ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3691/22 Справа № 208/5425/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду кримінальне провадження №0000026 від 17.07.2020 за апеляційними скаргами прокурора Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 вересня 2022 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Омськ, РФ, громадянина України, з середньою освітою, зі слів працюючого за контрактом газорізником, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню доньку, 2008 року народження, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 23.12.2019 Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.1 ст.128 Кримінального кодексу України (далі- КК)до покарання у виді 150 годин громадських робіт,-

визнано винним та засуджено за ч.2 ст.389 та ст.ст.71,72 КК до покарання у виді 3 місяців 10 днів арешту.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили не обирався. Строк відбування покарання рахується з дня приведення вироку до виконання.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваним вироком ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення за таких обставин.

25.06.2020 року, до Заводського РВ філії Державної установи «Центр пробацїї» у Дніпропетровській області на виконання надійшло розпорядження та вирок відносно засудженого ОСОБА_9 , який набрав законної сили 23.01.2020 року.

30.06.2020 року, ОСОБА_9 роз`яснено порядок відбування покарання у виді громадських робіт, а також про відповідальність за ухилення від відпрацювання громадських робіт та роз`яснено, що у разі ухилення від відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК.

Також, ОСОБА_9 роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт, передбачені ч.1 ст.37 КВК України, а саме, що він зобов`язаний додержуватись встановлених законодавством порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначеному об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, а також попереджено про наслідки ухилення від відбування вказаного виду покарання, передбачені ч.1 ст.40 зазначеного Кодексу, про що останній дав письмову підписку.

30.06.2020 року, засудженому ОСОБА_9 належним чином роз`яснені зміст ст.ст. 36-40 КВК України та ч.2 ст.389 КК і видане направлення для відбування покарання в КП КМР «Центральний парк культури і відпочинку» з 07.07.2020 року.

08.07.2020 року засуджений ОСОБА_9 прибув до КП КМР «Центральний парк культури та відпочинку», де надав пояснення, що він з 07.07.2020 не приступив до відбування покарання у виді громадських робіт через те, що він працює, але підтверджуючих документів про це не надав.

Також, 08.07.2020 року засуджений ОСОБА_9 прибув до Заводського РВ Філії ДУ «Центр пробацїї у Дніпропетровській області, де надав пояснення, що відпрацьовувати громадські роботи, призначені вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська не буде, оскільки працює, проте будь-якого підтвердження свого працевлаштування не надав.

У зв`язку із порушенням умов та порядку відбування покарання, засудженому ОСОБА_9 08.07.2020 року винесено письмове попередження про притягнення до кримінальної відповідальності у разі ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

14.07.2020 року від КП КМР «Центральний парк культури і відпочинку», надійшла інформація про те, що засуджений ОСОБА_9 у період часу з 07.07.2020 року по 14.07.2020 року, до відбування покарання у виді громадських робіт не приступив.

Отже, починаючи з 07.07.2020 року засуджений ОСОБА_9 реалізовуючи злочинний умисел щодо ухилення від відбування призначеного судом покарання, діючи з мотивів зневаги до судового вироку, умисно, без поважних причин, до КП КМПР «Центральний парк культури та відпочинку» для відбування покарання не з`явився.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.2 ст.389 КК, як ухилення засудженого від виконання покарання у виді громадських робіт.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити вирок суду першої інстанції в частині покарання на виправні роботи. Посилається на те, що не мав змоги виконувати громадські роботи, оскільки його мати хворіла та потребувала цілодобової турботи. Також просить врахувати, що на його утриманні знаходяться батьки похилого віку та неповнолітня донька, оскільки він єдиний, хто працює.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 та правову кваліфікацію його дій, просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Аргументує тим, що суд, всупереч вимогам ст..ст.71,72 КК, призначаючи остаточне покарання обвинуваченому, частково приєднав покарання у виді 10 днів арешту, тоді як, на думку апелянта, повинен був частково приєднати покарання у виді громадських робіт, який був призначений вироком Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23.12.2019 та відповідно до вимог ст.72 КК перерахувати 80 годин громадських робіт у 10 днів арешту.

З урахуванням наведеного прокурор просить апеляційний суд вирок Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 вересня 2022 року змінити в частині призначеного покарання та вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.2 ст.389 КК до покарання у виді 3 місяців арешту. На підставі ч.1 ст.71 КК до призначеного покарання частково приєднати частину не відбутого покарання за вироком Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23.12.2019 у виді 80 годин громадських робіт, що відповідно до ст..72 КК відповідає 10 дням арешту, та остаточно призначити покарання у виді 3 місяців 10 днів арешту.

В інші частині вирок залишити без змін.

В судове засідання апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 , явка якого не визнавалася судом обов`язковою, не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надав суду довідку про своє перебування на військовій службі в Українській добровольчій армії, натомість його неявка, відповідно до приписів ч.4 ст.405 КПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив залишити вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК)суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Апеляційний суд вважає, що висновки місцевого суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, встановлених вироком суду, а також правова кваліфікація його дій за ч.2 ст.389 КК, ґрунтуються на зібраних по справі та перевіреними судом доказах, являються обґрунтованими, належним чином мотивованими, не оспорюють ся сторонами в апеляційних скаргах, а тому, відповідно до ч.1 ст.404 КПК, судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , дотримуючись вимог ст.ст.50, 65 КК, належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК, яке відповідно до ст.12 КК відноситься до категорії кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, натомість раніше судимий та перебуває з 2012 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом психічні та поведінкові розлади в результаті вживання опіатів. Згідно досудової доповіді Заводського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області обвинувачений ОСОБА_8 має високий ризик повторного вчинення кримінальних правопорушень, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінено як середній.

Обставинами, що відповідно до ст.66 КК пом`якшують покарання обвинуваченого, суду визнав визнання ОСОБА_8 своєї вини та щире каяття. Обставиною, яка відповідно до ст.67 КК обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнав рецидив злочинів.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_8 вчинив дане кримінальне правопорушення у період відбування покарання за вироком Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23.12.2019 у виді 150 годин громадських робіт і це покарання він не відбув, тому суд, дотримуючись вимог ч.1 ст.71 КК, правильно призначив остаточне покарання обвинуваченому за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання до призначеного покарання за цим вироком. При цьому суд, всупереч доводам прокурора, дотримуючись приписів ст..72 КК, правильно перевів та зазначив у своєму вироку, що 80 годинам громадських робіт, які невідбуті обвинуваченим ОСОБА_8 за попереднім вироком, становлять 10 днів арешту, а тому остаточно призначив винній особі покарання у виді 3 місяців 10 днів арешту.

Отже у даному випадку порушень місцевим судом закону України про кримінальну відповідальність, на що посилається прокурор у своїй апеляційній скарзі, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Водночас колегія суддів вважає безпідставними доводи та апеляційні вимоги обвинуваченого щодо призначення йому покарання у виді виправних робіт, оскільки санкція ч.2 ст.389 КК такий вид кримінального покарання, окрім як арешт на строк до шести місяців або обмеження волі на строк до трьох років, не передбачає.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів вважає апеляційні скарги прокурора Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а вирок Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 вересня 2022 року, є законним, обґрунтованим та відповідає вимогам ст.370 КПК. Підстав для його зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги прокурора Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 вересня 2022 року відносно ОСОБА_8 за ч.2 ст.389 КК залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її оголошення, але на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою у той саме строк з дня вручення копії рішення апеляційного суду.

СУДДІ :

ОСОБА_2 В ОСОБА_10 О ОСОБА_11