ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 331/542/23

пр. 1-кп/336/559/2023

6 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не одружений, не працевлаштований, не має на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 06.09.1993 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.141, ч.3 ст.140, 42 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 29.04.1997 за відбуттям строку покарання;

- 05.11.1999 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.141, ч.1 ст.194, ст. 42 КК України до покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 27.10.2000 за відбуттям строку покарання;

- 22.10.2001 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.140 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. За ст. 45 КК України звільнено з іспитовим строком 3 роки;

- 05.03.2002 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України приєднано невідбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.10.2001 та остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 08.11.2005 умовно достроково, невідбута частина покарання - 3 місяці 17 днів;

- 30.05.2007 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.190, ч.2 ст.185, ч.2 ст.309, ст. 70 КК України до покарання у вигляді 2 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 10.06.2009 за відбуттям строку покарання;

- 29.10.2009 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 186, ст. 69 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. Звільнений 27.07.2011 за відбуттям строку покарання;

- 09.02.2012 Енергодарським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі. Звільнений 28.09.2012 за відбуттям строку покарання;

- 26.03.2014 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст. 70 до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. Звільнений 22.07.2016 за відбуттям строку покарання;

- 12.10.2016 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 04.07.2018 умовно-достроково, не відбута частина покарання - 1 рік 4 дні;

- 26.02.2019 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК частково приєднано покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.10.2016 та остаточно визначено покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 22.04.2021 за відбуттям строку покарання;

- 30.06.2022 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. 04.10.2022 Запорізьким апеляційним судом вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30.06.2022, в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст..75 КК України було скасовано, та ухвалено в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_5 було призначено покарання за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі;

- 10.11.2022 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя:

?за ч.4 ст.185 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінального правопорушення та кримінальних правопорушень за вироком Жовтневого районного суду Запоріжжя від 30.06.2022 року (з урахуванням часткового скасування вироком Запорізького апеляційного суду від 4 жовтня 2022 року), застосував принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

?за ч.2 ст.190 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання частково невідбутого покарання остаточно призначено покарання у вигляді п`яти років одного місяця позбавлення волі.

- 27.02.2023 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.4 ст.185 КК України, із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України, до покарання у виді 5 (п`яти) років одного місяця позбавлення волі;

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи особою, яка раніше засуджена за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив корисливий злочин за наступних обставин.

Так, в умовах воєнного стану, оголошеного Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, ОСОБА_5 21 серпня 2022 року приблизно о 12-48 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав зі столу майно, що належить потерпілій ОСОБА_6 , а саме, мобільний телефон «Samsung» моделі «Galaxy А71», 128 GB, ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2 - НОМЕР_2 , у корпусі чорного кольору, вартістю 11 999 гривень 00 копійок, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду у вказаному розмірі.

Обвинувачений свою провину в викладеному вище визнав повністю, про обставини скоєного дав відповідні написаному вище свідчення, згідно яких він 21 серпня 2022 року приблизно о 12-48 год. дійсно завітав до магазина «Стильная Штучка» по вул. Гоголя в м. Запоріжжі, де побачив на касовій стійці чийсь мобільний телефон, яким забажав заволодіти, для чого, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав вказаний телефон, з яким залишив місце злочину та попрямував до радіоринку «Анголенко», де продав викрадене майно, а отримані з продажу телефону гроші витратив на особисті потреби. Крім того, обвинувачений підтвердив суду, що усвідомлював те, що під час крадіжки він діяв в умовах воєнного стану. Вартість, найменування викраденого майна не оспорював. У скоєному щиро розкаявся.

Зважаючи на відсутність з боку учасників судового розгляду будь-яких заперечень, суд в порядку ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому, в учасників кримінального провадження було з`ясовано судом правильність розуміння зазначеними особами змісту вказаних обставин, добровільність їх позиції, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи обставини у апеляційному порядку.

Дослідивши визначений обсяг доказів та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину при вище викладених обставинах повністю доведена, а його дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставиною яка пом`якшує покарання обвинуваченому, судом визнано його щире каяття.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

При цьому, на переконання суду, соціальна адаптація обвинуваченого без реальної ізоляції від суспільства не є можливою.

Так, з урахуванням характеру (активні дії) і ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який закон відносить до категорії тяжких злочинів, даних про особу ОСОБА_5 , який неодноразово судимий, не є інвалідом та на лікарських обліках не перебуває, при цьому ніде не працює, не одружений, дітей на утриманні не має, інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, зокрема, наслідків протиправного позбавлення потерпілої належного їй майна, суд визнає необхідним та достатнім призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.4 ст.185 КК України, яка передбачає відповідальність за вчинений обвинуваченим злочин.

Зважаючи на те, що у справі встановлена лише одна обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, судом не встановлено достатніх підстав для застосування при призначенні йому покарання положень ст. 69 КК України, як не встановлено і законних підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання, що призначається, враховуючи наявні у нього судимості за вчинення умисних кримінальних правопорушень.

Отже, суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для застосування до призначеного покарання положень ст.ст. 75, 76 КК України, а також ст.69 КК України, які б давали суду можливість звільнити обвинуваченого від відбуття покарання із випробуванням або застосувати більш м`яке покарання.

При цьому, оскільки епізод кримінального правопорушення вчинено ОСОБА_5 до ухвалення попереднього вироку Ленінським районним судом м. Запоріжжя від 27.02.2023, слід призначити обвинуваченому остаточне покарання із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України, тобто за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначається за даним вироком, більш суворим, призначеним за попереднім вироком.

На думку суду, вказане покарання випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, отже, воно буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так й іншими особами, тобто покарання, що призначається, досягне мети, передбаченої ст. 50 КК України

У цьому кримінальному провадженні запобіжний захід не обирався. Під час судового розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу не надійшло.

Питання про речові докази судом вирішується у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 373, 374 485, 487 КПК України, ст. 185 ч.4 КК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі чого призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

В силу ст. 70 ч. 4 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеним за даним вироком, більш суворим, призначеним вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 27.02.2023, призначити ОСОБА_5 остаточне для відбуття покарання у виді 5 (п`яти) років одного місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати.

Речові докази: мобільний телефон лишити потерпілій за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченим, захисникам, потерпілим, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Обвинуваченим, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, також роз`яснити право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1