Справа № 522/2293/23
Провадження №1-кп/522/760/23
УХВАЛА

03 лютого 2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №2 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеські області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Біляївка Біляївського району Одеської області, громадянина України, одруженого, працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , зі слів раніше не судимого, відносно якого обвинувальний акт направлено до Біляївського районного суду Одеської області,

підозрюваного в рамках кримінального провадження №0000041 від 10.01.2023 року, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді надійшло клопотання слідчого СВ ВП №2 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеські області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтоване наступним.

У провадженні слідчого відділення відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000041, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань «10» січня 2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

У 2023 році, більш точного часу досудовим розслідуванні не встановлено, у невстановленому досудовим розслідуванні місці у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на отримання прибутку шляхом незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

Так, на виконання злочинного умислу ОСОБА_5 у 2023 році, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, почав підшукувати осіб, які мають бажання виїхати з території України, але не мають законного права на перетин державного кордону України.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, термін дії воєнного стану продовжено ще на 30 днів, указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 та від 18.04.2022 № 259/2022, який затверджено Верховною Радою України відповідним Законом України від 21 квітня 2022 року № 7300 від 19.04.2022 «Про затвердження Указу Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Указом Президента України ОСОБА_8 від 17.05.2022 № 341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25.05.2022 строком на 90 діб.

В подальшому Указом Президента України ОСОБА_8 від 12.08.2022 № 341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 23.08.2022 строком на 90 діб.

Указом Президента України ОСОБА_8 від 07.11.2022 № 757/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Так, відповідно до п. 2 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Крім того, п. 3 вказаного Указу зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 33 Конституції України, тобто право кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Так, 24.02.2022 року Указом Президента України №69/2022 оголошено загальну мобілізацію та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу. Поряд з цим, згідно ст.22 даного Закону, передбачено, що граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду - до 60 років.

Пунктом 6 ч.1 ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Враховуючи вказане, на період введення воєнного стану в Україні на законодавчому рівні заборонено виїзд за межі території України осіб, які підлягають мобілізації для несення військової служби, відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Проте, незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів, ОСОБА_5 всупереч обов`язку їх неухильного дотримання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення став на шлях злочинної діяльності з наступних обставин.

Через невстановлених досудовим розслідуванням осіб ОСОБА_5 дізнався, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , бажає виїхати за кордон.

У подальшому, ОСОБА_5 , діючи умисно та протиправно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання 31.01.2023 року приблизно о 20 годині 40 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , у ресторані « ІНФОРМАЦІЯ_4 » на виконання свого злочинного умислу, спрямованого на отримання прибутку, шляхом незаконного переправлення осіб через державний кордон України, в ході особистої зустрічі з ОСОБА_9 , який не має законних підстав для перетину Державного кордону України, запропонував останньому один із можливих варіантів перетину Державного кордону України до Республіки Молдови через прикордонний район Одеської області поза встановленими пунктами пропуску.

У подальшому, відповідно до раніше розробленого злочинного плану, з метою отримання прибутку від незаконного переправлення через державний кордон України, ОСОБА_5 за вищевказаною адресою під час особистої зустрічі повідомив ОСОБА_9 , що для того щоб ОСОБА_5 мав змогу організувати перетин державного кордону, йому необхідно передати паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , в якому повинна бути відмітка про реєстрацію особи в прикордонних районах Одеської області, з метою безперешкодного проїзду ОСОБА_9 по транзитній ділянці автодороги Одеса-Рені в місцях знаходження пунктів пропуску «Маяки-Паланка-Удобне», при цьому ОСОБА_9 необхідно передати ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 200 доларів США в якості завдатку та паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , для того, щоб ОСОБА_5 мав змогу незаконним шляхом у паспорті громадянина України на ім`я ОСОБА_9 проставити штамп з іншим місцем реєстрації.

Також під час розмови, ОСОБА_5 здійснив інструктаж ОСОБА_9 щодо того, яким чином останній повинен поводити себе під час проходження транзитної зони «Маяки-Паланка-Удобне».

Далі, ОСОБА_5 зазначив, що переправлення через державний кордон України буде відбуватись 04 лютого 2023 року та ОСОБА_5 надасть вказівку, на якому маршрутному таксі з міста Одеси необхідно буде прибути, та щоб останній був готовий за день прибути до с. Татарбунари Одеської області, у мотель «Експрес», де ОСОБА_9 повинен забрати знайомий ОСОБА_5 .

Далі, відповідно до раніше розробленого злочинного плану, ОСОБА_9 на транспортному засобі повинні привести до прикордонного району Одеської області, де останній повинен поза встановленим пунктом пропуску пішки йти лісовою місцевістю до Державного кордону України в напрямку Республіки Молдова та перетнути незаконним шляхом держаний кордон України, а вже на території Республіки Молдови його вже зустрінуть знайомі ОСОБА_5 .

Водночас, ОСОБА_5 зазначив, що за його послуги у незаконному переправленні через державний кордон України вищевказаним способом ОСОБА_9 необхідно надати йому грошові кошти у розмірі 2500 доларів США, зауваживши ОСОБА_9 , що на прийняття рішення у нього є декілька днів, на що останній погодився під час зазначеної зустрічі.

Також підозрюваний зазначив, що після переходу через Державний кордон України ОСОБА_9 потрібно буде дочекатись осіб, які нададуть йому його ж закордонний паспорт України з відмітками про перетин кордону.

Так, на виконання злочинного умислу, організовуючи свою протиправну діяльність, спрямовану на отримання прибутку від незаконного переправлення через державний кордон України, із застосуванням мобільного терміналу ОСОБА_5 02.02.2023 надав вказівку ОСОБА_9 прибути 02.02.2023 до м. Біляївка Одеської області, де ОСОБА_5 зустріне його на транспортному засобі Mercedes-Benz.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, на отримання прибутку від незаконного переправлення через державний кордон України 02.02.2023 приблизно о 18 годині 13 хвилин ОСОБА_5 прибув до місця знаходження ОСОБА_9 , а саме за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Петродолинське, траса М-15 за напрямком «Одеса-Рені» біля заправної станції «Авіас», запросив його до транспортного засобу Mercedes-Benz з державним номерним знаком НОМЕР_1 та зазначив, щоб ОСОБА_9 не турбувався щодо переправлення через державний кордон України та наказав ОСОБА_9 передати йому раніше обумовлену суму грошових коштів в якості завдатку у сумі 200 доларів США та паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , за організацію, керівництво та сприяння ОСОБА_5 у переправлені через державний кордон України ОСОБА_9 .

В подальшому ОСОБА_5 , отримавши від ОСОБА_9 заздалегідь обумовлену суму грошових коштів за організацію, керівництво та сприяння у незаконному переправленні через Державний кордон України поза встановленими пунктами пропуску, шляхом надання порад та вказівок, отримав від ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 200 доларів США та повідомив останньому, що дату та час переправлення через державний кордон України він згодом повідомить, таким чином здійснивши всі необхідні дії щодо організації незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України. Після чого протиправна діяльність ОСОБА_5 була припинена співробітниками правоохоронних органів.

03.02.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, вчинене з корисливих мотивів.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, та у відповідності до п.1 ст.184 КПК України встановлена наявність ризиків, передбачених в п.п.1, 2, 4 ч.1 ст.177 КПК України.

Беручи до уваги викладене, можна зробити висновок, що існують беззаперечні ризики передбачені ст.177 КПК України, таким чином, відносно підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки інші, менш суворі, заходи не забезпечать виконання процесуальних обов`язків, передбачених чинним Кримінальним процесуальним кодексом України і його належної поведінки, оскільки лише тримання під вартою передбачає примусову ізоляцію підозрюваного.

Прокурор підтримав клопотання у повному обсязі, та вважав за необхідне обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з метою уникнення ризиків зазначених у клопотанні.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти обрання виняткового запобіжного заходу, посилаючись на те, що ризики не доведені, просили застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, заслухавши думку учасників судового розгляду, слідчий суддя приходить до висновку про наступне.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, слідчий суддя враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Погоджуючись з прокурором, слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

З урахуванням конкретних обставин справи та практики ЄСПЛ, слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість пред`явленої йому підозри у вчиненні вказаного злочину.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Підставою застосування є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, який карається позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Метою застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Так, на даний час, є всі підстави вважати, що підозрюваний за вчинення тяжкого злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя вважає наявним ризик, передбачений п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того, слідчий суддя погоджується зі слідчим та прокурором щодо наявності ризиків, передбачених п. 2 та п. 4 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний, перебуваючи на волі може знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для досудового розслідування, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки спільників підозрюваного ще не встановлено.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Інші, менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 219 КПК України, досудове розслідування має бути завершене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

За результатом розгляду клопотання слідчого чи прокурора про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя застосовує запобіжний захід в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має й тримання під вартою.

Крім того, на підставі наданих матеріалів, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність визначення підозрюваному застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Для запобігання встановленим ризикам у випадку внесення застави доцільним буде покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які будуть додатковою гарантією його належної поведінки поряд із ризиком втрати грошових коштів, внесених в якості застави, у випадку невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дій слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 197, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №2 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеські області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) діб в межах строку досудового розслідування, тобто до 02.04.2023 року включно.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обчислюється з моменту фактичного затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто з 02.02.2023 року.

Визначити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави як запобіжного заходу, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 214720,00 гривень (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять гривень 00 коп.).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з призначенням платежу: застава за підозрюваного; провадження по справі №1-кп/522/760/23.

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора в розумні строки;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

3) не відлучатися з міста Одеси без дозволу слідчого, прокурора або суду;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт, інші документи, що дають право на виїзд/в`їзд з України;

5) утримуватись від спілкування із особами допитаними як свідками в рамках даного кримінального провадження.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали проголошено 07.02.2023 року о 14 год. 00 хв.

Суддя ОСОБА_1