Справа № 131/549/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.02.2023

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засіданя ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000068 від 10 травня 2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Борисівка Іллінецького району Вінницької області та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 129 КК України та ч. 1 ст. 125 КК України,

сторони та учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник обвинуваченого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 10.05.2021 року близько 14:20 год, перебуваючи в стані алкогольної сп`яніння та знаходячись в будинку своєї співмешканки ОСОБА_6 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на побутовому ґрунті, розпочав суперечку із співмешканкою в ході якої, неповнолітня донька останньої, ОСОБА_7 , зробила зауваження ОСОБА_3 та попросила його припинити виражатися нецензурною лайкою на адресу її матері.

Після цього, ОСОБА_3 , перебуваючи в кухні будинку, маючи умисел направлений на погрозу вбивством, з метою викликати у потерпілої побоювання за своє життя, став висловлювати до ОСОБА_7 погрожуючи вбивством, та у подальшому усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно взяв зі стола, в праву руку, кухонний ніж, підійшов до ОСОБА_7 та почав висловлювати погрози вбивством, а саме, що «заріже її», і для переконливості дійсного вчинення таких дій, приклав лезо ножа загостреною стороною до живота останньої.

Продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_3 , з метою нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , взяв останню за праву руку та почав її крутити в різні сторони та коли потерпіла вирвалась та вибігла на вулицю ОСОБА_3 , з ножем в руці почав бігти за нею при цьому висловлював погрози вбивством, які остання сприйняла, як реальні, так як були всі підстави побоюватись здійснення цих погроз та викликав у останньої стійку впевненість у загрозі її життю.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений частиною 1 статті 129 КК України, а саме: погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватись здійснення цієї погрози.

Крім цього, ОСОБА_3 , 10.05.2021 близько 14:20 год перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в будинку своєї співмешканки ОСОБА_6 , який розташований за адресою АДРЕСА_2 , на побутовому ґрунті вчинив суперечку з співмешканкою в ході якої, неповнолітня донька останньої, ОСОБА_7 , зробила зауваження ОСОБА_3 та попросила його припинити виражатися нецензурною лайкою на адресу її матері.

Після чого, ОСОБА_3 , перебуваючи в кухні будинку, маючи умисел направлений на погрозу вбивством, з метою викликати у потерпілої побоювання за своє життя, став висловлювати до ОСОБА_7 погрози вбивством, та у подальшому, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, взяв зі стола в праву руку, кухонний ніж, підійшов до ОСОБА_7 , почав висловлювати погрози вбивством, а саме, що «заріже її», і для переконливості дійсного вчинення таких дій, приклав лезо ножа загостреною стороною до живота останньої.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_3 , з метою нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , взяв останню за праву руку та почав її крутити в різні сторони, однак потерпіла вирвалась та вибігла на вулицю.

Своїми протиправними діями, ОСОБА_3 , спричинив потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синця в області правого передпліччя, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 52 від 11.05.2021 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень п. 2.3.5, тобто таке, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений частиною 1 статті 125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та просить призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст.125 КК України у виді 150 годин громадських робіт та за ч. 1 ст. 129 КК України в виді 2 років обмеження волі та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання біль суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді двох років обмеження волі.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень при зазначених вище обставинах визнав повністю, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 підтримав покази підзахисного, а також підтримав запропонований прокурором порядок дослідження доказів.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася надавши суду заяву про проведення судового засідання без її участі, та просила призначити ОСОБА_3 покарання відповідно до закону.

Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, врахувавши, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками судового провадження, не досліджувалися, за винятком документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих його даних, заходів забезпечення кримінального провадження.

Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінальних проступків, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин кримінальних проступків, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступків при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

А тому суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 129 КК України, як погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватись здійснення цієї погрози та ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд, відповідно до вимог статей 50, 65-67 Кримінального кодексу України щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим правопорушень, передбачених частиною 1 статті 125 та частиною 1 статті 129 КК України, які у відповідності до статті 12 цього Кодексу є кримінальними проступками, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та не звертався за медичною допомогою до лікаря психіатра.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує відношення обвинуваченого до своїх дій, а саме те, що у вчиненому він щиро кається, просить вибачення у потерпілої, та завіряє суд, що подібне більше не повториться.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України - є щире каяття, активне сприяння досудовому розслідуванню.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 67 КК України - є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Суд зазначає, що згідно положень статей 50, 65 Кримінального кодексу України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання передбачене санкцією кримінального закону у виді обмеження волі строком на 2 роки за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 129 КК України та покарання передбачене санкцією кримінального закону у виді у виді 150 годин громадських робіт, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України.

На підставі статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити обвинуваченому ОСОБА_3 остаточне покарання у вигляді обмеження волі строком 2 (два) роки із застосуванням відносно нього статті 75 КК України та звільнити його від відбуття покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців з покладенням на нього обов`язків визначених пунктами 1, 2 частини першої статті 76 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Судові витрати на проведення експертизи відсутні.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку, встановленому статті 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 50, 65-67 Кримінального кодексу України, ст. ст. 349, 368-371, 373-374, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 129 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України та призначити йому покарання у виді 150 (сто п`ятдесяти) годин громадських робіт.

На підставі частини 1 статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити обвинуваченому ОСОБА_3 остаточне покарання у вигляді обмеження волі строком 2 (два) роки.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 :

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Речові докази у кримінальному провадженні № 0000068, а саме: кухонних ніж переданий під розписку на зберігання ОСОБА_6 залишити за нею.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: