Справа № 756/401/23
Провадження № 1-кс/756/182/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2023 року місто Київ

Слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000062 від 12.01.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 289 КК України,

УСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 , за погодженням прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000062 від 12.01.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 289 КК України, із визначенням розміру застави.

У обґрунтування поданого клопотання слідчий зазначив, що 11.01.2023 приблизно о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи біля буд. 45, по вул. Лісна, м. Києва скориставшись мобільним додатком «Bolt» викликав таксі з метою поїздки за адресою: м. Київ, вул. Калнишевського, 16. На виклик виїхав ОСОБА_7 на автомобілі марки Volkswagen Passat B8 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в кузові чорного кольору, 2017 року випуску, який перебуває в користуванні останнього та на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Цього ж дня о 22 годині 20 хвилин прибувши на відкриту ділянку місцевості, яка розташована біля території гаражного кооперативу «Мінський», за адресою: м. Київ, вул. Калнишевського, 16, де між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виник конфлікт з приводу оплати послуг таксі, в результаті якого ОСОБА_7 вийшов з автомобіля залишивши ключ в замку запалювання, при цьому не заглушивши двигун автомобіля, який знаходився під його керуванням і в цей момент у ОСОБА_5 виник раптовий злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем марки Volkswagen Passat B8, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Так, з метою реалізації свого злочинного умислу, 11.01.2023 о 22 годині 22 хвилини, ОСОБА_5 , скориставшись відсутністю ОСОБА_7 за кермом автомобіля, діючи умисно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи протиправність і соціально - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, рукою відкрив водійські дверцята, сів за кермо зазначеного автомобіля, тим самим встановивши фізичний контроль над автомобілем та можливість перемістити його в просторі, після чого за допомогою власного двигуна автомобіля марки Volkswagen Passat B8, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 почав переміщати автомобіль з його первинного місцезнаходження, рухаючись вперед і назад, виконуючи при цьому розворот, тим самим незаконно ним заволодів. Проте в цей момент, ОСОБА_7 з метою припинення незаконних дій ОСОБА_5 наблизився до автомобіля та рукою з замку запалювання витягнув ключ, тим самим припинивши роботу двигуна автомобіля, після чого ОСОБА_7 разом з ключами від замку запалювання автомобіля з зазначеного місця пішов, тим самим не надав можливості ОСОБА_5 звернути автомобіль марки Volkswagen Passat B8, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в свою власність. Своїми умисними діями ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, тобто у незаконному заволодінні транспортним засобом, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Також, досудовим розслідуванням встановлено, що 11.01.2023 о 22 годині 20 хвилин ОСОБА_5 , скориставшись мобільним додатком служби таксі «Bolt» приїхав на відкриту ділянку місцевості, яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Калнишевського, 16 на автомобілі марки Volkswagen Passat B8, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в кузові чорного кольору, 2017 року випуску, який перебуває в користуванні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Цього ж дня о 22 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 попередньо незаконно заволодівши автомобілем марки Volkswagen Passat B8, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в кузові чорного кольору, 2017 року випуску, який перебуває в користуванні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуваючи на зазначеній відкритій ділянці місцевості, скориставшись відсутністю потерпілого ОСОБА_9 вирішив заволодіти майном останнього, яке знаходилось в салоні автомобіля марки Volkswagen Passat B8, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з подальшим зверненням такого майна в свою власність. З метою реалізації свого злочинного наміру та власного збагачення, ОСОБА_5 , в цей же час, перебуваючи біля автомобіля марки Volkswagen Passat B8, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на відкритій ділянці місцевості, яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Калнишевського, 16, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи протиправність і соціально - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, будучі обізнаним про дію воєнного стану на території України, скориставшись відсутністю уваги до нього з боку потерпілого, шляхом вільного доступу, рукою, з салону автомобіля взяв сумку торгової марки «Napapijri», вартістю 1600 гривень, всередині якої знаходились грошові кошти в сумі 600 гривень, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_7 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а саме автомобіля марки Volkswagen Passat B8, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , банківська картка «Monobank» № НОМЕР_2 , USB кабель Cable Hoco X1 Rapid Lightning White 2m, зв`язка ключів, тим самим викрав зазначене майно. Після цього, ОСОБА_5 , з місця скоєння кримінального правопорушення разом з викраденим пішов, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальні збитки на суму 2 200 гривень. Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий вважає достатніми підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Ризиком того, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та в подальшому суду є те, що він, усвідомлюючи міру покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, може навмисно переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки покарання за тяжчий злочин передбачає від 8 до 12 років позбавлення волі.

Ризиком того, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення є те, що підозрюваний не має постійних джерел доходу та належних засобів для існування, підозрюється у вчиненні умисного тяжкого та особливо тяжкого злочинів, не має стійких соціальних зв`язків. В тому числі враховуючи мету, спосіб та обстановку вчинення кримінального правопорушення, що в сукупності свідчить про ймовірність свідомої позапроцесуальної поведінки ОСОБА_5 .

Ризиком того, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілих та свідків є те, що підозрюваному відомо місця проживання вказаних осіб, так як протоколи допитів із зазначенням анкетних даних таких осіб вручено стороні захисту з даним клопотанням, зі свідком ОСОБА_10 перебуває в дружніх відносинах. Підозрюваний шляхом вмовляння, погрози або підкупу може схиляти потерпілих та свідка до дачі неправдивих показань, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування.

Слідчим зазначено, що необхідно врахувати обставини, передбачені ст. 178 КК України, вагомість обґрунтованої підозри та наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання за їх вчинення - у разі визнання судом ОСОБА_5 винним, йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років позбавлення волі, з урахуванням вимог ст. 68 КПК України, соціальні зв`язки підозрюваного, відсутність роботи, майновий стан, з урахуванням його репутації, віку та стану здоров`я.

Крім того, під час досудового розслідування не встановлено будь-яких ґрунтовних даних про те, що підозрюваний не може утримуватись в умовах Київського слідчого ізолятора, у тому числі за станом здоров`я.

Враховуючи ступень тяжкості кримінальних правопорушень, вчинених ОСОБА_5 , а також, його майновий стан, соціальні зв`язки, сторона обвинувачення приходить до висновку, що на даний час відсутні підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають із ст. 177 КПК України та його належну поведінку, отже відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що забезпечить виконання покладених на підозрюваного обов`язків.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити, при цьому, зазначив, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, зазначив про існування визначених ст. 177 КПК України ризиків.

Захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив. Свою позицію мотивував тим, що підозра є необгрунтованою, ризики заявлені стороною обвинувачення, жодним чином не обґрунтовані та не містять доказів їх існування. Просив суд застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання.

Підозрюваний у судовому засіданні зазначив, що співчуває, що так сталося та підтримав позицію захисника.

Вивчивши клопотання, заслухавши пояснення учасників судового провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Оболонського УП ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000062 від 12.01.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 289 КК України.

12.01.2023 о 00 год. 10 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

12.01.2023 о 19 год. 15 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 289 КК України.

13.01.2023 підозрюваному та захиснику підозрюваного була надана копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Пункт перший ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При дослідженні клопотання слідчим суддею встановлено, що, обґрунтовуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторона обвинувачення посилається на те, що "вина підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 289 КК України, підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування". Разом із цим, відповідно до положень ст. 11 Загальної декларації прав людини, ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, а поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Твердження сторони обвинувачення про підтвердження наявності вини ОСОБА_5 суперечить як вимогам національного законодавства, так і міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України ураховується при застосуванні норм кримінального процесуального законодавства України, так як п. 2 ст. 6 Конвенції забороняє передчасне вираження судом думки про те, що той "кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення", є винним або винною, до того, як це буде доведено відповідно до закону (рішення ЄСПЛ у справах "Мінеллі проти Швейцарії" від 25.03.83, "Пеша проти Хорватії" від 08.04.2010). Право на презумпцію невинуватості буде порушено, якщо судове рішення або заява державного посадовця щодо особи, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, відображає думку про її вину до того, як її буде доведено відповідно до закону. Навіть за відсутності будь-якого формального висновку достатньо того, що існують певні міркування, які дозволяють припустити, що суд або посадова особа вважають особу, яка обвинувачується, винною. Необхідно встановити принципову відмінність між твердженням про те, що хтось тільки підозрюється у вчиненні злочину, та чіткою заявою, що особа вчинила злочин, за відсутності остаточного вироку.

ЄСПЛ неодноразово наголошував на важливості вибору державними посадовцями слів у своїх заявах до судового розгляду та визнання особи винною у вчиненні конкретних кримінальних правопорушень (рішення у справах "Бьомер проти Німеччини" від 03.10.2002, "Нештяк проти Словаччини" від 27.02.2007, "Лада проти України" від 06.02.2018).

Відтак твердження сторони обвинувачення у тексті клопотання про застосування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування про підтвердження вини підозрюваного ОСОБА_5 є порушенням презумпції невинуватості, на що неодноразово наголошував у своїх рішеннях ЄСПЛ, зокрема у справах "Грабчук проти України" 21.09.2006, "Шагін проти України" від 10.12.2009 та ін.

Щодо наявності обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_5 інкримінованих злочинів слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі "Феррарі-Браво проти Італії" не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Слідчий суддя враховує, що поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з позиції ЄСПЛ, яка відображена, серед іншого, у рішеннях по справах "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21.04.2011, "Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30.08.90, термін "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому, відповідно до рішень ЄСПЛ, зокрема, у справах "Броуган та інші проти Сполученого Королівства" від 29.11.88 та "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28.10.94, факти, що підтверджують "обґрунтовану підозру", не повинні бути такого самого рівня, як факти, на яких має ґрунтуватись обвинувальний вирок чи навіть пред`явлення обвинувачення.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, що докази, які вказують на наявність обґрунтованої підозри, долучено до матеріалів клопотання, зокрема: протокол прийняття заяви від ОСОБА_7 від 11.01.2023; протоколи огляду місця події від 12.01.2023; Акт застосування службового собаки від 11.01.2023; протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 від 12.01.2023; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_7 від 12.01.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 12.01.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 12.01.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 12.01.2023; протокол огляду предмету, а саме відеозаписів з камер відеоспостереження ГБК «Мінський» від 12.01.2023; протокол огляду інтернет-сторінки від 12.01.2023; протокол допиту потерпілої ОСОБА_8 від 12.01.2023, інші матеріали кримінального провадження у їх сукупності.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та містяться в доданих до нього матеріалах, при цьому й зважує на те, що на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а тому, з огляду на наведені у клопотанні слідчого обставини, у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, інкримінованих йому стороною обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу, слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

Слідчий суддя вважає доведеними ризики, з урахуванням характеру вчиненого кримінального правопорушення та даних про особу підозрюваного, а саме те, що останній може здійснити дії, передбачені п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження і саме такий вид заходу забезпечення кримінального провадження як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків та надасть можливість досягти органу досудового розслідування завдань, передбачених ст. 2 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, з огляду на долучені до матеріалів судового провадження матеріали, враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , суспільний інтерес, дані, які характеризують особу останнього, його вік, стан здоров`я підозрюваного, соціальні зв`язки, сімейний стан, місце проживання, відсутність у ОСОБА_5 офіційного працевлаштування, тобто стабільного доходу для існування, та забезпечення власних потреб.

Крім того, також враховує й те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, а тому приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може вчинити дії щодо переховування від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на що, для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні та заявлених у судовому засіданні, слідчий суддя вважає недостатнім для застосування більш м`якого запобіжного заходу, як на тому наполягає захисник та підозрюваний. Окрім того, вивченням даних про особу підозрюваного встановлено, що доказів того, що стан здоров`я підозрюваного не допускає його тримання під вартою слідчому судді не надано, з огляду на що слід вважати, що таких перешкод немає. Також, слідчий суддя враховує відсутність у ОСОБА_5 стримуючих факторів (він неодружений, дітей на утриманні не має), докази перебування на утриманні підозрюваного непрацездатних родичів, відсутні.

Варто зазначити, що застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак приходить до висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не приймає доводи захисника та підозрюваного з підстав, викладених в мотивувальній частині ухвали вище.

Між тим, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких вбачається з наведених у клопотанні мотивів.

При визначенні ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя наряду з положеннями статей 182, 183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя виходить з тяжкості діянь, в яких підозрюється ОСОБА_5 , його особистої ролі в цьому, характеру та обставин вчинення діяння, майнового стану підозрюваного, наявних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та вважає, що застава у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зможе забезпечити виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, так як з урахуванням вказаних обставин, розмір застави на якому наполягав орган досудового розслідування є надмірно обтяжливим та таким, що не виправдовує мету застосування запобіжного заходу.

Доведеність винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого злочину слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалося, оскільки це є предметом встановлення в ході досудового розслідування і судового провадження кримінального провадження по суті обвинувачення.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000062 від 12.01.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 289 КК України - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжній захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Дія ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , закінчується 12.03.2023 включно.

Визначити заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 , обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України - в розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 268400,00 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора або суд у залежності від стадії кримінального провадження.

У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду в цьому кримінальному провадженні, а також виконувати в строк до 12.03.2023 року обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3) не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду.

4) утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками по даному кримінальному провадженню;

5) здати на зберігання до Оболонського УП ГУНП у м. Києві свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити по 12.03.2023 включно.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії цієї ухвали.

Запобіжний захід у вигляді застави, у разі внесення застави, діє до його припинення.

Роз`яснити заставодавцю та підозрюваному, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваному, який був належним чином повідомленим, не з`явитися за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 17.01.2023 о 17 год. 45 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1