ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2351/22 Справа № 316/323/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпрі апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янсько-Дніпровська Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2022 року, було задоволено клопотання прокурора, та продовжено захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 строком на 60 днів, до 25 вересня 2022 року, включно.
Рішення суду обґрунтовано тим, що встановлені судом обставини при продовженні обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, беручи до уваги тяжкість інкримінованих обвинуваченому кримінального правопорушення, продовження існування ризиків, які існували на момент обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу, а також те, що судове провадження з об`єктивних причин не може бути завершене до спливу строку тримання під вартою, приймаючи до уваги запровадження в Україні військового стану, та тимчасову окупацію територій, де проживає обвинувачений та відсутність контролю за зобов`язанням обвинуваченого, суд прийшов до висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 .
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
- Не погоджуючись з вказаним рішенням, захисник ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою ОСОБА_8 звільнити -під варти.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Зазначає, що суд розглянув клопотання прокурора без участі захисника ОСОБА_9 , без належного повідомлення останнього про час та місце розгляду клопотання.
Зазначає, що в порушення вимог ч. 2 ст. 184 КПК копія клопотання прокурора обвинуваченому не вручалось.
На думку апелянта, залучення замість обраного обвинуваченим адвоката іншого захисника є грубим порушенням права на захист.

- в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просив скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою змінити запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід.

Вказує, що тривалий час перебуває під вартою.

Зазначає, що матеріалів справи немає, оскільки вони залишились на окупованій території. Вважає справу відносно нього сфабрикованою.

Позиції учасників судового провадження.
У судові засідання Дніпровського апеляційного суду 5 серпня 2022 року, 22 серпня 2022 року, 26 жовтня 2022 року адвокат ОСОБА_10 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

У зв`язку з неодноразовою неявкою захисника ОСОБА_9 у судові засідання, без повідомлення причини неявки, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 жовтня 2022 року було призначено обвинуваченому ОСОБА_8 , адвоката для здійснення захисту за призначенням для проведення окремої процесуальної дії.
Під час судового засідання, обвинувачений ОСОБА_8 грубо порушував порядок у залі судового засідання та не виконував розпорядження головуючого у зв`язку з чим головуючим суддею було попереджено обвинуваченого про те, що в разі повторення ним зазначених дій його буде видалено з зали судового засідання. Не дивлячись на попередження, обвинувачений ОСОБА_8 продовжив грубо порушувати порядок судового засідання, виражався нецензурною лайкою на адресу учасників апеляційного перегляду, не виконував розпорядження головуючого у зв`язку з чим було постановлено видалити обвинуваченого з зали судового засідання на час розгляду його апеляційної скарги, відповідно до ст. 330 КПК України.
Захисник ОСОБА_7 підтримав апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника ОСОБА_9 , просив задовольнити їх вимоги.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого, просив ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, думки учасників провадження, дослідивши матеріали провадження, доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно ч. 1 ст. 422-1 КПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, що надійшла до суду апеляційної інстанції, не пізніше наступного дня передається судді-доповідачу.
Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах провадження №316/323/18, 28 липня 2022 року в судовому засіданні Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області в порядку ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 та доводи захисника щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.
Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що вони є також обґрунтованими.
Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину проти власності за попередньою змовою групою осіб із погрозою вбивства, заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому та його близьким родичам, інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 189 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна, а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що він може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин.
Крім того, ОСОБА_8 , будучи раніше судимою особою, знаходячись на іспитовому строку покарання, вчинив нове кримінальне правопорушення, що свідчить про те, що знаходячись на свободі обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Також судом було враховано, що адреса реєстрації ОСОБА_8 Запорізька область, Василівський район, с. Дніпровка, на даний час є тимчасово окупованою територією, а тому відсутня можливість контролю за обвинуваченим.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Також, апеляційним судом враховується характер кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому та практику Європейського суду з прав людини п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, та обвинуваченим в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Всі викладені обвинуваченим та його захисником апеляційні доводи були об`єктом дослідження судом при продовжені йому строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги, апеляційним переглядом не встановлено.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу апеляційний суд не вбачає з огляду на вищевикладені мотиви.
Водночас, враховуючи те, що на цей час, судом першої інстанції ще не прийнято остаточного рішення й судовий розгляд ще триває, а також положення ст. 28, ч. 1 ст. 318 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів вважає за необхідне, звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків розгляду цього кримінального провадження та вжити термінових заходів щодо дотримання вищенаведених вимог кримінального процесуального закону, та звертає увагу суду на тривалий строк ув`язнення обвинуваченого.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є вмотивованим і обґрунтованим, та ухвалене у відповідності до вимог кримінального процесуального закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційні скарги залишити без задоволення.
Керуючись статтями 177-178, 182-183, 194, 309, 404, 405, 407, 409, 419, 422-1 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , залишити без задоволення.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4