Номер провадження:1-кп/521/1039/23

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0001034 від 05.09.2022 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсон, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 05.09.2022 з 07 години 50 хвилин до 08 годин 35 хвилин, більш точного часу не встановлено, у період воєнного стану, введеного на території України Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ХІ від 24.02.2022 року строком на 30 діб, та у подальшому продовженого Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022, затвердженого Законом України від 15.03.2022 року №2119-ІХ, з 26 березня 2022 року строком на 30 діб; Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022, затвердженого Законом України від 21.04.2022 №22212-ІХ, з 25 квітня 2022 року строком на 30 діб; Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ, з 25 травня 2022 року строком на 90 діб; Указом Президента України №573/2022 від 12.08.2022, затвердженого Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ, з 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , у приміщенні станції технічного обслуговування автомобілів «ФОП ОСОБА_6 », де реалізуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на власну користь, діючи умисно, протиправно, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки у вигляді неправомірного заволодіння чужим майном і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, переконавшись у відсутності ймовірних свідків та очевидців, а також у тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, заволодів мобільним телефоном марки «Motorola» моделі «Motorola moto Е7 power», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ЕМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 3233 гривні 34 копійки, та мультимарочним автосканером торгової марки «Launch» моделі «Launch Х-431 Pro3S», чорного кольору, серійний номер №83, вартістю 2699 гривень 75 копійок, що належать ОСОБА_6 , після чого пішов з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, завдавши своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 5933 гривні 09 копійок.

Кримінальна відповідальність за вчинений злочин передбачена ч. 4 ст. 185 КК України, а саме за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, не оспорює фактичні обставини його вчинення, викладені у обвинувальному акті, зазначив, що дійсно у зазначений час та місці, а саме на СТО де він працював у потерпілого, забрав телефон та сканер, які належали потерпілому, коли його ніхто не бачив для власних потреб, оскільки підробляє автослюсарем та вказані речі йому були потрібні для проведення діагностики поламок автомобіля. В подальшому сканер втратив, а телефон продав на ринку за 1000 грн., кошти витратив на власні потреби. Зазначив, що розкаюється у вчиненому, просив врахувати його щире каяття.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності, просив вирішити питання про призначення покарання обвинуваченому на розсуд суду, матеріальних претензій не має, викрадене майно повернуто.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, враховуючи позицію обвинуваченого щодо вчиненого злочину, за згодою учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніхто не оспорює, та обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують його особу та обставин, що мають значення для визначення міри покарання.

При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними. Тому суд, за згодою учасників судового провадження вважає доцільним обмежитись дослідженням доказів, а саме: допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження стосовно особи обвинуваченого, речових доказів та судових витрат.

Допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, стосовно характеристики особи обвинуваченого, суд приходить до висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченого доведена повністю, його дії вірно кваліфіковані за ч.4 ст 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у справі «Езе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09 жовтня 2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Згідно зі ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Відповідно до ст. 12 КК України правопорушення, інкриміноване обвинуваченому відноситься до категорії тяжкого злочину.

Призначаючи ОСОБА_7 суд, відповідно до ст. 66 КК України, враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому, вину визнав повністю, дав правдиві свідчення.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Щодо особи обвинуваченого, то він раніше не судимий, працює не офіційно, на обліку у лікаря-психіатора та лікаря-нарколога не перебуває. Негативної характеристики стосовно обвинуваченого суду не надано.

Таким чином, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, позиції сторони обвинувачення та захисту, потерпілого, якому повернуто викрадене майно та останній не має жодних претензій до обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч.4 ст.185 КК України та звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

Під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_4 був затриманий 23.12.2022 року в порядку ст.208 КПК України та стосовно обвинуваченого було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час на підставі ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 23.12.2022 року строком до 23.02.2023 року. 23.12.2023 року обвинувачений був звільнений з-під варти у залі суду.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до вимог ст.124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави судові витрати за залучення експерта у сумі 1132,68 грн.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 373,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5(п`ять) років .

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на нього згідно п.п.1,2 ч.1, п.п.2,3 ч.3 ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Обов`язок нагляду за засудженим ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання, роботи засудженого.

Строк покарання ОСОБА_4 відраховувати з 17.01.2023 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня та відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 в період з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин окрім необхідності переміщення до укриття під час сигналу повітрянної тривоги в період воєнного стану в Україні або отримання невідкладної медичної допомоги; прибувати на першу вимогу до прокурора та суду; повідомляти про зміну місця свого проживання та засоби зв`язку.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання строк попереднього ув`язнення 23.12.2022 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази після набрання вироком законної сили:

-мобільний телефон марки «Motorola» моделі «Motorola moto Е7 power», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ЕМЕІ2: НОМЕР_2 , та мультимарочний автосканер торгової марки «Launch» моделі «Launch Х-431 Pro3S», чорного кольору, серійний номер № НОМЕР_3 повернути власнику - потерпілому ОСОБА_6 ,скасувавши арешт зазначеного майна, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 12.10.2022 року;

- два диски з відеозаписами з камер відеоспостереження - залишити зберігатися у матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за залучення експерта у сумі 1132,68 грн.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м.Одеси протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1