УХВАЛА

21 вересня 2022 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши клопотання старшого дізнавача сектору дізнання Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , яке погоджено із прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна , -

ВСТАНОВИВ:

Старший дізнавач сектору дізнання Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням яке погоджено із прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 у якому просить накласти арешт на автомобіль марки «ВАЗ» модель «211440-120-20», номерні знаки НОМЕР_1 , 2009 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії CАА НОМЕР_3 .

Встановити заборону власнику автомобіля, чи будь-якій іншій особі користуватися та розпоряджатися автомобілем марки «ВАЗ» модель «211440-120-20», номерні знаки НОМЕР_1 , 2009 року випуску, номер кузова та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «ВАЗ» модель «211440-120-20» з реєстраційним номером НОМЕР_1 серії CАА 702189 до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Місцем зберігання транспортного засобу марки «ВАЗ» модель «211440-120-20», номерні знаки НОМЕР_1 , 2009 року випуску, визначити спец майданчик для тимчасового утримання транспортних засобів, що розміщений за адресою: вул. Барона Штейнгеля, 90 с. Городок Рівненського району Рівненської області.

В обґрунтування клопотання зазначає, що до Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області надійшло повідомлення від експерта Рівненського НДЕКЦ Клипанди, про те, що під час перевірки транспортного засобу марки «ВАЗ 211440-120-20» номерний знак НОМЕР_1 по вул. Київська, 108Б в м. Рівне, водієм якого являється ОСОБА_5 , виявлено підробку ідентифікаційного номеру кузова, номерів агрегатів кузова, фактичним власником даного автомобіля є ОСОБА_6 .

Досудовим слідством встановлено, що автомобіль марки «ВАЗ» модель «211440-120-20», номерний знак НОМЕР_1 , 2009 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, відповідає критеріям, викладеним ст.98 КПК України, зокрема, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Окрім того, не накладення арешту на вказаний автомобіль може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження, а також в подальшому значним чином ускладнить повернення майна до законного власника.

До початку розгляду клопотання слідчим подана заява про розгляд клопотання у його відсутність, у заяві зазначено, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить задовольнити вказане клопотання.

Згідно із нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутності учасників провадження, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, приходжу до наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні старшого дізнавача сектору дізнання Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001375 від 17.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Відповідно до приписів ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1,2,11 ст.170 КПК України: арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до приписів ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

За змістом ч.3 ст. 132 КПК України умовою застосування заходів забезпечення кримінального провадження є доведення слідчим чи прокурором що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Отже, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Частиною 4 статті 173 КПК України визначено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Статтею 169 КПК України та ч. 3 ст. 173 КПК України визначено, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Виходячи з викладеного вище, керуючись приписами ст. 169, 170, 173, 175 КПК України

ухвалив:

Клопотання слідчого - задоволити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки «ВАЗ» модель «211440-120-20», номерні знаки НОМЕР_1 , 2009 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії CАА НОМЕР_3 .

Заборонити суб`єктам реєстраційних дій здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо вказаного нерухомого майна (реєстрацію, перереєстрацію), здійснювати будь-які дії щодо відчуження вказаного нерухомого майна до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

В інший частині клопотання відмовити.

Зобов`язати уповноважену особу повернути на відповідальне зберігання ОСОБА_5 автомобіль марки «ВАЗ» модель «211440-120-20», номерні знаки НОМЕР_1 , 2009 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії CАА НОМЕР_3 .

Зобов`язати ОСОБА_5 на першу вимогу слідчого, дізнавача в якого знаходиться кримінальне провадження надавати автомобіль марки «ВАЗ» модель «211440-120-20», номерні знаки НОМЕР_1 , 2009 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії CАА НОМЕР_3 .

Зобов`язати сектор дізнання Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області на підставі ч. 3 ст. 169 КПК України направити повідомлення про виконання цієї ухвали слідчому судді.

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Оскарження ухвали не зупиняє її дію.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1