Справа № 278/3134/22
В И Р О К
Іменем України

24 листопада 2022 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Озерне Житомирського району та області, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, мешканця АДРЕСА_1 , судимого:
1.09.2010 Житомирським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185, ст. ст. 75, 76 Кримінального кодексу України (далі КК) до 4 років позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком 3 роки;
3.02.2011 Житомирським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК до 4 років 1 місяця позбавлення волі;
12.08.2014 Адрушівським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК),

в с т а н о в и в:

24 жовтня 2022 року між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000486.
З угоди вбачається, що 27.09.2022 близько 9 години ОСОБА_4 перебував поблизу території домогосподарства, що в АДРЕСА_2 , де у нього виник умисел на повторне таємне викрадення чужого майна із вказаного будинку в умовах воєнного стану.
Реалізуючи свій умисел, в цей же день та час, ОСОБА_4 , перебуваючи на території вказаного домогосподарства, та заздалегідь знаючи, що на вказаній території нікого немає, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, знявши скляну шибку з дерев`яної віконної рами будинку, відчинив металеву засувку вікна з середини, та в подальшому через вказане вікно проник до приміщення житлового будинку, звідки повторно таємно викрав з жіночої сумки грошові кошти в загальній сумі 10000 грн., які належать ОСОБА_6 , після чого місце вчинення кримінального правопорушення залишив, а викраденими коштами розпорядився на власний розсуд.
Сторони угоди кваліфікували діяння ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК як таємне повторне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану, та узгодили покарання ОСОБА_4 у виді п`яти років позбавлення волі.
Вирішуючи в порядку ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) питання про можливість затвердження судом вищезазначеної угоди про визнання винуватості, суд дійшов наступного.
Інкриміноване ОСОБА_4 діяння правильно кваліфіковане за ч. 4 ст. 185 КК, оскільки він таємно повторно викрав чуже майно, проникнувши у житло, в умовах воєнного стану.
Відповідно до ст. 12 КК кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , є умисним корисливим тяжким злочином; угоду укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні названого кримінального правопорушення; потерпілою надано письмову згоду на укладення цієї угоди. Таким чином, сторони при укладенні угоди дотримались вимог ч.ч. 4 та 5 ст. 469 КПК.
Зміст угоди відповідає вимогам, встановленим ст. 472 КПК, угода також містить передбачені ст. 473 КПК наслідки її укладення та затвердження.
Укладення угоди між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором є добровільним, сторони цілком розуміють наслідки угоди, обмеження в праві на оскарження вироку суду та наслідки невиконання умов угоди.
Умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб.
Для визнання винуватості ОСОБА_4 наявні фактичні підстави.
Узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, за що відбував реальне покарання, вчинив дане кримінальне правопорушення щодо особи похилого віку, однак активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Суд вважає, що таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань не вбачається.
В судовому засіданні сторони підтримали угоду про визнання винуватості. Обвинувачений вказав, що фактичні обставини, як вони зазначені у обвинувальному акті, відповідають дійсності, вину визнає повністю.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 суд залишає без розгляду, оскільки розгляд цього питання виходить за межі повноважень суду при розгляді питання про можливість затвердження угоди.
Відомості про речові докази та процесуальні витрати матеріали провадження не містять.
Приймаючи до уваги призначене покарання, суд вважає за необхідне залишити в силі обраний раніше стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки вважає, що існує ризик переховування обвинуваченого від відбування покарання, а більш м`який запобіжний захід не зможе відвернути цей ризик.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 469, 472, 474-475 КПК, суд

у х в а л и в:

Затвердити у кримінальному провадженні № 0000486 угоду про визнання винуватості від 24 жовтня 2022 року між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 залишити попередній тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши в цей строк строк його попереднього ув`язнення, починаючи з дня взяття його під варту 13.10.2022 і до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 10 000 гривень майнової шкоди залишити без розгляду.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд Житомирської області. При цьому вирок може бути оскаржений лише з підстав, визначених ч. 4 ст. 394 КПК.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а також направити потерпілій не пізніше наступного дня після ухвалення. Захисник має право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1