Провадження № 1-кс/344/4626/22
У Х В А Л А

01 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 ,представника скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

в клопотанні вказано, що під час досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0000524 від 14.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КПК України, 14.04.2022 року під час огляду місця подій було виявлено та вилучено автомобіль марки RENAULT MEGANE реєстраційний номер НОМЕР_1 , який було передано на зберігання на спеціальний майданчик ГУНП в Івано-Франківській області, який знаходиться за адресою:смт. Богородчани, вул. Шевченка,112А. 18.04.2022р. ухвалою слідчого судді накладено арешт на вказаний автомобіль з забороною відчуження, розпорядження та користування, даний автомобіль знаходиться у користуванні скаржника ОСОБА_4 . Постановою слідчого 23.09.2022 було закрито кримінальне провадження № 0000524 від 14.04.2022р. Отже скаржник вважає, що відсутня потреба у подальшому арешті майна, яке являється речовим доказом по даному кримінальному провадженні та просить скасувати арешт на майно.

Представник скаржника в судовому засіданні підтримувала скаргу та наполягала на її задоволенні.

Старший слідчий та прокурор в судове засідання не з`явився про дату,час та місце проведення судового засідання сповіщений належним чином.

14.04.2022р. під час досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0000524 від 14.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КПК України, в результаті проведення огляду місця подій, слідчим СВ Івано-Франківського ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 , було винесено постанову в якій визнано речовим доказом автомобіль марки RENAULT MEGANE реєстраційний номер НОМЕР_1 .

18.04.2022р. ухвалою слідчого судді накладено арешт на вказане майно із забороною відчуження, розпорядження та користування, яке знаходиться у користуванні ОСОБА_4 .

23.09.2022р. старшим слідчим Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000524 від 14.04.2022р.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме майно щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.1 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

В ч.1 ст.174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Матеріалами клопотання не підтверджено направлення потерпілому та отримання потерпілим постанови про закриття кримінального провадження, не надано доказів, що вказана постанова не оскаржувалась потерпілим, та не є скасована прокурором, не надано актуальної інформації на момент звернення з клопотанням.

Також важливо відзначити, що відповідно до ст. ст. 7, 22 КПК України обвинувачення підтримується прокурором, а відповідно до ст. 23, 95 КПК України суд безпосередньо досліджує докази, під час судового розгляду кримінального провадження.

Отже питання підтримання державного обвинувачення у відповідному кримінальному провадженні вирішується прокурором. Тому питання використання доказу в процесуальній діяльності до завершення кримінального провадження підлягає вирішенню прокурором, а не слідчим.

Отже для вирішення питання повернення речового доказу заявник зобов`язаний був звернутися до уповноваженого кримінальним процесуальним законом суб`єкта, якому належить право на підтримання обвинувачення за опосередкуванням відповідних доказів, яким є прокурор, а не слідчий.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Обов`язок доведення перед судом наявності правових підстав клопотання процесуальним законом покладено безпосередньо на суб`єкта відповідного клопотання.

Таким чином, перед судом не доведено наявності правових підстав для скасування арешту речового доказу. Скаржником не обґрунтовано, що строк оскарження постанови про закриття кримінального провадження сплив так як, матеріалами клопотання не підтверджено направлення потерпілому та отримання потерпілим постанови про закриття кримінального провадження.

Таким чином потреба, з якою було встановлено арешт речового доказу все ще не відпала. Отже потреба в арешті речового доказу на даний час не відпала.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не наддала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно зазначеного, суд -

П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1