ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/717/22 Номер провадження 11-кп/814/1494/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора засудженого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 13 квітня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні заяв про повторне приведення у відповідність до КК України та припинення виконання вироку суду іноземної держави, поданих засудженим

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. Стара Гутка Семенівського р-ну Чернігівської обл., зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановлене рішення місцевий суд мотивував відсутністю визначених законом підстав для повторного приведення вироку Октябрського районного суду м. Бєлгород РФ від 16 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 у відповідність із законодавством України та припинення виконання названого судового рішення, що, при цьому вже було раніше вирішено в судових інстанціях.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 13 квітня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його заяви про повторне приведення у відповідність із законодавством України та припинення виконання вироку Октябрського районного суду м. Бєлгород РФ від 16 травня 2017 року щодо нього.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що: Семенівський районний суд Чернігівської області, приводячи названий вирок у відповідність до КК України, призначив йому суворе покарання та в порушення положень п.1 ч.4 ст.610 КПК України не обмежився обранням максимально можливого покарання за ч.3 ст.307 КК України у вигляді 12 років позбавлення волі, що є підставою для повторного приведення цього судового рішення у відповідність до КК України; виконання вироку Октябрського районного суду м. Бєлгород РФ від 16 травня 2017 року на даний час є неможливим з огляду на припинення дипломатичних відносин між Україною та РФ.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку засудженого на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора проти апеляційної скарги, перевірила матеріали судового провадження та особової справи, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи ОСОБА_7 щодо суворості визначеного йому покарання та неможливості виконання вироку іноземної держави щодо нього в Україні, які є аналогічними доводам його апеляційної скарги, були предметом ретельної перевірки місцевого суду та обґрунтовано визнані безпідставними.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що 16 травня 2017 року Октябрським районним судом м. Бєлгород з урахуванням змін за ухвалою Бєлгородського апеляційного суду ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за ч.3 ст.30 п.«а» ч.4 ст.228.1, п.«а» ч.4 ст.228.1,ч.3 ст.30 ч.5 ст.228.1, ч.3 ст.69 КК РФ на 13 років позбавлення волі.

16 листопада 2018 року Семенівським районним судом Чернігівської області з урахуванням ухвали цього суду від 02 жовтня 2019 року про виправлення описки задоволено подання Міністерства юстиції України та приведено вирок Октябрського районного суду м. Бєлгород від 16 травня 2017 року у відповідність із законодавством України.

Визначено ОСОБА_7 покарання за: ч.2 ст.15 ч.3 ст.307 КК України 8 років позбавлення волі без конфіскації майна; ч.3 ст.307 КК України - 11 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч.ч.1, 2 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань визначено ОСОБА_7 остаточне покарання 13 років позбавлення волі без конфіскації майна, в строк якого зараховано попереднє ув`язнення ОСОБА_7 із 14 серпня 2015 року до 16 травня 2017 року.

23 грудня 2019 року Чернігівським апеляційним судом ухвалу Семенівського районного суду Чернігівської області від 16 листопада 2018 року залишено без зміни.

17 жовтня 2019 року Менським районним судом Чернігівської області зараховано ОСОБА_7 у строк покарання його попереднє ув`язнення з 14 серпня 2015 року до 04 серпня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У силу ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Наведену вимогу закріплено й у ст.533 КПК України, відповідно до якої вирок або ухвала суду, що набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Таким чином, вирок Октябрського районного суду м. Бєлгород від 16 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 був приведений у передбаченому КПК України порядку у відповідність із законодавством України за ухвалою Семенівського районного суду Чернігівської області від 16 листопада 2018 року, яка набрала законної сили та підлягає обов`язковому виконанню на території України, а тому посилання апелянта про відсутність підстав для виконання названого вище вироку в Україні є неспроможними.

Також суд першої інстанції правильно зазначив, що саме питання приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України за правилами ст.ст.609, 610 КПК України здійснюється лише за клопотанням Міністерства юстиції України, а не засудженого.

Що стосується посилань ОСОБА_7 на неправильне визначення йому суворого покарання, то вони не є предметом розгляду в даному судовому провадженні за поданими засудженим заявами, натомість питання, пов`язані із визначенням засудженому покарання, вирішувались Семенівським районним судом Чернігівської області та Чернігівським апеляційним судом при розгляді подання про приведення вироку Октябрського районного суду м. Бєлгород від 16 травня 2017 року у відповідність із законодавством України, як це передбачено приписами ст.610 КПК України.

Тим не менше, колегія суддів зауважує, що судом ОСОБА_7 було визначено покарання у межах санкцій статей КК України, за якими його засуджено, та остаточне покарання визначено за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань, розмір якого відповідає остаточному покаранню за вироком суду РФ, через це твердження засудженого про те, що визначений йому захід примусу перевищує максимальний строк, закріплений у законодавстві України позбавлені підстав.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 13 квітня 2022 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_8