Справа № 357/3304/22
У Х В А Л А

10 листопада 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біла Церква клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000502 від 25.03.2021, за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває на розгляді обвинувальний акт у кримінальному провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000502 від 25.03.2021, за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 307 КК України.

09.11.2022 захисником обвинуваченого ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 подано клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , власником будинку є батько обвинуваченого ОСОБА_6 . При цьому, захисник також просив покласти на обвинуваченого обов`язки: цілодобово не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 ; прибувати за викликом до суду; повідомляти суд про зміну місця свого проживання.

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що з моменту обрання та продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою зникла частина ризиків, про які зазначено судом в ухвалі від 21.10.2022, а тим, що залишилися можливо запобігти шляхом обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Зокрема, захисник вказує, що на даний час відсутнє будь-яке підтвердження наявності ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватись та ухилятись від явки до суду. Так, ОСОБА_4 приймав участь у слідчих діях у даному кримінальному провадженні. В подальшому, працівники поліції не викликали ОСОБА_4 для проведення слідчих дій. Повістки про виклик ОСОБА_4 вручалися батьку останнього ОСОБА_6 , який повідомляв працівників поліції, що його син мешкає в Києві та вони не спілкуються, попри це повідомлення про підозру також було вручено батьку обвинуваченого.

15.11.2021, після того як ОСОБА_4 оголошено в розшук та зупинено досудове розслідування кримінального провадження, до Білоцерківського РУП надійшов адвокатський запит захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_7 , в якому він просив повідомити чи зареєстровані в ЄРДР кримінальні провадження відносно ОСОБА_4 . Відповідаючи на адвокатський запит, слідча не повідомила захисника про те, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру та про оголошення його в розшук, а також не запропонувала прибути до територіального підрозділу поліції.

Стосовно наявності ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення, захисник зазначає, що з 2017 року у провадженні Голосіївського районного суду м.Києва перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 , однак до теперішнього часу вина ОСОБА_4 , у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення не доведена та вирок відносно нього не набрав законної сили.

Окрім цього, захисник посилається на те, що за час перебування у слідчому ізоляторі у ОСОБА_4 погіршився стан здоров`я та виникла необхідність в проходженні медичного обстеження та лікування. Захисник зауважує, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки та постійне місце роботи.

Обвинувачений ОСОБА_4 , підтримав клопотання свого захисника.

Прокурор проти задоволення клопотання захисника не заперечував та додатково пояснив, що наразі обвинувачений ОСОБА_4 співпрацює зі слідством, що надасть змогу органу досудового розслідування виявити канали постачання ОСОБА_4 психотропних речовин, їх незаконне придбання та зберігання з метою збуту.

Дослідивши матеріали судового провадження, заслухавши пояснення учасників судового провадження, зокрема прокурора, обвинуваченого, захисника, суд встановив наступне.

Згідно з ч.5 ст.201 КПК України слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

Відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.10.2022 встановлено наявність ризиків, передбачених пп. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема: можливість обвинуваченого переховуватись та ухилятися від явки до суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 19.12.2022.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 знаходиться під вартою вже досить тривалий час, а саме, - з 13.03.2022, тобто, вже близько 8 місяців, з урахуванням обставин справи та обставин, встановлених у судовому засіданні, суд вважає, що на теперішній час наявні підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, з огляду на таке.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 307 КК України, який відповідно до частини 6 статті 12 КК України є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватися від суду чи вчинити інше кримінальне правопорушення, суд приймає до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів, може вдатися до відповідних дій.

Разом з цим, суд вважає, що наразі ризикам, передбаченим пп. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України, може дієво запобігти запобіжний захід, який не є виключним за своєю суворістю.

У відповідності до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У розумінні ст. 9 Конституції України - Конвенція про захист прав людини, Протоколи до Конвенції та Рішення ЄСПЛ - є частиною національного законодавства.

В п. 51 Рішенні ЄСРПЛ «Летельє проти Франції» (від 26.06.1991 р.) попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі і не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 11.04.2013 у справі «Вєренцов проти України» ЄСПЛ зазначив, що відповідно до його усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним відправленням правосуддя, у рішенні судів мають адекватно зазначатися підстави, на яких вони ґрунтуються. Ступінь застосування цього обов`язку наводити підстави може змінюватися залежно від характеру рішення та повинен визначатися з огляду на обставини справи.

Як зазначено у окремій думці судді ЄСПЛ Калайджиєвої в рішенні «Шалімов проти України» від 04.03.2010, будь-яка концепція «автоматичної законності» позбавлення свободи несумісна з принципами Конвенції і немає сумніву, що пункт 4 статті 5 Конвенції є процесуальною гарантією та засобом юридичного захисту проти такого тримання під вартою.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Києва, громадянин України, перебуває у фактичних сімейних відносинах з ОСОБА_8 , спільно виховують малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мав постійне місце роботи у ФОП ОСОБА_10 , раніше судимий. Також ОСОБА_4 має батьків-пенсіонерів ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , батько є учасником бойових дій, наразі знаходиться на стаціонарному лікуванні в Центрі кардіології.

Крім того, суд враховує, що наразі триває судовий розгляд.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість злочину, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, конкретні обставини кримінального провадження та характер інкримінованих йому дій, дані про особу обвинуваченого, а саме: його вік, стан здоров`я, сімейний стан, соціальні зв`язки, спосіб життя взагалі, зокрема те, що останній має родинну, має зареєстроване місце проживання, за місцем проживання характеризувався добре, мав постійне місце роботи, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки вважає, що запобігти існуючим ризикам на даній стадії судового розгляду може більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою.

Положеннями ст. 181 КПК України передбачено, що до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, може бути застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Отже, з урахуванням даних про особу підозрюваного, тривалості перебування обвинуваченого під вартою, його співпраці з правоохоронними органами, суд вважає, що, незважаючи на пред`явлення ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину та передбачене за нього покарання, вірогідність ухилення обвинуваченого від виконання процесуальних обов`язків не є надто високою, у зв`язку з чим до нього може бути застосований інший, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт без застосування засобів електронного контролю та покладенням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, що зможе запобігти доведеним ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і належну процесуальну поведінку.

При цьому, суд зважає на практику ЄСПЛ, згідно з якою за наслідками та способами застосування, як тримання під вартою, так і домашній арешт, прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 §1(с) Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії»). Тому суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту без застосування засобів електронного контролю найбільш відповідатиме охороні прав та інтересів суспільства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177-178, 181, 194, 197, 199, 331, 372, ч.2 ст.376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відкласти судовий розгляд у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 307 КК України на 10 годин 00 хвилин 09 грудня 2022 року.
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу задовольнити.
Змінити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 307 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 10 січня 2023 року без застосування засобів електронного контролю.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:
прибувати до суду за першою вимогою;
повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
не відлучатися з с.Острійки Білоцерківського району Київської області без дозволу суду;
не спілкуватись зі свідками у даному кримінальному провадженні без присутності суду;
заборонити обвинуваченому ОСОБА_4 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Виконання ухвали про зміну запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту доручити Білоцерківському РУП ГУ НП в Київській області.
Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік обвинуваченого ОСОБА_4 , щодо якого застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, і повідомити про це суд.
Державній установі «Київський слідчий ізолятор» негайно звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти, якщо в розпорядженні установи відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання обвинуваченого під вартою.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 .
Визначити строк дії ухвали до 10 січня 2023 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала є остаточною та окремому оскарженню не підлягає.

Копію ухвали вручити присутнім учасникам судового провадження та направити для виконання начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Повний текст ухвали оголошено 15.11.2022 о 09 год. 00 хв.

Суддя: ОСОБА_12