ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/3155/22
Провадження № 1-кп/210/526/22

"07" грудня 2022 р.

Дзержинський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції у залі суду матеріали кримінального провадження №0000135 від 30.08.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, уродженець с. Ново-Місто Монастирищенського району Черкаської області, громадянин України, одружений, з середньою спеціальною освітою, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який перебуває на посаді гранатометника 2 відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти 3 окремого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , рядовому,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.402 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_6 від 09 березня 2022 року №8, рядового ОСОБА_4 призначено на посаду гранатометника стрілецького відділення стрілецької роти (ВОС 103061А) військової частини НОМЕР_1 .

На підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 28.08.2022 №1471 2 стрілецька рота військової частини НОМЕР_1 була передана в оперативне командування командира військової частини НОМЕР_3 .

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

З 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, з часу видання Президентом України Указу №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердження його Законом України №2102-IX Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та до теперішнього часу, відповідно до Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» почав діяти воєнний стан в Україні.

Відповідно до ст. 4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статуту), повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Проходячи військову службу у зазначеній посаді, рядовий ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Статтями 29, 31 Статуту також передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Відповідно до ст. 35 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України Накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.

Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

У відповідності до ст. 37 Статуту військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.

Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Разом з цим, рядовий ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, порядок віддання та виконання наказів та відповідальність за невиконання наказів начальника, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.

Так, 30 серпня 2022 року, близько 17 години 40 хвилин, за адресою: АДРЕСА_2 , заступником командира НОМЕР_4 окремого стрілецького батальйону начальником штабу військової частини НОМЕР_3 майором ОСОБА_7 , особовому складу 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти НОМЕР_4 окремого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , у тому числі ОСОБА_4 , було доведено бойове розпорядження командира НОМЕР_5 окремого стрілецького батальйону А. Рєзнікова від 27.08.2022 №61 щодо здійснення наступальних дій на опорний пункт «Кавун», що розташований поблизу с. Осокорівка Бериславського району Херсонської області.

Майор ОСОБА_7 є начальником стосовно рядового ОСОБА_4 за службовим становищем та військовим званням.

У цей же час та в тому ж місці, на виконання наказу заступника командира НОМЕР_4 окремого стрілецького батальйону начальника штабу військової частини НОМЕР_3 майора ОСОБА_7 , направленого на виконання бойового розпорядження командира НОМЕР_5 окремого стрілецького батальйону А. Рєзнікова від 27.08.2022 №61 щодо наступальних дій на опорний пункт «Кавун» що розташований поблизу с. Осокорівка Бериславського району Херсонської області, рядовий ОСОБА_4 , діючи умисно, в порушення статутних вимог, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби, відкрито відмовився виконати наказ начальника, хоча об`єктивно міг і повинен був його виконати.

В подальшому, особовий склад 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти 3 окремого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 виконував зазначене бойове розпорядження щодо наступальних дій без вказаного військовослужбовця.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 402 КК України - непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.
В ході судового засідання сторони повідомили суд про укладання угоди про визнання винуватості та надали суду угоду про визнання винуватості від 07.11.2022 року у даному кримінальному провадженні між прокурором та обвинуваченим (надалі-сторони) згідно з якою останній повністю визнав свою вину у зазначеному діянні, погоджується з призначеним покаранням.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.4 ст.402КК України з застосуванням ч.1 ст.69 КК України, оскільки обвинувачений приймає безпосередню участь в забезпеченні, проведенні і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом відсічі збройної агресії з боку Російської Федерації проти України, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, наявні визначені ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, беззастережне визнання ним винуватості, тобто декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

З урахуванням викладеного, сторони дійшли згоди щодо можливості застосування ст.ст. 53, 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 402 КК України, а саме - покарання у вигляді штрафу в розмірі 6000 (шість тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 102000 (сто дві тисячі) гривень.

Сторони розуміють, наслідки укладання та затвердження означеної угоди для сторін відповідно до ст. 473 КПК України, що стверджується їх підписами в угоді та поясненнями в судовому засіданні.

Обвинувачений розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення укладеної угоди.

Обвинувачений розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

В судовому засіданні сторони (у т.ч.- захисник) угоду підтримали, просили її затвердити. Відповідно до умов угоди, обвинувачений визнав себе винним у скоєнні даного злочину у повному обсязі.

В судовому засіданні суд, відповідно до вимог ч.6 ст.474 КПК України, шляхом отримання пояснень сторін, яким у встановленому порядку роз`яснені їх права, переконався, що укладання угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

В судовому засіданні суд, відповідно до вимог ч.7 ст.474 КПК України, перевірив вказану угоду на відповідність вимогам КПК України та закону та встановив, що угода відповідає вказаним вимогам, оскільки угода складена в порядку та на підставах ст.ст. 468-472 КПК України, містить передбачені вимогами вказаних статей КПК України відомості та дані.

Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та/або закону, в тому числі не допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, немає обґрунтованих підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Зазначена в угоді міра покарання відповідає обставинам справи, характеристиці особи, що вчинила злочин, його тяжкості та ступеню суспільної небезпеки як самої особи, так і вчиненого нею діяння.

Підстави для застосування ст.69 КК України мають місце.

На підставі викладеного суд вважає, що угода, укладена сторонами у даному кримінальному провадженні підлягає затвердженню.

Речові докази диски з відеозаписом (долучено до матеріалів справи, т.1, а.с.14, 28, 63) зберігати у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314, 369-371, 373-374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 07.11.2022 року у даному кримінальному провадженні між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 .

Визнати ОСОБА_8 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та з застосуванням ч.1 ст.69 КК України призначити визначене угодою покарання у вигляді штрафу в розмірі 6000 (шість тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 102000 (сто дві тисячі) гривень.

Речові докази диски з відеозаписом ( долучено до матеріалів справи, т.1, а.с.14, 28, 63) зберігати у справі.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст.394 КПК України через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу впродовж 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1