Справа № 539/3284/22
Провадження № 1-кс/539/744/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2022 року Лубенський міськрайонний суд Полтавської області
в складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
В С Т А Н О В И В :
В даному випадку є достатні підстави вважати, що вилучене майно зберегло на собі сліди вчинення злочину та необхідне для призначення подальших судових експертиз.
Слідчий вказує, що для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вищезазначеного кримінального правопорушення, а також для збереження речових доказів, для збереження слідової інформації, у зв`язку з необхідністю проведення судових експертиз, є потреба накладення арешту на вищезазначене майно.
В судове засідання слідчий не з`явився, надав суду заяву про розгляд клопотання без його участі, прохає його задовольнити.
Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Як свідчать матеріали даного провадження, в даному випадку є достатні підстави вважати, що вилучене майно зберегло на собі сліди вчинення злочину та необхідне для призначення подальших судових експертиз.
Виходячи з того, що для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вищезазначеного кримінального правопорушення, а також для збереження речових доказів, для збереження слідової інформації, у зв`язку з необхідністю проведення судових експертиз, а також для встановлення всіх обставин вчиненого злочину, необхідно накласти арешт на вищезазначене майно.
На підставі вище наведеного та керуючись ст.ст. 98, 131-132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, -
У Х В А Л И В:
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1