Справа № 586/846/20
Провадження № 1-кп/526/37/2023

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 березня 2023 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді - ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гадяч кримінальне провадження № 000005 від 08.01.2019 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бабаки Кегечівського району Харківської області, до арешту проживав АДРЕСА_1 , зареєстрований АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта неповна середня, не одруженоого, раніше судимого:

1) 21.01.2003 вироком Середино-Будського районного суду Сумської області за ч.3 ст.185 КК України до 3-х років позбавлення волі, ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки;

2) 31.05.2005 вироком Нововодолазького районного суду Харківської області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 3-х років 2-х місяців позбавлення волі;

3) 02.06.2010 вироком Середино-Будського районного суду Сумської області за ч.2 ст.185, ст.ст.71, 75 КК України до 2-х років обмеження волі, з іспитовим строком на 2 роки;

4) 03.10.2011 вироком Середино-Будського районного суду Сумської області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 1 року обмеження волі;

5) 13.10.2017 вироком Середино-Будського районного суду Сумської області за ч.3 ст.185, ст.ст.69, 75 КК України до 2 х років позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки. 15.02.2018 вироком Апеляційного суду Сумської області, вирок від 13.10.2017 в частині звільнення від призначеного покарання з випробуванням скасовано та призначено покарання у виді 2-х років позбавлення з іспитовим строком на 2 роки;

6) 27.03.2017 вироком Середино-Будського районного суду Сумської області за ч.2 ст.185, ст.ст.71, 72, 75 КК України до 2-х років позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки, штраф 1700 гривень. 23.10.2020 ухвалою Середино-Будського районного суду Сумської області скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

у с т а н о в и в :

У період з листопада 2018 року до початку грудня 2018 року, ОСОБА_4 проживав у будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , в гостях у свого дядька ОСОБА_5 та був обізнаний про наявність в останнього керамічної плитки, котра знаходилась біля ганку будинку в полімерному мішку в господарському дворі будинку.

Так, 03.01.2019 приблизно о 13.00, у нього виник раптовий умисел на скоєння крадіжки вищезазначеної керамічної плитки. З цією метою ОСОБА_4 прийшов до будинку ОСОБА_5 , де шляхом відчинення вхідних дверей у господарський двір, проник на територію подвір`я. Перебуваючи в господарському дворі, ОСОБА_4 , керуючись своїм злочинним наміром, направленим на таємне, з корисливих мотивів, чужого майна, таємно викрав 30 керамічних плиток розміром 20х30 см, синьо-зеленого кольору, які знаходились у мішку з полімерного матеріалу. Після цього, одразу залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 19/119/11-1/79е від 11.02.2019, на суму 284 гривні.

У ході судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення повністю та підтвердила обставини його вчинення, пояснивши при цьому, що не оспорює обставини вчинення даного кримінального правопорушення, встановлені органом досудового розслідування, а тому вважає, що дослідження доказів є недоцільним.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився направив заяву, в якій просить розглядати кримінальне провадження за його відсутності.

Прокурор, у зв`язку з визнанням вини обвинуваченим та не оспорюванням ним і іншими учасниками кримінального провадження обставин вчинення кримінального правопорушення, висловив думку про недоцільність дослідження доказів у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів, під час судового розгляду, підтверджуючих обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, з підстав не оспорювання їх учасниками судового провадження та відсутності сумнівів у добровільності їх позиції.

Суд визнає винним ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у сховище, вчиненому повторно, оскільки він має незняту та непогашену судимість за вчинення аналогічного злочину, і кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України.

Обставинами, які пом`якшують обвинуваченому покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставина, яка обтяжує покарання рецидив злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує, як характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких, так і особу винного, який не вперше притягується до кримінальної відповідальності, посередньо характеризується за місцем проживання, в даний час відбуває покарання пов`язане з позбавленням волі, тому вважає, що обвинуваченому необхідно обрати покарання, передбачене санкцією статті за вчинений ним злочин, у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде необхідне та достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Згідно вироку Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 28.05.2021 ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 246, ст.71 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, тому при призначенні обвинуваченому покарання, підлягають застосуванню вимоги ч. 4 ст. 70 КК України, тобто призначення покарання за сукупністю злочинів.

Питання речових доказів підлягає вирішенню у відповідності до ст.100 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно довідки Сумського НДЕКЦ МВС України, розмір витрат на проведення судово-товарознавчої експертизи у даному кримінальному провадженні складає 429 грн, які підлягають до стягнення з ОСОБА_4 на користь держави.

Керуючись статтями 368, 370, 374, 394 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 28.05.2021 у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, остаточно до відбуття призначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання, частково відбуте покарання, призначене вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 28.05.2021, у період з 19.10.2020 по 08.03.2023 включно

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 429 гривень.

Речові докази: плитку в кількості 30 шт. передану потерпілому ОСОБА_5 під розписку залишити йому, як власнику.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим з часу отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1