Справа № 588/842/22
Номер провадження 1-кп/950/59/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2023 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лебедин кримінальне провадження № 0000217 про обвинуваченням ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Дашів, Іллінецького району Вінницької області, громадянина України, не працюючого, освіта середня спеціальна, вдівця, що зареєстрований - АДРЕСА_1 , фактично проживає - АДРЕСА_2 , учасника бойових дій, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихп.5, п.7, ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України

з участю прокурора - ОСОБА_6 , захисника - ОСОБА_7 , обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

Лебединським районним судом Сумської області розглядається кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 по п.5, п.7, ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, розгляд якого станом на 11 січня 2023 не завершено.

Обвинуваченому обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 20 січня 2023 року включно.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням у якому просить продовжити строк тримання ОСОБА_5 під вартою. Клопотання обґрунтоване тим, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а завершити розгляд кримінального провадження до закінчення строку дії запобіжного заходу не є можливим, у зв`язку із чим просить продовжити застосований до обвинуваченого запобіжний захід.

Захисник - адвокат ОСОБА_7 щодо задоволення поданого клопотання заперечував, зазначив, що ризики, наведені у ньому не доведені прокурором, відсутні, ОСОБА_5 не має наміру переховуватись та не зможе здійснити тиск на свідків, а також обвинувачення є необґрунтованим та надуманим, а тому з урахуванням положень кримінального процесуального законодавства клопотання прокурора не підлягає задоволенню. Також заявив клопотання про зміну запобіжного заходу оскільки вважав за можливе застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді зобов`язання носити електронний засіб контролю.

Обвинувачений, при вирішенні питання щодо запобіжного заходу, підтримав свого захисника. Просив змінити запобіжний захід на захід не пов`язаний з позбавленням волі, повідомив, що не збирається переховуватись і буде з`являтись до суду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Так, відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Розглянувши доводи клопотання прокурора суд вважає, що на даний час продовжують існувати ризики передбачені пунктами 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, такі як, можливість обвинуваченим переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні. На даний час такі ризики є актуальними та не зменшились.

Відповідно до ст. 178 КПК України при обранні запобіжного заходу суд, зокрема, враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого, наявність судимостей обвинуваченого.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При вирішенні питання про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в контексті наявного ризику переховування, суд враховує те, що він, обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину та особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за який зокрема передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

Характер та фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, свідчать про підвищену суспільну небезпеку.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Також суд погоджується із позицією прокурора щодо наявності ризику незаконного впливу обвинуваченого на свідків, з огляду на наступне, оскільки, допит усіх свідків на стадії судового розгляду ще не відбувся, однак, на думку суду, існують підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу обвинуваченого на цих свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань. Водночас, суд наголошує, що належність чи неналежність показань цих свідків буде встановлена після їх безпосереднього допиту під час перебування суду в нарадчій кімнаті.

Окрім тяжкості покарання та наявних ризиків, суд також враховує інші обставини, визначені ст. 178 КПК України, а саме вік та стан здоров`я обвинуваченого, відсутність утриманців або осіб за якими він здійснює догляд, відсутність сталих соціальних зв`язків у місці проживання, його репутацію.

З огляду на стадію розгляду кримінального провадження, суд не знаходить підстав для визнання необґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, оскільки оцінка наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень не надається, оскільки в силу положень ч. 2 ст. 42 КПК України ОСОБА_5 наразі перебуває у статусі обвинуваченого.

Також суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки обвинувачений не має сталих соціальних зав`язків по місцю проживання, яке не є його постійним зареєстрованим місцем проживання, також суду не надано жодних даних про можливість постійного проживання ОСОБА_5 по певній адресі.

З урахуванням наявних ризиків та інших обставин встановлених судом, виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може запобігти ризикам, наявність яких встановлено судом, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не можуть цього зробити.

На думку суду, застосований відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку.

При цьому з огляду на положення п. п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд не визначає розмір застави, а також не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином суд вважає за необхідне продовжити застосований відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 10 березня 2023 року включно.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, що зареєстрований - АДРЕСА_1 , фактично проживає - АДРЕСА_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Сумський слідчий ізолятор» на строк до 10 березня 2023 року включно.

У задоволенні клопотання захисника, адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 відмовити.

Копію ухвали негайно після проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, направити Державній установі «Сумський слідчий ізолятор».

Ухвала, в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3