УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 757/13758/22-к

провадження № 51-999впс23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 про направлення матеріалів кримінального провадження (справа № 757/13758/22-к) за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України (далі - КК) з Печерського районного суду м. Києва до Іллічівського міського суду Одеської області.

установив:

До Верховного Суду, в порядку ст. 34 Кримінального процесуального кодексу (далі - КПК), надійшло вказане вище клопотання.

Обґрунтовуючи подане клопотання, адвокат зазначає таке.

10 червня 2022 року до Печерського районного суду м. Києва було скеровано обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК, на підставі ст. 615 КК (в редакції чинній на момент звернення з обвинувальним актом), тобто за місцем закінчення досудового розслідування.

У свою чергу захисник звертає увагу, що згідно з обвинувальним актом місцем вчинення кримінального правопорушення, яке інкриміноване його підзахисному є м. Одеса та м. Білгород-Дністровський.

При цьому, враховуючи проживання обвинувачених та п`ятьох свідків у м. Білгород - Дністровський, а семи свідків (шість з яких поняті) - у м. Одесі, прибуття яких до Печерського районного суду м. Києва в умовах воєнного стану значно ускладнене та небезпечне, захисник, посилаючись на абз. 6 ч. 1 ст. 34 КПК, з метою ефективності та оперативності кримінального провадження, просить направити провадження на розгляд до Іллічівського міського суду Одеської області.

Між тим захисник повідомляє, що періодичні відключення електроенергії нерідко унеможливлюють проведення судових засідань у режимі відеоконференції.

Водночас захисник акцентує на тому, що обвинувачений ОСОБА_7 є суддею Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, а отже, направлення матеріалів кримінального провадження до цього суду суперечитиме вимогам, встановленими ч. 2 ст. 32 КПК.

Отже, на переконання захисника, кримінальне провадження слід скерувати до Іллічівського міського суду Одеської області як до суду, який є найбільш територіально наближеним до суду в межах юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення, що узгоджуються з наведеними вище підставами, передбаченими абз. 6 ч. 1 ст. 34 КПК.

Від захисника ОСОБА_9 надійшло письмове клопотання, в якому він просить здійснювати розгляд за його відсутності та обвинуваченого ОСОБА_8 .

Заперечень та заяв про відкладення розгляду клопотання та/або інших клопотань, які би перешкоджали розгляду клопотання захисника, від інших учасників судового провадження не надійшло.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які підтримали клопотання, дослідивши його та додані до нього матеріали, перевіривши наведені у ньому доводи, колегія суддів дійшла висновку, що воно не підлягає задоволенню у зв`язку з нижченаведеним.

За приписами абзацу 6 ч. 1 ст. 34 КПК до початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження (крім кримінальних проваджень, що надійшли на розгляд Вищого антикорупційного суду) з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях).

Так, адвокат зазначає, що обвинувачені та всі свідки проживають у м. Одесі та Одеській області, зокрема в м. Білгород-Дністровський.

Проте, колегія суддів не може залишити поза увагою той факт, що потерпілий проживає в межах м. Києва.

Крім цього у клопотанні, реєстрі матеріалів досудового розслідування, долученого до клопотання, не зазначені адреси проживання всіх свідків, а отже, дійти об`єктивного висновку, що направлення матеріалів кримінального провадження саме до Іллічівського міського суду Одеської області сприятиме ефективності та оперативності кримінального провадження, не виявляється можливим.

Більше того, захисник у клопотанні зазначає, що до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, згідно з адміністративно-територіальним поділом Одеської області, окрім Іллічівського міського суду Одеської області, також територіально наближений Овідіопольський районний суд Одеської області, що додатково вказує на необґрунтованість виключних обставин для направлення матеріалів кримінального провадження до Іллічівського міського суду Одеської області.

До того ж, адвокат вказує, що місцем вчинення кримінального правопорушення, у тому числі, є м. Одеса.

Колегія суддів звертає увагу на те, що за допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24 Конституції України та ст. 10 КПК). Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Зокрема, як порушення вимог пункту 1 ст. 6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності внаслідок передання справи з одного суду до іншого без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких підстав зміни територіальної підсудності, встановлених у КПК (див. пункт 98 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України»).

Таким чином, у клопотанні адвоката не наведено належного обґрунтування щодо наявності обставин, що є винятковими, згідно абзацу 6 ч. 1 ст. 34 КПК, для направлення вказаного кримінального провадження із Печерського районного суду м. Києва саме до Іллічівського міського суду Одеської області.

Враховуючи викладене, наведені у клопотанні адвоката мотиви, згідно із вимогами ч. 1 ст. 34 КПК, не можуть бути підставою для його задоволення.

Керуючись ст. 34 КПК, Суд

постановив:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 про направлення матеріалів кримінального провадження (справа № 757/13758/22-к) за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК з Печерського районного суду м. Києва до Іллічівського міського суду Одеської області, залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3