Справа №573/848/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/590/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Домашнє насильство
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Сумської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Білопільського районного суду Сумської області від 01 вересня 2022 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Ворожба Сумської області, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Білопільського районного суду Сумської області від 24 листопада 2020 року за ч. 1 ст.125, ст. 126-1, ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 20 днів, судимості не зняті і не погашені,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ст. 126-1, ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга першого заступника керівника Сумської обласної прокуратури ОСОБА_9 , в якій, не оспорюючи фактичних обставин справи та доведеності вини ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих злочинів, прокурор просить Білопільського районного суду Сумської області від 01 вересня 2022 року відносно останнього, скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 200 годин;

-за ст. 126-1 КК України у виді арешту на строк 6 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді арешту на строк 6 місяців.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

Даним вироком ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ст. 126-1, ч. 1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання за:

- ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 200 годин;

- ст. 126-1 КК України у виді арешту на строк 5 місяців;

- ст. 126-1 КК України у виді арешту на строк 6 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_10 остаточне покарання у виді арешту на строк 6 місяців.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави 26 427 грн. 80 коп. процесуальних витрат за проведення судових експертиз.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з дня фактичного затримання.

Обгрунтовуючи вимоги поданої апеляційної скарги, перший заступник керівника Сумської обласної прокуратури посилається на те, що інкриміновані ОСОБА_10 епізоди домашнього насильства, вчинені ним 20 червня 2021 року, підпадають під дію одного й того ж самого кримінального закону, а саме, ст. 126-1 КК України, тобто утворюють повторність, і відповідно до положень ст.ст. 32, 33 КК України, з урахуванням судової практики Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 08 лютого 2021 року у справі № 390/235/19, за кожне з них не може бути призначене окреме покарання.

За таких обставин суд першої інстанції на етапі остаточної кримінально-правової оцінки дій ОСОБА_10 в резолютивній частині вироку безпідставно окремо кваліфікував кожне кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, і, відповідно, безпідставно призначив окреме покарання за кожне з цих кримінальних правопорушень, дійшовши помилкового висновку, що ці тотожні кримінальні правопорушення утворюють сукупність.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на судове рішення не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції, 10 травня 2022 близько 07 год. 30 хв., ОСОБА_10 , знаходячись за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння, вчинив сімейну сварку зі своєю сестрою ОСОБА_8 , у ході якої ображав її нецензурною лайкою, завдавши шкоди психологічному здоров`ю останньої.

Крім того, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_10 , 10 травня 2022 о 12 год., знаходячись за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив сімейну сварку зі своєю сестрою ОСОБА_8 , у ході якої ображав її нецензурною лайкою, завдавши шкоди психологічному здоров`ю останньої.

Крім того, ОСОБА_10 , 10 травня 2022 року, о 17 год., знаходячись за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння, вчинив сімейну сварку зі своєю сестрою ОСОБА_8 , у ході якої ображав її нецензурною лайкою, чинив психологічний тиск, погрожував фізичною розправою, завдавши шкоди психологічному здоров`ю останньої.

Крім того, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_10 , 12 травня 2022 року, о 20 год. 30 хв., знаходячись за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив сімейну сварку зі своєю сестрою ОСОБА_8 , у ході якої ображав її нецензурною лайкою, завдавши шкоди психологічному здоров`ю останньої.

Під час вчинення ОСОБА_10 дій, спрямованих на домашнє насильство, у вищевказані дні ОСОБА_8 постійно викликала працівників відділення поліції № 1 (м. Білопілля) Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області, які по приїзду припиняли протиправні дії її брата ОСОБА_10 та складали стосовно нього протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Однак, 20 червня 2022 року, о 20 год., ОСОБА_10 , будучи раніше притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення насильства у сім`ї, не зважаючи на вжиті заходи, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи свою перевагу у фізичному розвитку, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття в сім`ї, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вчинив сімейну сварку зі своєю сестрою ОСОБА_8 , під час якої висловлювався на адресу останньої нецензурною лайкою, іншими образливими словами, чим принижував її честь і гідність, тим самим завдав шкоду її психічному здоров`ю.

Внаслідок вчинення умисних, протиправних дій з боку ОСОБА_10 , його сестра ОСОБА_8 зазнала психологічного насильства, яке виразилось в словесних образах нецензурною лайкою, сварках, приниженні її честі і гідності, які викликали в останньої психологічні страждання та погіршення якості її життя.

Таким чином, своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_10 стосовно своєї сестри ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, тобто домашнє насильство, яке виражене в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Крім того, 04 травня 2022 близько 19 год. 30 хв., ОСОБА_10 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив сімейну сварку зі своєю матір`ю ОСОБА_11 , у ході якої ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, завдавши шкоди психологічному здоров`ю останньої.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_10 , 10 травня 2022 о 12 годині, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив сімейну сварку зі своєю матір`ю ОСОБА_11 , у ході якої висловлював на адресу останньої нецензурною лайкою, чим завдав шкоди її психологічному здоров`ю.

Під час вчинення ОСОБА_10 дій, спрямованих на домашнє насильство, у вищевказані дні ОСОБА_11 постійно викликала працівників відділення поліції № 1 (м. Білопілля), які по приїзду припиняли протиправні дії її сина ОСОБА_10 та складали стосовно нього протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також встановлено, що 20 червня 2022 близько 12 години 30 хвилин, ОСОБА_10 , будучи раніше притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення насильства у сім`ї, незважаючи на вжиті заходи, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи свою перевагу у фізичному розвитку, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття в сім`ї, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вчинив сімейну сварку зі своєю матір`ю ОСОБА_11 , під час якої висловлювався на адресу останньої нецензурною лайкою, іншими образливими словами, принижував її честь і гідність, тим самим завдав шкоду її психічному здоров`ю.

Внаслідок вчинення умисних, протиправних дій з боку ОСОБА_10 , його мати ОСОБА_11 зазнала психологічного насильства, яке виразилось в словесних образах нецензурною лайкою, сварках, приниженні її честі і гідності, які викликали в останньої психологічні страждання та погіршення якості її життя.

Таким чином, своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_10 стосовно своєї матері ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, тобто домашнє насильство, яке виражене в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Крім того, 01 серпня 2022 року, приблизно о 21 год., ОСОБА_10 , перебуваючи у будинку за місцем свого фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 разом із матір`ю ОСОБА_11 . На ґрунті тривалих неприязних відносин ОСОБА_10 до своєї матері ОСОБА_11 , між останніми виникла словесна сварка, в ході якої у ОСОБА_10 виник злочинний умисел спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю своєї матері ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень своїй матері ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, кулаком лівої руки наніс один удар в передньо-зовнішню ділянку правого плеча своїй матері ОСОБА_11 , спричинивши тілесне ушкодження, яке за ступенем тяжкості кваліфікується як легке.

Таким чином, своїми умисними, протиправними діями обвинувачений ОСОБА_10 вчинив кримінальний проступок передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

Розгляд апеляційної скарги прокурора було проведено без участі обвинуваченого ОСОБА_10 , який належним чином повідомлений про дату і час розгляду апеляційної скарги, про що свідчить наявне в справі поштове рекомендоване повідомлення, клопотань про відкладення від нього не надходило. Також, фактично, в апеляційній скарзі прокурора питання про погіршення стану обвинуваченого не ставиться, тому його участь не є обовязковою.

Тому, заслухавши доповідь головуючого судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення, позицію прокурора, яка не заперечувала щодо розгляду апеляційної скарги без участі обвинуваченого та підтримала апеляційні вимоги, думку захисника ОСОБА_7 , який також не заперечив щодо розгляду справи без участі його підзахисного, як не заперечував щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, та потерпілої, яка при вирішенні апеляційної скарги покладалась на розсуд суду, перевіривши матеріали даного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, враховуючи, що фактичні обставини кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_12 ніким не оспорюються і докази щодо них, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України, не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_12 ч. 1 ст. 125 КК України також не оспорюється, тому відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційному перегляду і в цій частині вирок не підлягає.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про безпідставність окремої кваліфікації кожного епізоду домашнього насильства, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_12 та безпідставного призначення за кожне з цих кримінальних правопорушень покарання, то колегія суддів вважає їх слушними, з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 32 КК України, повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. З цього правила є виключення, згідно з яким вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями цього Кодексу, визнається повторним лише у випадках, передбачених в Особливій частині цього Кодексу (ч. 3 ст. 32 КК).

За правилами ст. 33 КК України сукупністю кримінальних правопорушень визнається вчинення особою двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини КК України, за жоден з яких її не було засуджено.

У випадках сукупності кримінальних правопорушень кожне з них підлягає кваліфікації за відповідною статтею або частиною статті Особливої частини КК України (ч. 2 ст. 33 КК України), а покарання призначається окремо за кожне, яке входить до її складу, із подальшим визначенням остаточного покарання за правилами, передбаченими ст. 70 КК України, які урегульовують порядок призначення покарання при сукупності кримінальних правопорушень.

Зі змісту оскаржуваного вироку вбачається, що 20 червня 2022 року ОСОБА_10 вчинив відносно своєї сестри ОСОБА_8 умисні протиправні дії, а саме, домашнє насильство, яке виражене в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, і в це й же день, ОСОБА_10 вчинив аналогічний злочин стосовно своєї матері - ОСОБА_11 . Крім цього, ОСОБА_10 , 01 серпня 2022 року вчинив ще одне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Оскільки в діях ОСОБА_10 за вказаними епізодами від 20 червня 2022 року має місце повторність кримінальних правопорушень, передбачена ч. 1 ст. 32 КК України, тобто вчинення кількох тотожних кримінальних правопорушень, такі дії останнього за вказаними епізодами необхідно було кваліфікувати за однією статтею та частиною статті Особливої частини КК України, в даному випадку, за ст. 126-1 КК України.

Однак, як вбачається з мотивувальної частини вироку, такі дії обвинуваченого за ст. 126-1 КК України були кваліфіковані за кожним епізодом окремо, і, відповідно, за кожним епізодом окремо, було призначено ОСОБА_10 покарання, при тому, що законодавство про кримінальну відповідальність та кримінальне процесуальне законодавство не містять положень про те, що кримінальні правопорушення, які утворюють передбачену ч.1 ст.32 КК повторність та відповідають одному і тому самому складу кримінального правопорушення (тотожні кримінальні правопорушення), мають бути окремо кваліфіковані, і за кожне правопорушення, кваліфіковане за однією статтею або частиною статті, має бути призначене окреме покарання.

Кваліфікація двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК (тотожних кримінальних правопорушень), та призначення за ними покарання здійснюється згідно з усталеною судовою практикою. За окремими? епізодами? ?злочинної? діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається, і така позиція повністю узгоджується з висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у постанові (справа № 390/235/19 провадження № 51-2177кмо20) від 08 лютого 2021 року, проте, при прийнятті оскаржуваного судового рішення, судом першої інстанції врахована не була.

За таких обставин, доводи прокурора про те, що окремо кваліфікуючи дії обвинуваченого за ст. 126-1 КК України за кожним епізодом та окремо призначаючи за вказаними епізодами покарання, суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є обґрунтованими, і у даному випадку, обвинуваченому слід призначити покарання за ст.126-1 КК України у виді арешту на строк 6 місяців, а за ч. 1 ст. 125 КК України - у виді громадських робіт на строк 200 годин, а за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді 6 місяців арешту, задовольнивши таким чином, в цій частині апеляційні вимоги.

Разом з тим, доводи прокурора про необхідність скасування оскаржуваного вироку суду першої інстанції та ухвалення нового вироку, не узгоджуються з вимогами чинного законодавства, оскільки на підставі ч.1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції та ухвалює свій вирок у разі: 1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; 2) необхідності застосування більш суворого покарання; 3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; 4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Таким чином, з врахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, слід змінити, оскільки така зміна не погіршує становища обвинуваченого, у зв`язку з чим, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 404,405,407,408,409,413,418,419 КПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Сумської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Змінити вирок Білопільського районного суду Сумської області від 01 вересня 2022 року відносно ОСОБА_10 , у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Вважати ОСОБА_10 засудженим за вчинення кримінальних порушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ст. 126-1 КК України до покарання:

-за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 200 годин;

-за ст. 126-1 КК України у виді арешту на строк 6 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді арешту на строк 6 місяців.

Вирок в іншій частині залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4