Справа № 473/2513/13-к
Номер провадження 1-кп/473/274/2022
УХВАЛА
Іменем України
"11" листопада 2022 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши матеріали кримінального провадження №0000150 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадження колегії суддів передано після скасування в суді апеляційної інстанції ухвали від 01 червня 2022 року, яка була постановлена цим же складом суду, про повернення обвинувального акту прокурору провадження №0000150 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України.

Так, ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 червня 2022 року про повернення прокурору обвинувального акту - скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції.

08 та 10 листопада 2022 року були подані заяви про самовідвід головуючою суддею ОСОБА_1 та суддями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки вони приймали участь в постановлені ухвали про повернення обвинувального акту, яка була скасована в суді апеляційної інстанції.

Суд вважає, що такі заяви слід задовольнити для усунення всіх сумнівів в неупередженості суду.

Так відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України у разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду. Відповідно до ч.3 ст.81 КПК України заява про відвід, що розглядається судом колегіально, вирішується простою більшістю голосів.

Право на справедливий судовий розгляд, передбачене ст.6 Європейської Конвенції з прав людини, яка передбачає повагу до принципу верховенства права. Одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву.

Ч.2 ст.76 КПК зазначає, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної та касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.

Заяви про самовідвід суддів, що подані в цьому провадженні, відповідають вимогам п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року (СХВАЛЕНО Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 N 2006/23), який передбачає наступне: «2.5. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Нижче наведені приклади таких випадків: 1. У судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розгляд ається».

Коментарі щодо Бангалорських принципів поведінки суддів також свідчать про наявність підстав для задоволення заяв суддів про самовідвід, оскільки: «Залежно від обставин, обґрунтована підозра в упередженості може виникати в таких випадках: в) якщо суддя повинен визначити ступінь достовірності свідчень особи і відхилив його свідчення у попередній справі у настільки різкій формі, що це змушує сумніватися у здатності судді неупереджено поставитися у подальшому до свідчень такої особи; г) якщо суддя, зокрема під час слухання, висловив думку щодо будь-якого спірного питання настільки різко й неврівноважено, що це викликає обґрунтовані сумніви в його здатності об`єктивно розглядати відповідне питання; або д) якщо з будь-якої іншої причини існують реальні підстави сумніватися у здатності судді відкинути сторонні міркування, упередження чи прихильність і в здатності судді винести об`єктивне рішення щодо питань, які розглядаються» (Коментарі щодо Бангалорських принципів поведінки суддів. - Електронний ресурс. - Режим доступу: /vkksu.gov.ua/userfiles/komentari%20bangalorski.pdf).

Окрім того, постановою Верховного Суду від 21 червня 2018 року справа №467/1131/16-к провадження №51-1679км18 визначено, що: «Доводи касаційної скарги законного представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про те, що суддя, яка постановила обвинувальний вирок щодо її сина, мала заявити самовідвід, оскільки раніше вже повертала обвинувальний акт прокурору, що, на думку касатора, перешкоджало їй повторно брати участь у розгляді кримінального провадження по суті, є неспроможними.

Так, відповідно до ст.21 КПК кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Вимога законності у кримінальному провадженні України поширюється не лише на законність суду, який уповноважений здійснювати судовий розгляд у кримінальних справах, а включає в себе й законність складу суду в конкретному судовому провадженні.

Законність складу суду спрямована на забезпечення права на справедливий суд, проголошеного в ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. У практиці Європейського суду з прав людини недодержання вимог щодо складу суду визнається порушенням положень п. 1 ст. 6 Конвенції, про необхідність розгляду справи незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Зокрема, ч.2 ст.76 КПК зазначає, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної та касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.

Таким чином, за змістом цієї норми кримінального процесуального закону, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права повторно брати участь у новому провадженні виключно після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції».

Така Постанова Верховного Суду має обов`язковий характер для її застосування судом, оскільки згідно із ч.5 та ч.6 ст.13 Закону України від 2 червня 2016 року «Про судоустрій і статус суддів»: «5. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. 6. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права».

За таких обставин суд вважає, що заяви головуючої судді ОСОБА_1 та суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про самовідвід підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.76, 81, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву головуючої судді ОСОБА_1 та суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про самовідвід в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, - задовольнити.

Колегіальний склад суду, на розгляд якого передати кримінальне провадження, - визначити в порядку, встановленому ст.35 КПК України, негайно передавши провадження до канцелярії суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді

ОСОБА_3

ОСОБА_2