Справа № 462/1894/22
провадження 1-кс/462/209/23
У Х В А Л А

06 лютого 2023 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Львові заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від участі у розгляді справи №462/1894/22 за скаргою на протиправну бездіяльність уповноважених осіб Відділу поліції № 1 ЛРУ поліції № 2 ГУНП у Львівській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

в с т а н о в и в :

В провадженні слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_4 перебуває скарга ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 на бездіяльність Відділу поліції № 1 ЛРУ поліції № 2 ГУНП у Львівській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення на підставі заяви про кримінальне правопорушення від 27 квітня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань /справа № 462/1894/22, провадження 1кс/462/47/23/.

31.01.2023 ОСОБА_3 подала до суду заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_4 . Заява обгрунтована тим, що приймаючи участь в судовому захисті порушених прав працівників медичних установ, заявниця ОСОБА_3 жодного разу не була повідомлена суддею Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_4 в порядку, передбаченому Законом, про дату і місце проведення судових засідань. 27.01.2023 в судовому засіданні з розгляду справи №462/1894/22 заявниця звернула увагу судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_4 , що заробітна плата, яку суддя отримує за рахунок бюджетних коштів під час війни, могла б бути скерована на придбання засобів захисту військовослужбовців на фронті, могла б залишити дітям батька, а матерям синів. Відтак, умисні дії судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_4 заявниця вважає саме такими, які слід кваліфікувати як імітація судового процесу, що потребує необхідної правовї оцінки. Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в україні» - у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до п.20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону україни «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан, про що судді ОСОБА_4 відомо. Звертає увагу суду, що зміст та форма кримінального провадження в умовах воєнного стану повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження з урахуванням особливостей здійснення кримінального провадження, визначених Розділом ІХ-1 цього Кодексу. Саме на слідчого суддю покладено обов`язки ретельного контролю за дотриманням прав і законних інтересів особи, яка потребує захисту від кримінального правопорушення. Слід акцентувати увагу суд, що суддями Залізничного районного суду м. Львова, попередньо прийнято рішення щодо можливості розгляду скарги про внесення в ЄРДР заяви про злочин осои Мруць (справа №462/1894/22). В свою чергу, Львівський апеляційний суд, кількаразово після подання Голови Залізничного районного суду м. Львова про визначення підсудності справи повертав справу №462/1894/22 на розгляд саме зазначеного суду м.Львова, що слід вважати належним і допустимим доказом тиску суду апеляційної інстанції на суддів районного суду. Однак, з матеріалів справи №462/1894/22 вбачається, що суддя ОСОБА_4 відмовилась повідомити в порядку, передбаченому Законом про вплив на судовий процес сторонніх осіб, підділась примусовим діям, а відтак відмовилась від виконання посадових обов`язків судді під час повномасштабної війни з РФ. З врахуванням наведеного просить заяву задоволити.

В судове засідання по розгляду заяви ОСОБА_3 про відвід слідчому судді, особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, не з`явились, про розгляд заяви про відвід слідчому судді були повідомлені, що не перешкоджає розгляду заяви.

Вивчивши матеріали заяви про відвід, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід визначити суб`єктивний та об`єктивний критерії, та їх розмежовувати. При цьому суб`єктивною складовою, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Хаушильд проти Данії», є докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи, а суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного, що можливо при встановлені наявності певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. Отже, за суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Водночас об`єктивний критерій, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Фей проти Австрії» полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що право особи забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Таким чином, відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Разом з тим, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

У пункті 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Згідно ч. 1 ст.21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створений на підставі закону.

Суд, враховуючи позицію Львівського апеляційного суду, висловлену у своїх постановах від 27.06.2022, 13.07.2022, 09.09.2022, 17.10.2022, 27.12.2022, згідго з якою припущення щодо упередженості є правовим питанням, яке має бути винесеним на розгляду суду. За виключенням надзвичайних обставин, заява про справжню або можливу упередженість не є питанням поведінки судді. Отже, існує презумпція неупередженості судді, а протилежне необхідно доводити належними та допустимими доказами. Сумнів у безсторонності судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечну недовіру до суду та відповідно змін його складу.

Відтак, на думку суду, заявником не наведено будь-яких конкретних обставин, які б давали підстави вважати, що слідчий суддя Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_4 є упередженою або має особисту заінтересованість у результатах розгляду поданої скарги ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 на бездіяльність Відділу поліції № 1 ЛРУ поліції № 2 ГУНП у Львівській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення на підставі заяви про кримінальне правопорушення від 27 квітня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Натомість, зазначені заявницею підстави для відводу слідчого-судді ОСОБА_4 щодо неповідомлення про дату та місце розгляду справи спростовуються матеріалами справи, зокрема довідкою про доставку ухвали від 24.01.2023 про призначення судового засідання /а.с.210/, телефонограмою складеною секретарем судового засідання ОСОБА_8 /а.с. 216/, а також журналом судового засідання, в якому особисто була присутня ОСОБА_3 /а.с. 241/.

Суд звертає увагу, що завданням інституту відводу є усунення від участі в справі передбаченої законом особи, щодо якої об`єктивно існують фактичні підстави, що виключають її участь в цій справі.

Таким чином, суд вважає, що заявником не наведено достатніх та переконливих фактів, які які викликали б сумніви в неупередженості слідчого судді ОСОБА_4 і унеможливлювали винесення нею об`єктивного рішення у зазначеній справі.

Інших підстав, передбачених ст.75 КПК України, що виключають участь слідчого судді ОСОБА_4 у розгляді вищевказаної скарги, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, підстави для задоволення заяви про відвід слідчого судді відсутні.

Керуючись ст.75, 369-372, 376 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від участі у розгляді справи №462/1894/22 за скаргою на протиправну бездіяльність уповноважених осіб Відділу поліції № 1 ЛРУ поліції № 2 ГУНП у Львівській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: