. В цьому випадку закон передбачає загальний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які ухиляються від слідства чи суду: п`ятнадцять років з часу вчинення злочину, п`ять років - з часу вчинення кримінального проступку. За таких обставин час, який минув із дня вчинення кримінального правопорушення до дня, коли особа почала ухилятися від слідства або суду, не втрачає свого значення, а зберігається і зараховується до загального строку давності, що продовжує спливати. Крім того, до загального строку також зараховується період такого ухилення, а також проміжок часу, що пройшов із дня з`явлення особи із зізнанням або затримання до дня набрання вироком законної сили.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 02 лютого 2023 року (справа № 753/1121/20), особа, яка ухилялась від досудового розслідування чи суду підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого ч.1 ст.49 КК України, подовженого на період ухилення. Проте закінчення загальних строків, установлених ч.2 ст.49 КК України (15 років з моменту вчинення злочину і 5 років проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

В свою чергу, ОСОБА_8 вироком Любомльського районного суду Волинської області від 07.07.2022 визнано винуватим за ч.2 ст.125 КК України за дії, вчинені 03.04.2017, проте він переховувався від досудового розслідування, внаслідок чого оголошувався в розшук, тому перебіг строків давності переривався.

З огляду на положення ч.2 ст.49 КК України та наведені вище висновки Верховного Суду, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України є кримінальним проступком, то у даному випадку закон передбачає загальний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які ухилялися від слідства чи суду, який становить 5 років.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції об`єктивно врахував обставини кримінального провадження та дійшов правильного висновку про необхідність звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від призначеного покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді 3(трьох) місяців арешту на підставі ч.5 ст.74 КК України з урахуванням вимог ч.2 ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, тому апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, а вирок суду є обґрунтованим та відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Обране судом покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а тому підстав для скасування вироку з мотивів невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості та особі обвинуваченого, апеляційний суд також не вбачає.

З огляду на наведене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення поданих апелянтами апеляційних скарг та для скасування вироку суду першої інстанції.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Любешівського районного суду Волинської області від 07 липня 2022 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, у той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: