КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09 лютого 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 лютого 2023 року, зокрема, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , до 09 квітня 2023 року включно, з визначенням застави у виді 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 134 200 грн.

Таке рішення суд, врахувавши тяжкість вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення та обставини його вчинення, а саме в умовах воєнного стану, а також відомості про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий та не має постійного місця проживання, мотивував існуванням на даний час ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тим, що існує ризик повторного вчинення ним протиправних дій у разі перебування в умовах менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, продовження протиправної діяльності та переховування від суду з метою ухилення від покарання, яке можливе у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, і тому визнав необхідним продовжити ОСОБА_5 строк тримання під вартою,з визначенням застави у виді 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки інший, більш м`який, запобіжний захід не забезпечить його належної процесуальної поведінки та виконання процесуальних рішень суду.

____________________________________________________________

Справа №11-кп/824/2396/2023 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_6

Категорія: ч. 4 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 , не погоджуючись з ухвалою суду про тримання його під вартою та застосування щодо нього застави в сумі 134 200 грн., вказуючи на те, що він повернув велосипед та гроші у сумі 1400 грн., а також те, що він має вищу освіту, родину та є хорошою і адекватною людиною, просить йому допомогти.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

З огляду на вказані вимоги закону апеляційний розгляд здійснено без участі сторін судового провадження, оскільки відсутні клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх участю.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За змістом ч. 1 ст. 331 КПК Українипід час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

За змістом положень глави 18 КПК України у взаємозв`язку з вимогами ст. 331 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини її життя, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону, на переконання колегії суддів, були дотримані судом першої інстанції, а доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про відсутність підстав для продовження йому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є непереконливими.

Як убачається з матеріалів провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 , 09 лютого 2023 року Шевченківським районним судом м. Києва проведено підготовче судове засідання та призначено судовий розгляд кримінального провадження №0003029 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України.

Також, вирішуючи клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність продовження обвинуваченому обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків. При цьому суд, врахувавши тяжкість вчинених ОСОБА_5 кримінальних правопорушень в умовах воєнного стану, а також відомості про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не має постійного місця проживання, мотивував існуванням на даний час ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тим, що існує ризик повторного вчинення ним протиправних дій у разі перебування в умовах менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, продовження протиправної діяльності та переховування від суду з метою ухилення від покарання, яке можливе у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, оскільки судом об`єктивно були досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження найсуворішого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення, яке цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, що вчинені в умовах воєнного стану, а також, приймаючи до уваги всі наявні у матеріалах провадження дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не має постійного місця проживання, та, з огляду на ці обставини, існування обґрунтованих ризиків, що обвинувачений може продовжити протиправну діяльність та переховуватись від суду з метою ухилення від покарання, яке можливе у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, та враховуючи ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений, а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не встановила.

Наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого дані про його особу, а також наявність у нього родини, самі по собі не дозволяють зробити висновок про те, що можливість уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, може бути досягнута шляхом застосування до нього іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

При цьому колегія суддів зважує і на те, що обвинуваченому при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою була визначена, з урахуванням вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, застава як альтернативний запобіжний захід, розмір якої може забезпечити належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та є співмірним з існуючими у даному кримінальному провадженні ризиками.

Враховуючи наведене, підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, принаймні на цій стадії судового розгляду, колегія суддів не вбачає.

За вказаних вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 09 лютого 2023 рокує законною та обґрунтованою, а отже, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09 лютого 2023 року, якою, зокрема, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , до 09 квітня 2023 року включно, з визначенням застави у виді 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 134 200 грн., - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3