Номер провадження: 11-сс/813/1521/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

22.11.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2022 року за клопотанням слідчого СУ ГУНП в Одеській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000516 від 29.12.2012р. стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ Донецької області, громадянина України, українця, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 29.04.2004р. Вишгородським районним судом Київської області за ч.1 ст. 263 КК України до 2 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.3 ст. 146, ч.2 ст. 147, ч.3 ст. 28, ст. 353 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
З матеріалів, які надійшли до апеляційного суду вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 10000516, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.12.2012р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.3 ст. 146, ч.2 ст. 147, ч.3 ст. 28, ст. 353 КК України.
Слідчий слідчої групи СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 звернулась із клопотанням про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, та під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 переховується від органів досудового розслідування.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12.10.2022р. задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», в межах строку досудового розслідування, до 09.11.2022р.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначила, що слідчий суддя під час рогляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, дійшов помилкового висновку про доведеність прокурором вимог закону, яким передбачено застосування запобіжного заходу до підозрюваного, тоді як ОСОБА_7 не має статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні, оскільки письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 28.12.2012р. у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.3 ст. 146, ч.2 ст. 147, ч.3 ст.28, ст. 353 КК України, не було вручено. Матеріали кримінального провадження не містять будь-якої відмітки про ознайомлення ним зі змістом повідомлення про підозру або вручення такого повідомлення, відсутнє поштове повідомлення про вручення підозри за місцем проживання ОСОБА_7 дорослому члену сім`ї, однак при цьому в підозрі зазначено, що її вручено голові правління ОСББ «Будинок на лузі» ОСОБА_10 для передачі ОСОБА_7 06.09.2020р. Проте, відповідно до ч.2 ст. 135 КПК України, повідомлення про підозру передається житлово-експлуатаційній організації, згідно відомостей, які розміщені на сайті Гостомельської селищної ради є Комунальне підприємство «Управління житлово-комунального господарства», відсутній протокол про вручення повідомлення про підозру для передачі її ОСОБА_7 , не зазначено ким вручено таке повідомлення, а тому не зрозуміло чи має особа, яка здійснювала таку дію, повноваження на її вчиненя. Таким чином, якщо ОСОБА_7 не набув статусу підозрюваного, то у слідчого не було підстав для звернення з клопотанням про надання дозволу на його затримання з метою розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Також зазначила, що підозра від 28.12.2012р. складена старшим слідчим відділу СУ ГУМВС в Одеській області майором міліції ОСОБА_11 , який не мав повноважень щодо здійснення жодних процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000516. Також згідно Витягу з ЄРДР з наявними відомостями щодо групи слідчих і прокурорів, який долучений до клопотання, відсутні прізвища слідчого ОСОБА_11 та прокурора ОСОБА_12 . Крім того, на час звернення до слідчого судді 28.06.2022р. із клопотанням про надання дозволу на затримання та застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, досудове розслідування зазначеного кримінального провадження було зупинено, що свідчить про допущення органом досудового розслідування істотних порушень вимог процесуального закону.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та ухвалу слідчого судді залишити без змін, захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу з наведених в ній підстав, та відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Водночас, при здійсненні апеляційного перегляду колегія суддів, крім норм Конституції України, національного законодавства, в тому числі і кримінального процесуального законодавства керується Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.2006 року, ст. 2, 17 якого передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як обов`язкове джерело права. Основним джерелом правозастосовної діяльності ЄСПЛ є Конвенція «Про захист прав людини та основоположних свобод», якою на міжнародному рівні закріплені головні принципи права на свободу та особисту недоторканість, за яким особа може бути позбавлена свободи виключно на підставах передбачених законом, права на справедливий публічний розгляд справи незалежним та безстороннім судом, права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання виникнення ризиків, передбачених частиною першою цієї статті.

Ухвалюючи рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя повинен врахувати наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити всі обставини, у тому числі, передбачені ст.178 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, які надійшли до суду апеляційної інстанції, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 10000516, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.12.2012р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.3 ст. 146, ч.2 ст. 147, ч.3 ст. 28, ст. 353 КК України.
Вирішуючи питання доцільності обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.3 ст. 146, ч.2 ст.147, ч.3 ст. 28, ст. 353 КК України. При цьому враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, його суспільно-небезпечний характер, особу підозрюваного, та те, що підозрюваний тривалий час переховувався від органу досудового розслідування, дійшов висновку про наявність ризику подальшого можливого переховування ОСОБА_7 від органів досудового рослідування та суду та необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий судя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Отже, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Щодо доводів апеляційної скарги сторони захисту про те, що ОСОБА_7 не набув статусу підозрюваного у встановленому кримінально процесуальним законодавством порядку, колегія суддів зазначає наступне.

За правилами ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 цього Кодексу, у випадках:

1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;

2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;

3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Статтею 111 КПК України визначено поняття повідомлення у кримінальному провадженні, де частиною 1 визначено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи. (ч. 3 ст.111 КПК України)

Статтею 135 Глави 11 Розділу ІІ КПК України визначений порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні, яким передбачено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою (частина 1 цієї статті).

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.(частина 2 цієї статті).

Згідно ч. 1 ст. 136 КПК України належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Як вбачається, з матеріалів провадження, які надійшли до суду апеляційної інстанції, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.
28.12.2012р. відносно ОСОБА_7 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.3 ст. 146, ч.2 ст. 147, ч.3 ст.28, ст. 353 КК України за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000516 від 28.12.2012р.
Постановою старшого слідчого СУ ГУМВС України в Одеській області від 08.01.2013р. досудове розслідування у вище зазначеному кримінальному провадженні зупинено до встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_7 (т.1 а.с.193)
Після цього, згідно довідки про строки розслідування кримінального провадження № 0000516, досудове розслідування необноразово було відновлено для проведення слідчих дій та зупинено у зв`язку з розшуком підозрюваного ОСОБА_7 (т.1 а.с.192)
Оскільки ОСОБА_7 на неодноразові виклики слідчого для проведення слідчих дій без поважних причин не з`являвся, був відсутній за останнім відомим місцем проживання, повідомлення про підозру про вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.3 ст. 146, ч.2 ст. 147, ч.3 ст. 28, ст. 353 КК України, складене 28.12.2012р., було вручено 06.09.2020р. голові правління ОСББ «Будинок на лузі» ОСОБА_13 , за місцем реєстрації та мешкання підозрюваного ОСОБА_7 , для вручення останьому.
Відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» № 2866-III від 29.11.2001р. об`єднання співвласників багатоквартирного будинку є юридичною особою, створеною власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 » розташовано за адресою: АДРЕСА_3 , та здійснює функції передбачені ст.4 Закону України № 2866-III від 29.11.2001р.

Останнім відомим місцем реєстрації та проживання ОСОБА_7 була адреса: АДРЕСА_1 .

Згідно наказу №1 від 01.07.2012р., наявного в матеріалах провадження, ОСОБА_13 виконує обов`язки голови ОСББ «Будинок на лузі» з 01.07.2012р.
Отже, враховуючи, що згідно ч.1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, проте її не можливо вручити внаслідок не можливості встановлення місця перебування цієї особи, орагном досудового розслідування вжито заходи для вручення ОСОБА_7 повідомленя про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, в порядку передбаченому ч.1 ст. 278 КПК України, у спосіб передбачений КПК України для вручення повідомолень в порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні, передбачених ч.3 ст. 111, ч.1, 2 ст.135 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що ОСОБА_7 набув статусу підозрюваного в кримінальному провадженні № 0000516 від 29.12.2012р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.3 ст. 146, ч.2 ст. 147, ч.3 ст. 28, ст. 353 КК України, оскільки органом досудового розслідування повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 28.12.2012р. вручено останьому у спосіб, передбачений КПК України, а саме ч.1 ст. 276, ч.1 ст. 278, ч.3 ст. 111, ч.1, 2 ст.135, ч.1 ст. 136 цього Кодексу.
Що стосується питання наявності ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.07.2021р. та від 29.06.2022р. задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_7 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
10.10.2022р. досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні відновлено у зв`язку із встановленням місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_7 .
Згідно протоколу затримання особи, обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення від 10.10.2022р. ОСОБА_7 було затримано.
Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справі «Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії» § 145, «Гарицьки проти Польщі» § 47, «Храїді проти Німеччини» § 40, «Ілійков проти Болгарії» §§ 80-81).
Надаючи оцінку можливості підозрюваним переховуватися від органу досудового розслідування та суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину може вдатися до відповідних дій.
Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.
Враховуючи наведені в матеріалах провадження факти та обставини на підтвердження у данному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому злочинів, які відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжкими та особливо тяжкими злочинами, тяжкість покарання у виді позбавлення волів до 15 років, що може загрожувати підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні ціх злочинів, суспільно небезпечний характер цих злочинів, відомості що характеризують особу підозрюваного, який тривалий час переховувався від органу досудового розслідування, колегія суддів приходить до висновку про наявність ризику того, що перебуваючи на свободі ОСОБА_7 може надалі переховуваатись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання від кримінальної відповідальності, що може йому загрожувати у разі визнання його винним, а тому застосування до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Таким чином, вирішуючи питання про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею дотримані вимог ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194 КПК України, та права осіб, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про застосування строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду не встановлено, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги адвоката, колегія суддів не знаходить.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як зазначає Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Будь яких інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою, матеріали провадження, які надійшли до апеляційного суду та стороною захисту в судовому засіданні суду апеляційної інстанції не надано.

В ході розгляду справи судом апеляційної інстанції не було встановлено обставин, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також в ході розгляду справи в апеляційному суді, стороною захисту не наведено обставин, які могли бути підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Враховуючи вище зазначене, судом апеляційної інстанції не встановлено істотних порушень положень КПК України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді слідчим суддею питання щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , які б були підставою для скасування оскарженої ухвали та зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та ст. 178 КПК цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, пов`язаних із застосуванням насильства, його суспільно небезпечний характер, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Враховуючи викладене, слідчий суддя обгрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194 КПК України, з урахуванням обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , даних про його особу, а також те, що останній тривалий час переховувався від органу досудового розслідування, обрав відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ч. 2 ст. 376, 176, 177, 178, 183, 194, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2022 року залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2022р. про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000516 від 29.12.2012р. стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали оголошено 24 листопада 2022р.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4