Справа № 153/1571/20
Провадження №11-кп/801/1111/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000103 за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_6 та апеляційною скаргою з доповненнями прокурора у кримінальному провадженні на вирок Чернівецького районного суду Вінницької області від 05.09.2022, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , із неповною середньою освітою, непрацюючого, у відповідності до положень ст. 89 КК України раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень та призначено йому покарання:

- за ч.1 ст.115 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі;

- за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Основне покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, вирішено виконувати самостійно.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 попереднє ув`язнення з 03 травня 2020 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 300000 (триста тисяч ) гривень моральної шкоди, а також 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Вирішено питання з процесуальними витратами та речовими доказами.

За участю прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_10 в режимі відеоконференції, представника потерпілої ОСОБА_11 та потерпілої ОСОБА_6 в режимі відеоконференції,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 02.05.2020 близько 13 години 00 хвилин гостював у будинку ОСОБА_12 , розташованого по АДРЕСА_1 , де спільно із господарем будинку та раніше знайомим ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його співмешканкою ОСОБА_14 та ОСОБА_15 розпивали алкогольні напої.

У цей час між ОСОБА_7 та ОСОБА_13 і ОСОБА_14 розпочався конфлікт у формі психічного тиску (насильства) з боку ОСОБА_7 на ґрунті зневаги та особистих неприязних відносин, які виникли раніше з приводу неналежного догляду за матір`ю ОСОБА_14 - ОСОБА_16 , через що остання була вимушена покинути попереднє місце проживання та проживати у знайомих по даний час, а також через повідомлення ОСОБА_13 раніше за іншими фактами в поліцію щодо неправомірних дій ОСОБА_7 відносно нього, через що ОСОБА_7 притягався до встановленої законом відповідальності.

Під час вказаного конфлікту у ОСОБА_7 , який будучи незадоволеним поведінкою ОСОБА_13 щодо повідомлення в поліцію про неправомірні дії ОСОБА_7 , неналежного догляду за ОСОБА_16 та внаслідок сформованого негативного зневажливого ставлення до ОСОБА_13 через його асоціальний спосіб життя, виник умисел на протиправне позбавлення його життя, з мотивів помсти на грунті неприязних відносин, самоствердження та утвердження домінування і зверхності над потерпілим.

Діючи з прямим умислом з метою протиправного заподіяння смерті іншій людині з вище вказаних мотивів, ОСОБА_7 взяв до рук металеву палицю із пластиковим руків`ям (тростину), за допомогою якої пересувався ОСОБА_12 та наніс даною палицею три удари ОСОБА_13 в область тулуба спереду, після чого завдав ударів в життєво важливий орган людини, а саме, наніс не менше двох ударів кулаками рук в область передньої частини голови спереду, а також декілька ударів вказаною металевою палицею в область лобової кістки голови спереду, внаслідок чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми: субдуральна гематома справа (в об`ємі до 200 мл), крововилив в м`які тканини голови в лобній ділянці, по центру, садна в ділянці чола, по центру, садно в лівій надбрівній ділянці, садно в лівій скроневій ділянці, синець в ділянці верхньої повіки правого ока, крововилив в слизову оболонку нижньої губи, які згідно висновків експертів №17 від 11.06.2020 та №95-К від 10.09.2020 виникли 02.05.2020 від дії твердого (твердих) предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які являються небезпечними для життя в момент їх заподіяння; синці в нижній частині живота по центру, садно на боковій поверхні грудної клітки зліва, виникли 02.05.2020 від дії твердого (твердих) предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_13 настала 02.05.2020 від набряку та набухання речовини головного мозку, що виникло внаслідок закритої черепно - мозкової травми: субдуральна гематома справа (в об`ємі до 200 мл), крововилив в м`які тканини голови в лобній ділянці, по центру, садна в ділянці чола, по центру, садно в лівій надбрівній ділянці, садно в лівій скроневій ділянці, синець в ділянці верхньої повіки правого ока, крововилив в слизову оболонку нижньої губи. Між даними тілесними ушкодженнями та настанням смерті ОСОБА_13 є причинний зв`язок.

Крім того, ОСОБА_7 02.05.2020 близько 13 години 00 хвилин гостював у будинку ОСОБА_12 , розташованого по АДРЕСА_2 , де спільно із господарем будинку та раніше знайомим ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його співмешканкою ОСОБА_14 та ОСОБА_15 розпивали алкогольні напої.

У цей час між ОСОБА_7 та ОСОБА_13 і ОСОБА_14 розпочався конфлікт на грунті особистих неприязних відносин, під час якого у ОСОБА_7 виник умисел на заподіяння ОСОБА_14 тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_7 взяв до рук металеву палицю із пластиковим руків`ям (тростину), за допомогою якої пересувався ОСОБА_12 , та наніс даною палицею два удари ОСОБА_14 в бокову поверхню живота справа, в нижній третині, чим заподіяв їй тілесні ушкодження, які відповідно до висновку судово - медичного експерта №29 від 04.05.2020 по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Окрім того, ОСОБА_7 в подальшому наніс вище вказаною палицею ОСОБА_14 один удар в тім`яну ділянку голови праворуч, один удар кулаком в ліве плече, чим заподіяв їй фізичного болю.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_6 просить змінити вирок та викласти його в такій редакції:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115 КК України, ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.115 КК України у виді 15 років позбавлення волі;

- за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 15 років позбавлення волі.

Основне покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, виконувати самостійно.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 попереднє ув`язнення з 03 травня 2020 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, задоволити повністю.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 1 000 000 (один мільйон) гривень моральної шкоди, а також 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Також вирішити питання з речовими доказами та процесуальними витратами.

Свої вимоги потерпіла ОСОБА_6 мотивує тим, що суд при призначені покарання належно не врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, особу підсудного, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, відносно особи, яка була в безпорадному стані, ОСОБА_7 спричиняв останньому тілесні ушкодження на протязі тривалого часу та у її сина залишилась без батьківського піклування дитина.

Крім того, ОСОБА_7 не визнав свою вину та щиро не покаявся у вчиненому, не відшкодував завдану шкоду.

Також суд не врахував глибину страждань, яких зазнала ОСОБА_6 у зв`язку із втратою сина та переживає до цього часу, а тому суд мав би задовольнити цивільний позов про стягнення моральної шкоди в повному обсязі.

Прокурор в апеляційній скарзі з доповненнями просить скасувати вирок щодо ОСОБА_7 , у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 11 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного за ч. 1 ст. 125 КК України покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В решті вирок залишити без змін.

Свою апеляційну скаргу прокурор мотивує тим, що ОСОБА_7 не визнав свою вину у вчинених правопорушеннях та жодних показань суду не надавав, намагаючись уникнути кримінальної відповідальності.

Також шкоду потерпілим не відшкодував, жодних пом`якшуючих обставин не встановлено, посередньо характеризується, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, хоча судимості погашені.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з мотивів, зазначених у ній та просить про скасування вироку в частині призначеного покарання ОСОБА_7 та ухвалення нового вироку, через необхідність призначення більш суворого покарання за ч. 1 ст. 115 КК України, а також просить врахувати, що закінчилися строки за ч. 1 ст. 125 КК України, а тому необхідно звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання за цією статтею, представника потерпілої ОСОБА_11 та потерпілої ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 та просять її задовільнити, з підстав зазначених в апеляційній скарзі, захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_10 , які заперечили проти задоволення апеляційних скарг, оскільки не вбачають підстав для зміни вироку, а також скасування вироку, вважають вину ОСОБА_7 не доведеною, хоча не оскаржували вирок, і обвинувачений ОСОБА_7 погодився з призначеним за вироком покаранням та розміром моральної шкоди, просить не посилювати покарання, бо у ОСОБА_7 5 неповнолітніх дітей, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження та доводами апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги прокурора та часткового задоволення апеляційної скарги потерпілої з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції щодо наявності вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 125 КК України, є обґрунтованим і законним та в апеляційних скаргах не оспорюється.

Істотних порушень вимог КПК, які були би підставою для скасування в цілому судового рішення у провадженні не встановлено.

За таких обставин, вирок, відповідно до ст. 404 КПК України, переглядається лише в частині призначення покарання та стягнення моральної шкоди з обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення, у тому числі

вирок суду, має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є

рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проте зазначені вимоги судом першої інстанції не було належно виконано.

Зокрема, відповідно до статей 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора та думкою потерпілої про те, що призначене обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі у розмірі 8 років є явно несправедливим внаслідок м`якості.

Так, призначаючи ОСОБА_17 покарання, суд зазначив у вироку, що враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу винного, який посередньо характеризується по місцю проживання, в силу положень статті 89 КК України не судимий, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 .

Однак суд не мотивував, чому вважав за доцільне призначити за ч. 1 ст. 115 КК України покарання у виді 8 років позбавлення волі, яке є практично мінімальним покаранням, передбачене санкцією зазначеної статті, якою встановлена міра покарання від 7 до 15 років позбавлення волі.

Крім того, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України не достатньо врахував, що він вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, вину у вчиненому правопорушенні ОСОБА_7 не визнав та жодних показань суду не надав, намагаючись уникнути кримінальної відповідальності, заперечив причетність до вбивства ОСОБА_13 та тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , хоча з досліджених судом доказів причетність ОСОБА_18 до вчинення вказаних кримінальних правопорушень доведено поза будь-яким розумним сумнівом.

Разом з тим, ОСОБА_19 шкоду, завдану вказаними кримінальними

правопорушенням, потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_14 не відшкодував, та

жодних інших пом`якшуючих обставин справи у ході судового розгляду не

встановлено.

Також ОСОБА_19 посередньо характеризується та авторитетом і повагою односельчан не користується, а тому колегія суддів приходить до переконання, що виправлення, перевиховання та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів можливо в умовах його ізоляції від суспільства на більш тривалий строк, тому вважає, що вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання необхідно скасувати та постановити новий вирок.

Вирішуючи питання про міру покарання ОСОБА_20 за ч. 1 ст. 115 КК України суд апеляційної інстанції враховує наведені обставини та думку потерпілої, яка просила призначити суворе покарання обвинуваченому, який не визнав вину та не відшкодував завдану злочинами шкоду, та вважає за доцільне задовільнити апеляційну скаргу прокурора призначивши ОСОБА_20 покарання в середньому розмірі передбаченому в санкції ч. 1 ст. 115 КК України у виді 11 років позбавлення волі, зважаючи на відсутність пом`якшуючих і обтяжуючих покарання обставин, яке буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів у майбутньому.

Крім того, є слушними доводи прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, призначаючи ОСОБА_20 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України суд не врахував, що з часу вчинення інкримінованого кримінального правопорушення обвинуваченим 02.05.2020, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, і до моменту винесення вироку минуло понад 2 роки, а тому обвинувачений ОСОБА_7 підлягав звільненню судом від призначеного покарання за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, що не було зроблено судом після призначення йому покарання за даною статтею обвинувачення.

Що стосується доводів апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_6 про необхідність зміни вироку суду, шляхом призначення ОСОБА_20 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 15 років позбавлення волі та задоволення її цивільного позову про відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_7 в повному обсязі, то такі вимоги апеляційний суд вважає частково обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в рамках кримінального провадження потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_7 на її користь моральної шкоди - 1000000 грн.

Зазначений цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 судом першої інстанції задоволено частково та стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 300000 грн, з урахуванням неможливості безпомилкового, математично виваженого підрахунку розміру компенсації моральної шкоди, а тому вирішено, що стягнення заявленої моральної шкоди в розмірі 1000000 грн. є завищеною та недоведеною.

З таким висновком суду колегія суддів не погоджується та вважає, що при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди потерпілій, суд недостатньо врахував характер та тривалість заподіяних їй моральних страждань, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості.

Задовольняючи частково цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції в достатній мірі не врахував глибину душевних страждань внаслідок безповоротної втрати близької людини - рідного сина.

Тому, на переконання колегії суддів з урахуванням моральних страждань потерпілої ОСОБА_6 , яка внаслідок вчиненого кримінального правопорушення втратила сина, що вкрай негативно вплинуло на її життя, оскільки її звичний життєвий устрій зазнав значних змін, суд першої інстанції визначив завдану їй моральну шкоду в недостатньому розмірі.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового

відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршенням здібностей потерпілого або позбавленням його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.9 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року (з подальшими змінами та доповненнями) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як зазначила потерпіла ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_7 був порушений її звичайний уклад життя у зв`язку із заподіянням їй душевних страждань, після усвідомлення наслідків у неї виникло та продовжує залишатися почуття душевного болю, у зв`язку зі смертю сина, разом з тим ОСОБА_7 не розкаявся у вчиненому та не вжив заходів для відшкодування завданої шкоди потерпілій, а тому на думку апеляційного суду слід збільшити розмір відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_6 з 300000 грн до 500000 грн, виходячи з глибини та тривалості її моральних страждань.

За таких обставин апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, щодо призначення більш суворого покарання ОСОБА_7 , то так як в апеляційній скарзі потерпілої ОСОБА_6 ставиться питання про призначення ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 15 років позбавлення волі, шляхом зміни вироку, що не передбачено нормами КПК України, то в цій частині апеляційна скарга задоволенню не підлягає, так як при прийняті рішення про призначення апеляційним судом більш суворого покарання обвинуваченому вирок скасовується та ухвалюється новий вирок.

Разом з тим, судом було вірно зараховано обвинуваченому ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення, визначено в кримінальному провадженні долю речових доказів та про стягнення 2500 гривень витрат на користь потерпілої на професійну правничу допомогу, що не потребує повторного вирішення, про що просить потерпіла в апеляційній скарзі, під час перегляду вироку апеляційним судом та при частковому скасуванні вироку суду першої інстанції.

На підставі наведеного та керуючись ст. 405, 407, 409, 413, 414, 418, 420 КПК України

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 задовільнити частково, апеляційну скаргу з доповненнями прокурора задовільнити.

Вирок Чернівецького районного суду Вінницької області від 05.09.2022 щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання і стягнення моральної шкоди, та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 11 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного за ч. 1 ст. 125 КК України покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_6 кошти в розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду на протязі 3 місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4