ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання за участі: прокурора засудженого захисникаОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 лютого 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 захисника засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким ,-

в с т а н о в и л а:

Захисник засудженого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, з мотивів того, що ОСОБА_7 засуджено Дарницьким районним судом м.Києва 09 листопада 2020 року за ч.2 ст.286 КК України до 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 березня 2021 року вищевказаний вирок залишено без змін, а скарга ОСОБА_7 без задоволення. Постановою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 08 вересня 2022 року касаційна скарга ОСОБА_7 задоволена частково. Вирок Дарницького районного суду м.Києва від 09 листопада 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 02 березня 2021 року стосовно ОСОБА_7 змінено, пом`якшено призначене йому за ч.2 ст.286 КК України покарання до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки. У іншій частині судові рішення залишені без змін.

Зазначене покарання ОСОБА_7 відбуває в ДУ «Старобабанівська виправна колонія № 92» в с.Старі Бабани Уманського району Черкаської області.

Початок строку відбування покарання: 28.08.2021. Кінець строку відбування покарання 28.08.2025.

Злочин, за який засуджений ОСОБА_7 відноситься до тяжких злочинів, вчинений з необережності.

Станом на 28 січня 2023 року відбута частка покарання ОСОБА_7 за необережний тяжкий злочин складає 1 рік 5 місяців, що перевищує третину 01 рік 04 місяці відбутого строку покарання. Невідбута частка покарання ОСОБА_7 на вказану дату складає 2 роки 7 місяців.

Вважає, що чинним КК правових заборон для заміни цієї невідбутої частки покарання у виді позбавлення волі на максимальне покарання у виді 2 років виправних робіт немає і всі сумніви з цього приводу необхідно віднести на користь засудженого ОСОБА_7 , який за весь час відбування покарання у колонії характеризується позитивно. Так, він стягнень не має, має заохочення, працевлаштований, дотримується правомірних відносин із засудженими та працівниками установи, має сім`ю, з якою підтримує тісний зв`язок, у скоєному тяжкому злочині вчиненому з необережності розкаюється.

У зв`язку з викладеним, захисник ОСОБА_8 просить суд замінити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді двох років виправних робіт, відповідно до положень ст.57 КК України.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 лютого 2023 року у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 захисника засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовлено.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу суду першої інстанції від 16 лютого 2023 року скасувати через неповноту та однобічність з`ясування фактичних обставин справи та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про зміну невідбутої частини покарання засудженим ОСОБА_7 на більш м`яке у виді виправних робіт на строк 2 роки.

Вважає помилковими висновки суду про те, що засуджений ОСОБА_7 не став на шлях виправлення, свідченням того, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення є позитивні зміни, які відбулися в його особистості та підтвердженні його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. При цьому, засуджений отримав два заохочення у виді подяки та має позитивну характеристику.

Зазначає, що сумлінність поведінки засудженого ОСОБА_7 мала бути визначена через оцінку його поведінки в різних аспектах, зокрема, ставленні засудженого до вчинення злочину, ставленні засудженого до суспільного життя у виправній колонії, ставленні засудженого до режиму відбування покарання, ставленні засудженого до майбутнього життя.

Вказує, що судом першої інстанції безпідставно взято до уваги факт притягнення ОСОБА_7 до дисциплінарної відповідальності з накладенням стягнення, яке давно погашено, тоді як не взято до уваги гарантійний лист від ФОП ОСОБА_9 про працевлаштування засудженого.

Заслухавши суддю-доповідача, думки засудженого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 в підтримку апеляційної скарги у повному обсязі з наведених в ній підстав, прокурора ОСОБА_6 про законність, обґрунтованість ухвали суду першої інстанції і безпідставність апеляційних вимог сторони захисту, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 до задоволення не належить.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно п.3 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Частиною 3 статті 82 КК України передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин (п.1 ч.4 ст.82 КК України).

Як вбачається з матеріалів провадження та встановлено місцевим судом, Дарницьким районним судом м.Києва від 09 листопада 2020 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.286 КК України до 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 березня 2021 року зазначений вирок місцевого суду від 09.11.2020 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 08 вересня 2022 року задоволено частково касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , а вирок Дарницького районного суду м.Києва від 09 листопада 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 02 березня 2021 року стосовно ОСОБА_7 змінено, пом`якшено призначене йому за ч.2 ст.286 КК України покарання до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. У решті судові рішення залишено без змін.

Початок строку покарання ОСОБА_7 рахується з 28.08.2021, кінець строку покарання 28.08.2025.

На даний час засуджений відбув більш ніж 1/3 строку покарання, що надає йому право на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, відповідно до ст.82 КК України.

З 15.10.2021 ОСОБА_7 по теперішній час відбуває покарання в ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)».

Згідно характеристики начальника відділення СПС №6 ОСОБА_10 , затвердженої начальником ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» ОСОБА_11 14.02.2023 на засудженого ОСОБА_7 , за час перебування в місцях позбавлення волі засуджений характеризується наступним чином: під час перебування в СІЗО м.Києва характеризувався негативно. З 15.10.2021 відбуває покарання в ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)», де характеризується позитивно, працевлаштований на виробництві установи, до праці ставиться сумлінно та старанно, у взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, по відношенню до представників адміністрації ввічливий, підтримує зв`язки з рідними, має два заохочення, перебуваючи у СІЗО мав стягнення, яке погашено, під час перебування у СВК № 92 стягнень не мав, а тому засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення.

В свою чергу, згідно довідки начальника ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» В.Чорнописького від 14.02.2023 року про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_7 , 05.10.2022 та 09.01.2023 ним отримані заохочення. Тобто, лише за декілька місяців до строку, з якого можливе застосування до засудженого ОСОБА_7 заохочувальної норми у виді заміни покарання більш м`яким.

Крім того, із витягу з протоколу №2 комісії ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» від 19.01.2023 вбачається, що засудженому ОСОБА_7 було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, на підставі ч.1 ст.57 КК України, оскільки строк невідбутої засудженим частини покарання складає - 02 роки 07 місяців 09 днів.

Згідно до ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 роз`яснено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким того, що засуджений став на шлях виправлення (ч.3 ст.82 КК України).

Відповідно п.4 зазначеної постанови, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч.1 ст.82 КК може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк. При цьому більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутий строк покарання, призначеного вироком.

Вирішуючи апеляційні вимоги сторони захисту щодо доцільності заміни засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким, колегія суддів враховує дані, які характеризують засудженого, його поведінку за весь період відбування покарання, наявність заохочень та стягнень, відношення до праці.

Перевіривши дані про поведінку та ставлення засудженого ОСОБА_7 до праці за весь період відбування покарання, колегія суддів враховує дані про його особу в сукупності і приходить до висновку, що ОСОБА_7 не проявляв активних кроків для становлення на шлях виправлення, і будучи працевлаштованим перше заохочення отримав лише 05.10.2022, тобто майже через рік відбування покарання у СВК № 92, тоді як наявність лише формально-юридичної підстави, тобто відбуття необхідного строку покарання, не свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення та не є безумовною підставою для заміни засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким.

Наявність декількох заохочень, застосованих адміністрацією установи до засудженого та його працевлаштування не є достатньо переконливим важелем для ствердження про готовність засудженого до самокерованої правослухняної поведінки і доведення ним свого виправлення.

Неприйнятними є доводи сторони захисту, викладені в його апеляційній скарзі, щодо працевлаштування ОСОБА_7 , оскільки вони були предметом розгляду суду першої інстанції, яким надана належна оцінка, про що обґрунтовано зазначено в оскаржуваному рішенні.

Інших доводів, які б слугували підставою для скасування рішення місцевого суду апеляційна скарга сторони захисту не містить.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для зміни невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки він своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці в період усього строку відбування покарання не довів свого виправлення.

Керуючись ст.404, п.1 ч.1 ст.407, ст.ст.419, 537 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 лютого 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 захисника засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді