Cправа № 700/143/18
Провадження № 1-кп/700/33/23
"03" лютого 2023 р. Лисянський районний суд Черкаської області у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2 , прокурора: ОСОБА_3 , потерпілого: ОСОБА_4 , представників потерпілого: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинуваченого: ОСОБА_7 , захисника: ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Лисянка кримінальне провадження № 1-кп/700/107/22 за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135 КК України та ч.2 ст.286 КК України,
В обґрунтування клопотання зазначається, що в основу пред`явленого обвинувачення було покладено висновок комісійної судової авто-технічної експертизи № 4/2341 від 20.12.2017 р. Однак даний висновок не може бути належним доказом, оскільки, вихідні дані зазначені слідчим, про видимість пішохода, яка була начебто встановлена (під час слідчого експерименту від 27.10.2017р.) та складає 116 метрів, суперечить матеріалам справи. Окремо слід зазначити, що для проведення даної слідчої дії з незрозумілої причини був залучений автомобіль який не був учасником ДТП, при чому автомобіль на якому ОСОБА_7 допустив наїзд на пішохода (не дивлячись на відсутність арешту) під час провадження досудового слідства перебував на майданчику Лисянського відділу поліції.
Звертає увагу суду, що 07.10.2016 року було проведено слідчий експеримент за участю всіх учасників кримінального провадження та за участю вищезазначеного автомобіля, під час проведення якого, було встановлено, що видимість елементів дороги при дальньому світлі фар складає 62 метри при ближньому - 35,6 метрів відповідно.
При порівнянні вказаних вище слідчих експериментів відомості про проведення яких містяться в протоколах від 07.10.2016 року та 20.12.2017 року випливає, що при видимості елементів дороги (в темну пору доби) яка складає 62, видимість пішохода (в темному одязі) складає 116 метрів, що більше ніж у два рази перевищує видимість елементів дороги, що є не логічним та з практичної точки зору неможливим.
Недостовірність даних відомостей була підтверджена висновком експерта №010- 02(Е)/20 від 04.03.2020 року, згідно якого експерт у підсумках зазначає про неможливість експертним шляхом встановити чи мав водій технічну можливість попередити наїзд у зв`язку з суттєвими відмінностями під час проведення зазначених слідчих експериментів .
Під час допиту в судовому засіданні також на технічну необґрунтованість даних, щодо видимості пішохода зазначили обидва експерта. Окремо експерт ОСОБА_9 зазначив, що будь-які зміни в вихідних даних тягнуть за собою додаткове дослідження та потребують нових розрахунків для дачі відповідні на наявність (відсутність) технічної можливості попередження ДТП.
Дані хибні дані могли мати місце лише за умови, що в автомобілі, який залучався для проведення слідчого експерименту 20.12.2017 року встановлені інші освітлювальні прилади.
Прокурор та представники потерпілого в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання захисника, посилаючись зокрема на те, що не має потреби у повторному проведені слідчого експерименту, оскільки слідчі експерименти у справі проведені із дотриманням всіх норм КПК України, при їх проведенні на захисник ні обвинувачений жодних зауважень чи заперечень не висловлювали.
Суд, вислухавши учасників судового провадження, дійшов таких висновків.
Згідно із ч. 3 ст.333 КПК України у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії. У разі прийняття такого рішення суд відкладає судовий розгляд на строк, достатній для проведення слідчої (розшукової) дії та ознайомлення учасників судового провадження з її результатами.
Положеннями ст. 240 КПК визначено умови за яких може проводитися слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Як вбачається з доказів наданих стороною обвинувачення, під час досудового розслідування були проведенні слідчі експерименти за участю ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 07 жовтня 2016 року згідно з яким встановлено видимість елементів проїжджої частини на ближньому світлі фар 39 м., на дальньому 62 м. Учасники слідчої дії зауважень за заперечень не заявляли. Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 27 жовтня 2017 року за участю ОСОБА_7 встановлено видимість пішохода який веде велосипед при дальньому світлі фар 116 м. При цьому, ОСОБА_7 заперечень чи зауважень щодо протоколу не заявлялось.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 19 липня 2017 року, на пропозицію слідчого ОСОБА_7 відмовився в присутності свого захисника на проведення слідчого експерименту і пояснив, що всі обставини даної дорожньо-транспортної пригоди ним були вказані на попередньому слідчому експерименті, у зв`язку з плином часу він вже не зможе нічого показати, так як не пам`ятає.
Отже, слідчим надавалась можливість проведення повторного слідчого експерименту стороні захисту, а на даний час нових доказів не здобуто.
За таких обставин, судом не встановлено підстав для доручення слідчим органам проведення слідчого експерименту.
Виходячи з викладеного та керуючись ст. ст. 240, 333, 371, 372, КПК України, суд,
У задоволенні клопотання сторони захисту про доручення органу досудового розслідування провести слідчу дію слідчий експеримент відмовити повністю.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною 1 статті 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1