Справа № 755/3837/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" лютого 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000978 від 01 травня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, із середньою освітою, неодружений, громадянин України, судимий вироком Деснянського районного суду м. Києва від 31 липня 2012 року за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, згідно ст. 81 КК України звільнений від відбування покарання умовно-достроково з невідбутим строком покарання 1 рік 1 місяць 8 днів, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 приблизно о 03 год 50 хв 01 травня 2022 року, тобто під час дії Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21.04.2022 № 2212-ІХ, перебував поблизу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де помітив на другому поверсі житлового будинку квартиру АДРЕСА_2 , в якій не було світла та було привідчинено на провітрення вікно та під яким розташований дах під`їзду. ОСОБА_4 припустив, що власники квартири відсутні за місцем мешкання, та у нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, а саме майна, що знаходиться в квартирі АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів з метою протиправного збагачення, під час дії воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, ОСОБА_4 заліз на дах під`їзду, після чого руками відкрив привідкрите на режим провітрювання вікно на кухні вказаної квартири та проник всередину. Перебуваючи в приміщенні квартири, ОСОБА_4 зайшов у спальну кімнату, де відчинив двері шафи, в якій був металевий сейф, дверцята його не були зачинені на ключ та кодовий замок, де помітив там грошові кошти в сумі 17 800 (сімнадцять тисяч вісімсот) грн, які були обмотані зеленою резинкою посередині, наступними купюрами: 2 купюри номіналом 1000 (тисяча) грн, 20 купюр номіналом 500 (п`ятсот грн.), 29 купюр номіналом 200 (двісті) грн, що належать потерпілій ОСОБА_7 .

Маючи умисел на крадіжку вказаних грошових коштів, ОСОБА_4 дістав з сейфу вказані грошові кошти. Надалі він направився у кухню, маючи намір зникнути з місця події через вікно, яким він потрапив в квартиру. У цей час ОСОБА_4 помітив, як до будинку під`їхали два наряди охорони холдингу «Шериф» Мир -22, Мир-25 , оскільки квартиру було обладнано сигналізацією. Дані наряди охорони оточили будинок та контролювали вікна квартири, тому він поклав вказані грошові кошти, які мав намір викрасти, на полицю тумби, а сам, не маючи змоги безперешкодно покинути приміщення квартири, залишився всередині. Згодом ОСОБА_4 був затриманий нарядом охорони холдингу «Шериф» Мир-25, в приміщенні квартири за адресою АДРЕСА_2 .

Позиція сторони захисту

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, не визнав та пояснив, що подія відбулась 01 травня 2022 року. Він сидів з друзями у квартирі товариша, це приблизно за 1 км від квартири, у якій його затримали. Десь о 03 год 00 хввони посварились і він вийшов, хотів піти додому. Він знав про комендантську годину, але все таки вийшов прогулятись. Побачив тероборону, вони йшли по іншій стороні вулиці і його не бачили. Коли він їх побачив, то вирішив по газовій трубі залізти на дашок під`їзду. Це відбулось десь за пів хвилини. Він хотів зайти упід`їзд, але вікно у під`їзд було зачинено, а інше вікно було на провітрюванні і напевно зламане. Він його відкрив, заліз, зайшов в коридор і сховався десь там, адже злякався, бо думав,що може зайде тероборона чи ще хтось. Він чув багато історій про тероборону, що вони можуть бити людей, тому і злякався. Тероборона через 2 хв пройшла далі. Потім він почав кричати чи є хто вдома і пішов перевіряти по квартирі. Він не пам`ятає куди конкретно йшов, йому було страшно, він постояв на кухні, потім пішов кудись в кімнату через коридор. Пульт сигналізації, сейф він не бачив. З квартири взагалі нічого не брав. Гроші не чіпав, світло не вмикав, умислу винести якісь речі з даної квартири у нього не було. Приблизно через 10 хвилин приїхала охорона і тоді він зрозумів, що спрацювала сигналізація. «Шериф» приїхали швидко, вони зайшли в квартиру через двері, затримали його, потім приїхала поліція і відвезли у райвідділ. Був у рукавичках, бо ніч була прохолодна. Рукавички були в нього в кишені, а не на руках. У квартирі ходив без рукавичок. До затримання займався ремонтами, мав заробіток, жив я з мамою.

Захисник ОСОБА_8 просив виправдати ОСОБА_4 з підстав відсутності в його діях складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України. Вважає, що його дії можуть бути кваліфіковані за ст. 162 КК України.

Позиція потерпілої

Потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні зазначила, що 01 травня 2022 року вона поїхала на дачу. Вночі у неї спрацювала тривога від охоронної системи «Шериф». Їй подзвонили з охорони, вона повідомила, що у квартирі її немає. У додатку системи вона бачила пересування особи, яка потрапила в квартиру, слідчий потім все у додатку сфотографував, також вона надала відповідні скріни з додатку на підтвердження руху ОСОБА_4 по квартирі . Брелок 2 знаходився біля вхідних дверей в квартиру, напевно обвинувачений не зрозумів, що це таке і випадково натиснув. Диспетчер охорони сказав їй одразу ж дистанційно знову поставити під охорону. Ключі були в неї, чоловіка і доньки.Через комендантську годину вона не змогла поїхати до квартири одразу. Охорона не має права зайти без господаря, тому вона просила зятя, щоб він прийшов. До його приходу в квартиру не заходили. Коли зайшли, то побачили обвинуваченого. О 5 ранку вона виїхала з дачі і о 5 год 30 хв вже була біля квартири. У квартирі на стільці сидів обвинувачений, руки були перев`язані стяжками, також там були поліція та охорона «Шериф». У його руках грошей не було, вона не бачила, як він викидав гроші. Охорона сказала, що тут лежать гроші, спитали чи там вона їх залишала, вона сказала ні. У квартирі не було нічого перевернуто. До проникнення гроші знаходились в шафі в спальні в сейфі, але сейф не працював. Там було здається 14-17 тис грн. Всі речі були на місцях, але вона бачила, що він торкався деяких речей, ваза стояла в іншій кімнаті. Після виявлення ОСОБА_4 гроші були в основній кімнаті, там є тумба і полиця, гроші були там. Вона запитувала, що він там робив, чи його хтось навів, він сказав ні. У неї висять таблички, що квартира під охороною, він сказав, що не бачив їх. Вона живе на 2 поверсі, вікна були на провітрюванні, решіток не було.

Цивільний позов заявляти не буде, оскільки гроші їй повернули. З приводу визначення міри покарання поклалась на розсуд суду.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 не визнав вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, його винуватість підтверджується всією сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості, а у взаємозв`язку - є достатніми для таких висновків суду.

Досліджені у судовому засіданні докази

Допитаний у судовому засідання свідок ОСОБА_9 показав, що теща подзвонила йому і сказала, що в неї в квартирі спрацювала сигналізація. Він зібрався, став на самокат, було десь 5 ранку, комендантська година. На місці вже була служба охорони «Шериф», запитали чи він зять, він підтвердив та відкрив їм двері у під`їзд, квартиру і вони туди зайшли.

У під`їзді до його приїзду нікого не було, працівники «Шериф» були на вулиці, квартира була зачинена. Коли вони зайшли у квартиру, там стояв чоловік, він його впізнає, це обвинувачений ОСОБА_4 . Знає, що знайшли гроші під телевізором, сейф був відкритий.

Першими зайшли працівники «Шериф» і вклали його на підлогу, обвинувачений лежав на животі,в його руках речей не бачив,далі зайшов він, через 10 хвилин приїхала поліція. Обвинувачений здається був одягнений у кофту по типу кенгурушки.

Допитаний у судовому засідання свідок ОСОБА_10 показав, що приблизно о 06 год 00 хв, точної дати не пам`ятає, курив на балконі, було літо, міг бути травень, адже було тепло, точно не пам`ятає. Підійшли хлопці у формі, через решітку у балконі покликали його бути понятим. Він зайшов у квартиру, побачив чоловіка в кайданках на стільці, у руках в нього нічого не було, рукавичок не було, на столі лежали гроші. Йому сказали, що обікрали квартиру, показали хлопця, гроші, він розписався.

Допитаний у судовому засідання свідок ОСОБА_11 показав, що точної дати не пам`ятає, але це був ранок, його запросила бути понятим стороння особа, не працівник поліції. Його завели на 2 поверх в квартиру. Там знаходились працівники поліції. Вони зайшли вдвох з сусідом. Він побачив затриману особу та гроші на столі, затриманий сидів на стільці у кімнаті, гроші були на столі.

Допитаний у судовому засідання свідок ОСОБА_12 показав, що обвинуваченого бачить другий раз, перший раз бачив при затриманні. Потерпілу не знає. Працює охоронцем у «Шерифі», погано пам`ятаютой день, адже це було дуже давно, це був або березень, або квітень. Вони отримали сигнал, виїхали на об`єкт, їх попередили, що там знаходиться зловмисник. Коли вони приїхали, один їх екіпаж вже стояв біля будинку. Вони почали блокувати вихід з під`їзду і вікна квартири. Господаря вони чекали приблизно 30 хв. Коли він приїхав, відкрив їм двері. Він перший зайшов, у квартирі стояв чоловік, який одразу підняв руки догори, викинув у сторону ліхтарик. Він сказав йому, щоб лягав лицем вниз, він ліг. Потім він посадив його на стілець. Їм сказали, що спрацював датчик руху. Вікна були зачинені. Одна і та ж сама особа відкрила їм і під`їзд, і двері у квартиру. Злочинець стояв навпроти дверей у квартиру посеред кімнати через коридор, він не ховався. Він не пам`ятає чи вони викликали поліцію, чи господар. Вони не обшукували особу, не мають права. Він не бачив в нього речей, бачив тільки те, що він відкинув ліхтарик. Поліція прибула десь через 15-30 хв. Особа була вдягнена у чорне, були рукавички на руках. Вони заглянули в кімнати, у шафи, щоб переконатись, що в нього немає співучасників, інше вони не перевіряли, не мають права.

Додатково винуватість ОСОБА_4 підтверджується сукупністю доказів наданих стороною обвинувачення та безпосередньо досліджених судом, зокрема:

протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 01 травня 2022 року, відповідно до якого 01 травня 2022 року приблизно о 04 год 20 хв за адресою: АДРЕСА_2 , у ОСОБА_7 спрацювала сигналізація у квартирі, прибувши по вище вказаній адресі о 05 год 30 хв виявила в квартирі невідомого чоловіка, відкритий сейф, у якому нічого не знаходилось, а гроші у розмірі 17 800 грн, які знаходились у сейфі, лежали у іншій кімнаті на полиці (т. 1 а.с. 167);

рапортом о/у ВКП Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 01 травня 2022 року, відповідно до якого за вказівкою чергового Дніпровського УП здійснено виїзд у складі слідчо-оперативної групи № 68 за адресою: АДРЕСА_2 . На місці виклику встановлено, що у вказану квартиру, яка належить ОСОБА_7 , приблизно о 04 год 20 хв проникла невідома особа про що свідчать датчики руху, які встановлені у квартирі. Прибувши на вказаний виклик холдинг «Шериф» о 04 год 44 хв 01 травня 2022 року затримав невідому особу чоловічої статі, яка перебувала в квартирі, ним виявився ОСОБА_4 . Також виявлено відкритий сейф, зі слів заявниці у якому знаходились грошові кошти у розмірі 17 800 гривень, а вищевказана сума грошей лежала на полиці у сусідній кімнаті (т. 1 а.с. 168);

протоколом огляду місця події від 01 травня 2022 рокуз ілюстративною таблицею, відповідно до якого об`єктом огляду була квартира АДРЕСА_2 . Під час огляду у вітальні на полиці під телевізором виявлено грошові кошти національної валюти на загальну суму 17800 гривень, вказані грошові кошти обмотані посередині зеленою резинкою. На підлозі при вході до цієї ж кімнати поряд із вищевказаною тумбою на підлозі виявлено ліхтарик чорного кольору. Праворуч від ліхтарика сидить затримана особа чоловічої статі, одягнута у спортивний костюм чорного кольору. У кімнаті № 2 виявлено шафу, яка має 3 дверей, одна з яких відкрита, на 4-й полиці зверху розташований сейф чорного кольору, дверцята якого залишені із кодовим замком. При його відкритті він був знятий з кодового замка та порожній. Ліхтарик та грошові кошти вилучені (т. 1 а.с. 170-176);

протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 01 травня 2022 року, відповідно до якого ОСОБА_4 01 травня 2022 року о 04 год 44 хв через вікно незаконно проник до квартири АДРЕСА_2 , звідки намагався викрасти грошові кошти в сумі 17 800 гривень, що належать ОСОБА_7 , але на місці вчинення злочину був затриманий працівниками охорони даної квартири. Під час обшуку затриманого ОСОБА_4 виявлено та вилучено, зокрема, матерчаті рукавиці чорного кольору із прорезиновими в краплі долонями, стяжка білого кольору (т. 1 а.с. 177-179);

постановою про визнання та приєднання речових доказів від 04 травня 2022 року (т. 1 а.с. 186);

протоколом огляду предмета від 05 травня 2022 року, відповідно до якого предметом огляду є один спец пакет KIV1118219 при відкритті якого виявлено грошові кошти у сумі 17 800 (сімнадцять тисяч вісімсот) грн, які були обмотані зеленою резинкою посередині (т.1 а.с. 188-196);

Оцінка суду

Безпосередньо дослідивши в судовому засіданні всі докази, суд прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 о 03 год 50 хв 01 травня 2022 року, під час дії Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, перебуваючи поблизу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , помітивши відсутність світла та привідчинене на провітрення вікно у квартирі АДРЕСА_2 , яка знаходиться на другому поверсі житлового будинку, припустив, що власники квартири відсутні за місцем мешкання, тому у нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, а саме майна, що знаходилось у названій вище квартирі АДРЕСА_2 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , заліз на дах під`їзду, після чого відкрив привідкрите на режим провітрювання вікно на кухні названої вище квартири та проник всередину. Перебуваючи всередині квартири, обвинувачений, одягнувши матерчаті рукавиці чорного кольору із прорезиновими в краплі долонями, зайшов в спальну кімнату, де відчинив двері шафи, в якій був металевий сейф з незачиненими дверцятами на ключ та кодовий замок, в якому знаходились грошові кошти в сумі 17800 грн, що були обмотані зеленою резинкою посередині, наступними купюрами: 2 купюри номіналом 1000 (тисяча) грн, 20 купюр номіналом 500 (п`ятсот) грн, 29 купюр номіналом 200 (двісті) грн, що належать потерпілій ОСОБА_7 .

ОСОБА_4 дістав з сейфу вказані грошові кошти та з метою їх таємного викрадення взяв у руки. Надалі він направився в кухню, маючи намір зникнути з місця події через вікно, яким він потрапив в квартиру. Проте, помітивши наряди охорони холдингу «Шериф» Мир -22, Мир-25 , які виїхали на об`єкт, через те, що в згаданій вище квартирі АДРЕСА_2 спрацювали датчики руху,оточили будинок, та контролювали вікна квартири, тому ОСОБА_4 поклав вказані грошові кошти, які мав намір викрасти, на полицю тумби, а сам, не маючи змоги безперешкодно покинути приміщення квартири, залишився всередині, оскільки названі вище обставини унеможливили його вчинити усі дії задля доведення злочину до кінця.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року (справа №569/1111/16-к) зазначено, що проникнення як кваліфікуюча ознака передбачає, що особа потрапилау житло, інше приміщення чи сховище незаконно, тобто за відсутності права перебувати в місці, де знаходиться майно (всупереч волі законного володільця, шляхом обману, за відсутності визначених законом підстав чи на порушення встановленого законом порядку). При цьому незаконність проникнення стосується самого факту потрапляння до житла, іншого приміщення чи сховища або перебування в ньому. Спосіб проникнення (застосування фізичних чи інтелектуальних зусиль) принципового значення для встановлення кваліфікуючої ознаки «проникнення» не має.

Це підтверджує й усталена судова практика, узагальнена, зокрема, у п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», де під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.

Разом з тим, факт незаконного проникнення у житло, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , не оспорюється обвинуваченим та саме на цьому робив акцент захисник, висловлюючи позицію сторони захисту, спираючись на те, що обвинувачений ОСОБА_4 проник у квартиру з метою уникнення зустрічі з місцевими представниками територіальною оборони, оскільки останній перебував на вулиці у період дії комендантської години. Проте озвучену позицію щодо переховування обвинуваченого від територіальної оборони не було нічим підтверджено, також не обґрунтовано необхідність приникати у квартиру, що знаходилась на другому поверсі житлового будинку.

Згідно показів потерпілої ОСОБА_13 , грошові кошти, що були обмотані зеленою резинкою, вона залишила у спальні у сейфі, який не працював. Однак, згадані вище грошові кошти було виявлено в сусідній кімнаті на полиці під телевізором, що підтверджується показами свідка ОСОБА_9 , протоколом прийняття заяви про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 01 травня 2022 року; рапортом о/у ВКП Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 01травня 2022 року; протоколом огляду місця події від 01 травня 2022 року та ілюстративною таблицею до нього.

Жодних підстав недовіряти потерпілій та свідкам немає, оскільки вони попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, крім того, їхні показання повністю узгоджуються між собою.

Крім того, наявність на руках обвинуваченого ОСОБА_4 матерчатих рукавиць чорного кольору із прорезиненими в краплі долонями, що підтверджується протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 01 травня 2022 року; фотознімками в ілюстративній таблиці до протоколу огляду місця події від 01 травня 2022 року; вилучений під час огляду місця події ліхтарик чорного кольору, який згідно показів свідка ОСОБА_12 , обвинувачений ОСОБА_4 викинув у сторону, коли охоронець холдингу «Шериф» зайшов в квартиру, на думку суду, свідчить про наявність умислу у обвинуваченого ОСОБА_4 до вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаного з проникненням в житло.

Прибуття двох нарядів охорони холдингу «Шериф», та те, що вони оточили будинок задля уникнення змоги безперешкодно покинути квартиру особі, яка там знаходилась, створили умови, за яких обвинувачений ОСОБА_4 не зміг вчинити всіх дій, які вважав необхідними задля доведення злочину до кінця, а саме не зміг зникнути з місця злочину, заволодівши при цьому грошовими коштами в сумі 17800 грн.

Між тим кримінальне процесуальне законодавство не закріплює чітких стандартів доказування, проте із положень КПК України прослідковується їх зміст.

Так, із ч. 2 ст. 17 КПК України вбачається стандарт доказування «поза розумним сумнівом», перед застосовуванням якого cуд вважає за необхідне зазначити, що не будь-який сумнів можна констатувати як розумний, існування сумнівів при прийнятті рішення є природним та не означає, що в разі наявності таких сумнівів рішення є неправильним. Поняття «поза розумним сумнівом» не тотожне поняттю «абсолютна впевненість», яке передбачає непохитність і відсутність будь-яких вагань.

Із ст. 94 КПК України випливає стандарт «внутрішнього переконання», зміст якого зводиться до того, що суд та прокурор повинні вільно оцінювати докази, з точки зору належності, допустимості, достовірності, на основі свого внутрішнього переконання, яке виникає не з вузької оцінки доказів, наданих сторонами, а з оцінки їх з урахуванням життєвого досвіду прокурора, колегії суддів та всіх обставин справи.

Таким чином стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення. Така позиція узгоджується з практикою ЄСПЛ , наприклад, у справі «Кобець проти України» або «Ірландія проти Сполученого Королівства», де суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Крім того, суд критично ставиться до тверджень сторони захисту про те, що КПК України не передбаченого такого процесуального документа як зміна раніше повідомленої підозри, оскільки ч. 1 ст. 279 КПК України прямо передбачено, що у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор.

А тому суд вважає, що заперечення ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України спростовується дослідженими судом доказами та розцінює його позицію не інакше, як намагання уникнути відповідальності за свої дії.

Таким чином суд, оцінивши надані докази, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні незакінченого замаху (тобто не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця та злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі) на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, поєднану з проникненням в житло та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначення покарання

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання у м. Києві, раніше судимий, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що вказаний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів, думку державного обвинувача, потерпілої, особи винуватого та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції, передбаченої ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, у вигляді позбавлення волі.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані.

Також суд не знаходить підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту його фактичного затримання - 01 травня 2022 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 залишити без змін.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме ліхтарик чорного кольору, який передано до камери схову Дніпровського УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 017980) - повернути ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику, потерпілій та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1