ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/213/23

Провадження № 1-кп/568/34/23

"29" березня 2023 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

прокурор ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000150 (від 11.11.2022 р.) по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Радивилів, Рівненська обл., житель АДРЕСА_1 , громадянин України, із середьою спеціальною освітою, розлучений, не працюючий, на утриманні неповнолітніх та осіб непрацездатного віку немає, відповідно до ч. 5 ст. 89 КК України не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11.11.2022 р. близько 17 год., ОСОБА_4 перебуваючи на балконі загального користування у багатоквартирному житловому будинку, за адресою: АДРЕСА_2 , скориставшись відсутністю власника майна, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, умисно, таємно викрав покривало, вартістю 311,83 грн., власником якого є ОСОБА_6 .

Дії обвинуваченого кваліфіковані, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185КК України.

10.02.2023 р. між прокурорм у кримінальному провадженні, підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно угоди, сторони домовилися про те, що обвинувачений беззастережно визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років та звільнення від відбування покарання з випробування на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.

В судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення. Визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Захисник обвинуваченого просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.

Враховуючи викладене, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд дійшов висновку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості, за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК України, правовій кваліфікації кримінального правопорушення щодо узгодженого покарання.

Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опитування сторін, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим.

Окрім цього, обвинуваченому роз`яснено частини 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, положення яких йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини 4 статті 474 КПК України, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку, згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі.

Суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України.

Перевіряючи покарання, яке узгоджене сторонами угоди на відповідність вимогам КК України, суд враховує ступінь тяжкості та ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України кваліфікується, як тяжкий злочин.

Судом досліджено дані про особу обвинуваченого, при цьому встановлено, що має погашену судимість, за місцем реєстрації на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно ст. 66 КК України - є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно ст. 67 КК України - відсутні.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Крім того, беручи до уваги критичне ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, активне сприяння у розкритті злочину, щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. А тому, на підставі ст. 75 КК України, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю один рік, який є достатнім для того, щоб винний в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості.

Питання щодо речових доказів у справі належить вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати покласти на обвинуваченого.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 10.02.2023 року, укладену між прокурором Радивилівського відділу Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000150 (від 11.11.2022 р.) по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене в угоді покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю один рік.

На підставі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Речові докази у кримінальному провадженні: одеяло - залишити власнику.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати на залучення експерта в розмірі 755,12 грн.

На вирок суду може бути подана апеляцiйна скарга до Рiвненського апеляцiйного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію даного вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1