ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року

м. Київ

Справа № 530/1843/18

Провадження № 51-3375 км 22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

виправданого (відеоконференція) ОСОБА_6 ,

захисника (відеоконференція) ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 25 липня 2022 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000454, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Гадяч Полтавської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України.

Зміст рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він 12 листопада 2018 року о 08:50 год. на території автостанції, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з метою заволодіння чужим майном, що поєднане з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, умисно завдав ОСОБА_8 два удари в обличчя та, погрожуючи ножем, висловив вимогу щодо передачі йому наявних грошових коштів.

Після цього ОСОБА_6 повалив потерпілого на землю, де завдав останньому декілька ударів в голову, тулуб і кінцівки, внаслідок чого спричинив потерпілому легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Окрім того, 12 листопада 2018 року у ОСОБА_6 у приміщенні автостанції, що по вул. Воздвиженській, 2 у м. Зіньків Полтавської області, працівниками Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області було вилучено ніж, який він носив при собі без передбаченого законом дозволу. Вказаний ніж відповідно до висновку експерта є мисливським ножем загального призначення, що виготовлений промисловим способом та відноситься до категорії холодної зброї колюче - ріжучої дії.

Вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 26 квітня 2021 року ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст.187, ч. 2 ст. 263 КК України, та виправдано.

Рішення суду першої інстанції про визнанняОСОБА_6 невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України, обґрунтоване відсутністю достатніх доказів наявності у ОСОБА_6 прямого умислу на вчинення розбійного нападу та відсутністю належних і допустимих доказів вчинення ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 25 липня 2022 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставності виправдання ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів.

Вважає, що апеляційний суд безпідставно погодився із висновком суду першої інстанції про визнання недопустимими доказами висновку судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_8 від 27.11.2018 року № 206, протоколу огляду місця події від 12.11.2018 року та висновку експерта холодної зброї від 23.11.2018 року № 2206, який є похідним від вказаного протоколу.

Зазначає, що апеляційний суд, залишаючи виправдувальний вирок без зміни, не взяв до уваги доводи апеляційної скарги прокурора щодо неповноти судового розгляду, а саме щодо неповного викладення у вироку показань потерпілого ОСОБА_8 про кількість та локалізацію спричинення йому ударів з боку ОСОБА_6 та безпідставність відмови у задоволенні клопотання про призначення повторної судово-медичної експертизи.

Окрім того стверджує, що апеляційний суд в порушення вимог ст. 419 КПК України належним чином не вмотивував своє рішення про відмову у задоволенні апеляційної скарги прокурора, тим самим допустивши істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор підтримав подану касаційну скаргу.

Виправданий та захисник заперечували проти задоволення касаційної скарги прокурора.

Інші учасники судового провадження були повідомлені про дату, час та місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про його відкладення не надходило.

Мотиви Суду

Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПКУкраїни суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

За частиною 1 цієї статті суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ухвала апеляційного суду є рішенням суду вищого рівня стосовно законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції, яке перевіряється в апеляційному порядку, і повинна відповідати вимогам статей 370, 419 КПК України.

Зі змісту положень ч. 2 ст. 418, ст. 419 КПК Українивбачається, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються в порядку, передбаченому статтями 368-380 цього Кодексу. В ухвалі суду апеляційної інстанції, крім іншого, мають бути зазначені узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, а при залишенні апеляційної скарги без задоволення, підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Відповідно до ст. 419 КПК України у мотивувальній частині ухвали апеляційного суду, крім іншого, зазначаються короткий зміст вимог апеляційної скарги й узагальнені доводи особи, яка її подала, а також мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, й положення закону, яким він керувався. Крім того, при залишенні заявлених вимог без задоволення, в ухвалі має бути зазначено підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Тобто суд апеляційної інстанції повинен перевірити і проаналізувати всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, зіставити їх з наявними у справі матеріалами та дати на кожен вичерпну відповідь, пославшись на відповідну норму права. Недотримання зазначених положень є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою скасування судового рішення.

Однак, переглядаючи вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 в апеляційному порядку, вказаних вимог закону апеляційний суд не дотримався.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, в апеляційній скарзі прокурор не погоджувався із висновком суду першої інстанції щодо виправдання ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України.

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставність виправдання ОСОБА_6 , у своєму рішенні не навів належного обґрунтування мотивів на їх спростування.

Зокрема, апеляційний суд не навів достатніх мотивів і підстав, у зв`язку з якими він погодився з позицією місцевого суду щодо визнання недопустимим доказом висновку судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_8 від 27.11.2018 року № 206.

Вказаний висновок експерта судом першої інстанції був визнаний недопустимим доказом, оскільки потерпілий для проведення судово-медичної експертизи особисто надав медичну документацію, яка відсутня в матеріалах провадження та відповідно до вимог ст. 290 КПК України не була відкрита стороні захисту.

Однак, об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 27 січня 2020 року (справа № 754/14281/17, провадження № 51-218кмо19) сформульовано висновок про те, що відсутність у матеріалах кримінального провадження медичних документів, на підставі яких сформовано висновок експерта, не відкриття цих документів стороні захисту на стадії виконання вимог ст. 290 КПК України не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в аспекті ст. 412 вказаного Кодексу, автоматично не тягне за собою визнання експертного дослідження недопустимим доказом й скасування на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України судових рішень, якщо зазначені документи було отримано у визначеному законом порядку, і згадана сторона не клопотала про надання доступу до медичних документів.

Також в цій постанові об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду зроблено висновок, що потерпілий наділений правом безпосередньо надавати слідчому медичні документи на підтвердження фактів, які стосуються завданої злочином шкоди його здоров`ю, а слідчий зобов`язаний прийняти ці документи для виконання завдань кримінального провадження та з`ясування всіх обставин, які згідно з положеннями ст. 91 КПК належать до предмета доказування, у тому числі шляхом призначення судово-медичної експертизи за медичною карткою, отриманою від указаної сторони. У такому випадку разом із відповідною постановою слідчий скеровує до експертної установи медичну документацію, яка є об`єктом експертного дослідження.

Згідно з матеріалами кримінального провадження, потерпілий ОСОБА_8 надав на судово-медичну експертизу медичну картку амбулаторного хворого № 00614, заведену на ім`я ОСОБА_8 , рентгенограми № 306 від 12 листопада 2018 року, № 11337 від 19 листопада 2018 року, № 11336 від 19 листопада 2018 року.

За висновком судово-медичного експерта № 206 від 27.11.2018 року у потерпілого ОСОБА_8 виявлені три групи тілесних ушкоджень, кожна з яких відноситься до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розгляд здоров`я (т. 3 а.п.95-97).

Стороні захисту та обвинуваченому ОСОБА_6 у порядку ст. 290 КПК України було надано можливість ознайомитися з усіма матеріалами досудового розслідування, у тому числі з висновком судово-медичногоексперта № 206 від 27.11.2018 року. При цьому не було заявлено клопотань про надання доступу до медичної документації та рентгенівських знімків, на підставі яких було сформовано висновок експерта (т. 3 а.п. 159).

Таким чином, зважаючи на положення статей 22, 290, 412 КПК у їх взаємозв`язку, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону було б не відкриття слідчими органами стороні захисту саме висновку експерта, що могло потягнути за собою визнання його недопустимим доказом на підставі положень ст. 87 зазначеного Кодексу.

Разом із цим, добровільна мовчазна відмова сторони захисту від реалізації права заявляти клопотання про надання на стадії виконання вимог ст. 290 КПК України щодо доступу до документів, які досліджував експерт, автоматично не ставить під сумнів допустимість висновку експерта.

Враховуючи викладене, позиція апеляційного суду, який погодився з указаних мотивів з рішенням місцевого суду в частині визнання висновку судово-медичного експерта № 206 від 27.11.2018 року недопустимим доказом, є необґрунтованою.

Окрім того, суд першої інстанції визнав недопустимими доказами протокол огляду місця події від 12.11.2018 року та висновок експерта холодної зброї від 23.11.2018 року № 2206, який є похідним від вказаного протоколу, оскільки цяслідча дія була проведена до внесення відомостей у ЄРДР, а також працівниками поліції фактично було проведено не огляд місця події, а обшук засудженого.

Суд апеляційної інстанції, погоджуючись із цими висновками, належним чином не перевірив доводи прокурора в цій частині з огляду на наступне.

Огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів вчинення злочину. Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, а також джерелом отримання доказів.

За змістом статей 214, 223, 237 КПК України огляд є слідчою дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження.

У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після такого огляду. Підставою для проведення огляду місця події є інформація про вчинення кримінального правопорушення.

Із матеріалів провадження вбачається, що підставою для проведення огляду місця події стало повідомлення від ОСОБА_9 на номер «102» про те, що невідомий чоловік завдав тілесних ушкоджень її чоловіку ОСОБА_8 , розмахував ножем, вимагав грошій на цей час перебуває на території автостанції.

З метою перевірки вказаної інформації та з`ясування обставин події слідчий Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області, який перебував у складі слідчо - оперативної групи,виїхав на автостанцію у м. Зіньків Полтавської області йу присутності двох понятих із 09:40 год. до 10:10 год. здійснив огляд приміщення автостанції, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (т.3 а.п. 99-102).

Ураховуючи те, що зазначена слідча дія була невідкладною, вона здійснювалася одразу після події, а тому це відбувалося до внесення відомостей до ЄРДР.

Як видно зі змісту протоколу огляду місця події, ОСОБА_6 без будь-якого примусу, добровільно, у присутності понятих було видано працівникам поліції наявний при ньому ніж, що також підтверджується його власноручною заявою (т. 3 а.п. 98, 99). Вказана обставина в ухвалі апеляційного суду належно не проаналізована.

Враховуючи наведене, позиція апеляційного суду на спростування доводів апеляційної скарги прокурора щодо безпідставності визнання місцевим судом недопустимими вказаних вище доказів не може вважатися обґрунтованою і вмотивованою.

Таким чином, судом апеляційної інстанції допущені порушення вимог кримінального процесуального закону, які є істотними, оскільки ставлять під сумнів законність і обґрунтованість рішення апеляційного суду, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1ст. 438 КПК Україниє підставою для його скасування з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

При новому розгляді суду апеляційної інстанції необхідно взяти до уваги наведене, ретельно перевірити доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, дати їм належну оцінку та ухвалити рішення, яке відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Керуючись ст. ст. 419, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Полтавського апеляційного суду від 25 липня 2022 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3