справа № 619/751/22
провадження № 1-кп/619/2/23
ВИРОК

іменем України

01 лютого 2023 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні під час судового засідання в залі суду в місті Дергачі обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000976 від 09.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, відносно обвинуваченого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слатино, Дергачівського району, Харківської області, українця, громадянина України, не працюючого, неодруженого, з неповною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 08.09.2022 близько 17:00, разом зі своїм братом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прибули за місцем мешкання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_3 , де проводили своє дозвілля.

Близько о 20:40 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт, який супроводжувався взаємними образами та штовханиною.

В ході конфлікту ОСОБА_5 побачив на столі, який стояв поряд, кухонний ніж, яким різав продукти харчування під час застілля, та правою рукою схопив його щоб сховати. У той момент ОСОБА_4 побачивши в руці ОСОБА_5 ніж, вихопив його та підійшов в притул до ОСОБА_5 ставши обличчям один до одного та обійняв його обома руками за тулуб, продовжуючи при цьому тримати ніж у правій руці. В цей момент у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та наслідків і бажаючи їх настання, тримаючи правою рукою кухонний ніж ОСОБА_4 наніс ним два удари ОСОБА_5 в область спини зліва, таким чином спричинив йому тілесні ушкодження.

О 22:00 того ж дня, коли ОСОБА_5 від отриманих тілесних ушкоджень стало зле, останньому було викликано карету швидкої медичної допомоги, якою його було доставлено до Національної академії медичних наук України ДУ «Інститут загальної і невідкладної хірургії імені В.Т. Зайцева НАМН України», який розташований за адресою: м. Харків в-д Балакірєва, буд. 1, де він проходив стаціонарне лікування.

Згідно висновку експерта № 12-14/288-А/22 від 28.09.2022 року у зв`язку з подією 08.09.2022 року у ОСОБА_5 мали місце ушкодження: колото-різане поранення грудної клітини зліва ззаду (розташоване в проекції 9-го міжреберря по заднє-пахвовій лінії), проникаюче в ліву плевральну порожнину, що ускладнилося лівостороннім гемо пневмоторакс відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя (п.2.1.1 «а», п.2.1.2, п.2.1.3 «й» Правил «Судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»); непроникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва ззаду (розташоване в проекції 6-го міжреберря латеральніше лопаткової лінії) відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня). (п.2.3.1 «а», п. 2.3.3 Правил «Судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»); непроникаюче колото-різане поранення задньої поверхні шиї відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня). (п. 2.3.1 «а», п. 2.3.3 Правил «Судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»).

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та підтвердив фактичні обставини справи.

Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує. З урахуванням повного визнання вини у вчиненні вищенаведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, а саме заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують її покарання.

Так, відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшуює покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття.

Обтяжуючих обставин згідно ст. 67 КК України не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; обставини, що пом`якшують покарання; ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у щирому каятті; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він неодружений, не працює, за даними наявної документації на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, на утриманні малолітніх дітей не має, раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується позитивно, інвалідом не являється.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, а саме заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, а тому його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, що витікає з положень ч. 2 ст. 50 КК України.

Враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає можливим призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції статті.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Також суд вважає можливим застосувати до основного покарання положення ст. 75 КК України, виходячи з даних про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшує покарання, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також позиції потерпілого, який не має до обвинуваченого претензій морального та матеріального характеру.

Питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити згідно з положеннями ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 100, 349, 368-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази:

історію хвороби стаціонарного хворого ОСОБА_5 № 3372 на 25 аркушах, яка згідно квитанції зберігаються в камері схову речових доказів ВІДДІЛУ ПОЛІЦІЇ № 3 ХАРКІВСЬКОГО РАЙОННОГО УПРАВЛІННЯ ПОЛІЦІЇ ГУНП В ХАРКІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ, квитанція № 858, після набрання вироком законної сили повернути потерпілому;

ніж загальною довжиною 20 см., з лезом металу білого кольору довжиною 8,5 см; нашарування червоно-бурого кольору; кухонний прилад з біжовою рукояткою на якій виявлено нашарування речовини червоно-бурого кольору, які згідно квитанції зберігаються в камері схову речових доказів ВІДДІЛУ ПОЛІЦІЇ № 3 ХАРКІВСЬКОГО РАЙОННОГО УПРАВЛІННЯ ПОЛІЦІЇ ГУНП В ХАРКІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ, квитанція № 858, після набрання вироком законної сили знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1