№ 143/905/21
ВИРОК

Іменем України

10.02.2023р. м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Погребище обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000221, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.07.2021 року, по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Старостинці, Погребищенського району, Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, освіта середня, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,-

Встановив:

13.07.2021 року біля 15 год. 00 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи біля сільського ставу, що розташований в с.Гопчиця, Погребищенської ТГ, Вінницького району, Вінницької області, зустрів свого сусіда ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , з яким почав розмовляти. Під час розмови ОСОБА_5 в ході раптово виниклого конфлікту через висловлену ОСОБА_6 образу в бік його малолітнього сина, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_6 один удар відкритою долонею правої руки в обличчя, від якого той впав на землю.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи в ділянці лівого суглобового відростку, яке згідно висновку судово медичної експертизи №86 від 17.08.2021 року відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого (понад 21 добу) розладу здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив обставини, наведені у зміненому прокурором обвинуваченні. Також пояснив, що 13.07.2021 року біля 15 год. 00 хв. він, перебуваючи разом зі своїм сином семирічного віку біля сільського ставу, що розташований в с.Гопчиця, Погребищенської ТГ, Вінницького району, Вінницької області, зустрів свого сусіда ОСОБА_6 . Останній некоректно висловився про його сина, після чого він підійшов до ОСОБА_6 для того, щоб зробити йому зауваження, однак той висловився у його сторону нецензурною лайкою. Після цього він ударив ОСОБА_6 долонею правої руки в обличчя. Від отриманого удару ОСОБА_6 впав на землю. Також зазначив, що не заперечує проти відшкодування потерпілому матеріальної та моральної шкоди, однак на даний час заявлену ОСОБА_6 суму 8000 грн. 00 коп. відшкодувати не в змозі через скрутне матеріальне становище.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що 13.07.2021 року біля 15 год. 00 хв. він перебував біля сільського ставу, що розташований в с.Гопчиця, Погребищенської ТГ, Вінницького району, Вінницької області, де купався. В той час там також перебував ОСОБА_5 , який підійшов і вдарив його рукою в обличчя, внаслідок чого він отримав перелом щелепи. Від отриманого удару він впав на землю. Коли він піднявся із землі, то на велосипеді поїхав додому, де його дружина ОСОБА_7 викликала карету швидкої допомоги та працівників поліції. В подальшому він лікувався у м.Вінниця. Окрім того, зазначив, що бажає аби обвинувачений відшкодував завдану йому матеріальну і моральну шкоду, на призначенні судом суворого покарання обвинуваченому не наполягає.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що 13.07.2021 року біля 15 год. 00 хв. він перебував біля сільського ставу, що розташований в с.Гопчиця, Погребищенської ТГ, Вінницького району, Вінницької області, там також перебували ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Він бачив момент падіння ОСОБА_6 на землю, при цьому момент удару, чим саме і в яку частину тіла прийшовся удар він не бачив, хоча знаходився від них на відстані не більше десяти метрів. ОСОБА_6 лежав на землі приблизно тридцять секунд, після чого піднявся і пішов. Він запитав ОСОБА_5 навіщо він ударив ОСОБА_6 , на що той відповів, що останній знає причину.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона є дружиною ОСОБА_5 , який 13.07.2021 року біля 15 год. 00 хв. прийшов додому і повідомив, що на сільському ставу наніс удар долонею руки ОСОБА_6 , так як той некоректно висловився по відношенню до їхнього сина.

Крім визнання вини обвинуваченим та показів потерпілого, свідків, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення також підтверджується дослідженими судом письмовими та речовими доказами:

- висновком судово медичної експертизи №86 від 17.08.2021 року, згідно із яким у ОСОБА_6 мав місце перелом нижньої щелепи в ділянці лівого суглобового відростку, який виник від травматичної дії (удару) тупого твердого предмету (в тому числі кулак руки тощо), можливо 13.07.2021 року, який за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого (понад 21 добу) розладу здоров`я (а.с.103, 104);

- речовими доказами, а саме медичною картою стаціонарного хворого №9383 (Вінницька обласна клінічна лікарня імені Пирогова) на 9 (б/а) на ім`я ОСОБА_6 ; чотирма рентгенівськими знімками.

Проаналізувавши наведені докази в їх сукупності та системному взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вони поза розумним сумнівом є достатніми та переконливими для висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 судом кваліфікуються за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір.

Згідно із ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як роз`яснено в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд ураховує характер та суспільну небезпечність, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, суд бере до уваги, що вчинене кримінальне правопорушення згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває, не працює, одружений, на утриманні має малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, передбаченою пунктом 1 ч.1 ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, передбаченою пунктом 6 ч.1 ст.67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Згідно із ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими так і іншими особами.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Беручи до уваги наведене, суд вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у виді позбавлення волі в межах, установлених у санкції ч.1 ст.122 КК України.

Разом із цим, зважаючи на тяжкість злочину та обставини його вчинення, особу винного, думку прокурора та потерпілого, ураховуючи наведені в досудовій доповіді Вінницького РС №5 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області висновки щодо середньої ймовірності вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення, низького рівня ризику небезпеки для суспільства, можливості виправлення обвинуваченого без позбавлення волі за умови здійснення нагляду за ним з боку органів пробації, суд на підставі ч.1 ст.75 КК України дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та звільнення його від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку.

Призначення зазначеного покарання зі звільненням обвинуваченого від його відбування з випробуванням, на переконання суду, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_5 слід покласти обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме медичну карту стаціонарного хворого №9383 (Вінницька обласна клінічна лікарня імені Пирогова) на 9 (б/а) на ім`я ОСОБА_6 ; чотири рентгенівські знімки; диск з обстеженням, на підставі п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України необхідно повернути потерпілому.

Підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили чи інших заходів забезпечення кримінального провадження стосовно обвинуваченого суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

Ухвалив:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Початок іспитового строку ОСОБА_5 обчислювати з моменту проголошення вироку.

На підставі пунктів 1, 2 ч.1, пункту 2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази по справі: медичну карту стаціонарного хворого №9383 (Вінницька обласна клінічна лікарня імені Пирогова) на 9 (б/а) на ім`я ОСОБА_6 ; чотири рентгенівські знімки; диск з обстеженням - повернути потерпілому ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_1 .

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Погребищенський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя