09.01.2023
Справа № 331/6601/21
Провадження № 1-кп/331/163/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«09» січня 2023 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000783 від 01.10.2021 року, за № 0000644 від 13.07.2022 року відносно ОСОБА_4 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя знаходиться об`єднане кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 186 КК України.

В судовому прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обґрунтоване тим, що підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу не вбачається, оскільки ризики не зменшились, а підстави, за яких було обрано запобіжний захід не змінились.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти задоволення заявленого прокурором клопотання, посилаючись на те, що дослідженими доказами по даному кримінальному провадженню на даній стадії, не підтверджується вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. Обвинувачений не має наміру переховуватись від суду, оскільки зацікавлений в доведеності істини у справі, або вчиняти інше кримінальне правопорушення. В ході досудового розслідування він не був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, і жодних доказів на підтвердження ризиків переховування від суду або вчинення іншого кримінального правопорушення, встановлено не було. Не дивлячись на те, що обвинувачений не має місця проживання у м. Запоріжжі, вважають, що відносно останнього можливо обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Заслухавши клопотання прокурора, з`ясувавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступного висновку.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.11.2022 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, термін дії якого закінчується 18.01.2023 року.

Згідно з ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до положень ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, вказавши крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Так, суд враховує дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність осіб на утриманні.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні нетяжкого та тяжкого злочинів проти власності, раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку. Офіційно не працевлаштований, у зв`язку з чим не має стабільного та законного джерела доходу, у зв`язку з чим наявний ризик того, що перебуваючи на волі, він може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити злочинну діяльність з метою здобуття засобів для існування.

При цьому, в судовому засіданні прокурором також доведений ризик можливого переховування обвинуваченого від суду, оскільки обвинувачений не має постійного місця проживання ні на території м. Запоріжжя, ні на території Запорізької області, не одружений, дітей на утриманні не має, не має власної родини, що свідчить про обґрунтованість припущень щодо можливого переховування обвинуваченого з метою уникнення можливого покарання.

Разом з цим, заявлений прокурором ризик незаконного впливу на свідків з боку обвинуваченого, суд вважає маловірогідним.

За наявності існування двох очевидних ризиків, суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти настанню встановлених ризиків.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання його під вартою, не зменшились.

Посилання сторони захисту щодо відсутності наміру у обвинуваченого переховуватись від суду або вчиняти інші кримінальні правопорушення не є безумовними підставами для відмови в продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Тому в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання слідвідмовити з наведених вище підстав у зв`язку з його необґрунтованістю.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому та позбавляє обвинуваченого можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема і запобіганню спробам переховуватися від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення, беручи до уваги відсутність тяжких хвороб, які б перешкоджали обвинуваченому знаходитись в місцях попереднього ув`язнення, суд вважає за необхідне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 2 місяці.

Керуючись ст. ст. 183, 199, 331, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Никифорівка (Васюковка) Артемівського району Донецької області, громадянина України, строком на 2 (два) місяці по 09 березня 2023 року включно в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» за місцем утримання обвинуваченого.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, прокурором безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1