Справа № 571/1004/22
Провадження № 1-кп/571/41/2023
УХВАЛА

іменем України

02 лютого 2023 року смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого-адвоката ОСОБА_5 , представника потерпілої сторони (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000232 від 06.04.2015 про обвинувачення: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого,раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він у період з 2013 по 2016 рік, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, умисно, діючи всупереч вимогам ст.ст. 31, 33 Лісового кодексу України, ст.ст. 56, 116-126 Земельного кодексу України, не маючи відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу у власність або надання у користування (оренду) земельної ділянки, за допомогою власних засобів та залучених сторонніх осіб, які не діяли за попередньою змовою групою осіб або співвиконавці, без будь-яких дозвільних документів, що дають право виконувати будівельні роботи, з корисливих мотивів на самовільно зайнятій земельній ділянці державної власності лісогосподарського призначення площею 0,3698 га, яка на підставі державного акту на право постійного користування І-РВ №000403 перебуває у постійному користуванні Спеціалізованого сільськогосподарського виробничого кооперативу «Селянський ліс» та знаходиться у кв.10 вид.12 Березівського лісництва ССВК «Селянський ліс», побудував об`єкти нерухомого майна, а саме: житловий будинок розміром 10,9x9,9 м, допоміжну будівлю розміром 5,1x10,1 м та хлів розміром 14,9x5,1 м. По даний час ОСОБА_4 разом із сім`єю проживає у вищевказаному житловому будинку, користується самовільно побудованими спорудами та самовільно зайнятою земельною ділянкою.

Вказаними протиправними діями у виді самовільного зайняття земельної ділянки та використання земельної ділянки не за цільовим призначенням розміром 0,3698 га, яка за функціональним використанням призначена для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг, що розташована за межами с. Дроздинь Сарненського району Рівненської області ОСОБА_4 заподіяв державі в особі Рівненської обласної державної (військової) адміністрації шкоду на загальну суму 24996 гривень 39 копійок.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.3 ст.197-1 КК України, як самовільне будівництво будівлі та споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, зазначеній у частині 1 статті 197-1 КК України.

Під час судового розгляду справи захисник обвинуваченого подав клопотання про закриття кримінального провадження за строками давності та звільнення його від кримінальної відповідальності, так як з часу вчинення кримінального правопорушення минуло більше п`яти років.

Обвинувачений ОСОБА_4 клопотання захисника підтримав та повідомив, що не заперечує щодо закриття кримінального провадження із зазначених підстав.

Прокурор не заперечував проти заявленого клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження із зазначених підстав, вказуючи на те, що минули строки притягнення особи до кримінальної відповідальності тому є підстави для його задоволення.

Представник потерпілої сторони вирішення вказаного клопотання залишив на розсуд суду.

Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд зазначає наступне.

За приписами ч. 4 ст.286 КПК України, в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Вказана норма є імперативною та передбачає не право, а обов`язок суду розглянути відповідне клопотання.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст.284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.

За правилами ч. 8 ст.284 КПК України закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

В силу вимог ч.1 ст.49 КК України, чинної на момент вчинення кримінального правопорушення (суд бере до уваги 01.01.2013, оскільки точної дати досудовим розслідуванням не встановлено) особа звільняється від кримінальної відповідальності відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі; 3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

В судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності та звільнення його від кримінальної відповідальності, тобто дав згоду на закриття кримінального провадження із зазначених підстав.

Відповідно до ст.12 КК України, в редакції на 01.01.2013, злочини, передбачені ч.3 ст.197-1 КК України відносилися до злочинів невеликої тяжкості. Санкцією ч.3 ст.197-1 КК України передбачалося покарання у виді штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2-4 ст.49 КК України).

Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинене, згідно обвинувального акту 2013 рік. ОСОБА_4 не ухилявся від досудового слідства та суду, строк, передбачений ч.1 ст.49 КК України не зупинявся та не переривався, до кримінальної відповідальності останній не притягався.

У відповідності до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого, з огляду на те, що кримінальне правопорушення за яким обвинувачуються ОСОБА_4 є злочином невеликої тяжкості, з моменту скоєння такого минуло більше п`яти років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не зупинявся і не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності є обгрунтованим.

У кримінальному провадженні прокурором в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної (військової) адміністрації пред`явлено цивільний позов про стягнення шкоди завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 24996 гривень 39 копійок.

Частиною 1 статті 129 КПК України визначено, що, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Водночас кримінальний процесуальний закон не передбачає вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні під час закриття провадження.

Разом з тим, оскільки звільнення від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК Україниу зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою, то потерпіла сторона та прокурор не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства.

Крім того, у кримінальному провадженні проводилися судові експертизи, у зв`язку з чим процесуальні витрати склали в сумі 8306,32 гривень.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою.

Частиною 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат на правову допомогу та витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Суд зазначає, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 закривається судом на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, що є нереабілітуючою підставою.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Отже, оскільки закриття кримінального провадження щодо обвинуваченого на нереабілітуючих підставах і застосування до нього більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє його від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням судових експертиз у цьому кримінальному провадженні.

За вказаних обставин суд стягує з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експертів у кримінальному провадження в сумі 8306,32 гривень.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись п.2 ч.1 ст.49 КК України, ст.ст.284,288, 369,372 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.3 ст. 197-1 КК України , у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000232 від 06.04.2015 про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.3 ст.197-1 КК України, закрити.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної (військової) адміністрації про стягнення шкоди завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 24996 гривень 39 копійок, залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 8306 (вісім тисяч триста шість) гривень 32 копійки.

Речові докази: копії матеріалів кримінального провадження на 10 аркушах, які упаковані в сейф-пакет Експертної служби та приєднані до матеріалів кримінального провадження №0000232, залишити у матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію ухвали вручити негайно після її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали оголошено о 09.00 год 03.02.2023.