Справа № 203/498/23
Провадження № 1-кс/0203/1520/2023
УХВАЛА

23 березня 2023 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участі:

слідчого - ОСОБА_3 ,

захисника власника майна - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000397 від 23.08.2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

20.03.2023 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 з клопотанням про арешт майна, за погодженням з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 , заявленим у кримінальному провадженні №0000397 від 23.08.2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, в якому слідчий просить суд:

- розглянути та задовольнити клопотання про арешт майна, а саме: грошових коштів у сумі 12640 доларів США, 250 євро, 3385 грн, власником яких є підозрюваний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з обов`язковим позбавленням права власників, користувачів на відчуження, розпорядження та користування.

В обґрунтування вимог клопотання слідчий зазначила, що слідчими відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000397, відомості про яке до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені 23.08.2022 року за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України. До скоєння вказаного кримінального правопорушення органами досудового розслідування встановлена причетність ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, 19.03.2023 року у порядку ст. ст. 276-278 КПК України ОСОБА_7 було оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

При цьому 19.03.2023 року у проміжок часу з 09:57 години до 15:24 голини було проведено обшук за місцем тимчасового мешкання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: у кімнаті №201 на території готелю «Fenix», за адресою: АДРЕСА_2 . Наслідком проведеного обшуку є виявлення та вилучення грошових коштів у сумі: 12640 доларів США, 250 євро, 3385 грн.

Під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні виникла необхідність у застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а саме: грошових коштів у сумі: 12640 доларів США, 250 євро, 3385 грн, які належать підозрюваному ОСОБА_7 .

З огляду на викладене, слідчий звернулась до суду з клопотанням про арешт майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, за погодженням з прокурором.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 20.03.2023 року, судову справу №203/498/23, провадження №1-кс/0203/1520/2023, було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 , яка передана канцелярією суду - 21.03.2023 року.

Чергове судове засідання з розгляду клопотання було призначене судом на 23.03.2023 року.

У судове засідання 23.03.2023 року з`явились слідчий та захисник власника майна.

Під час судового засідання слідчий підтримала клопотання про арешт майна та просила суд задовольнити його повністю, підстави звернення до суду з клопотанням пояснила суду таким чином, як про це зазначено вище.

Захисник власника майна у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання слідчого про арешт майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, пояснивши, що речі, вилучені під час проведення обшуку належать ОСОБА_7 . Водночас майно, на яке орган досудового розслідування хоче накласти арешт, не підпадає під категорію речового доказу в розрізі ст. 98 КПК України. Вилучені під час обшуку грошові кошти належать ОСОБА_7 від продажу транспортного засобу, з моменту якого минув місяць. ОСОБА_7 мав намір придбати більш бюджетний автомобіль, для чого вирушив у Вінницю. Тому грошові кошти, на які сторона обвинувачення просить суд накласти арешт, не були отримані злочинним шляхом. При цьому захисник зазначила, що клопотання є необґрунтованим та таким, що базується на припущеннях, а не на реальних фактах, а тому відсутня і мета накладення арешту - збереження речових доказів. При цьому захисник зазначила, що грошових коштів номіналом у 400 доларів США не було вилучено під час обшуку майна.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення та думки слідчого, захисника, вивчивши доводи слідчого, викладені в клопотанні, та дослідивши матеріали клопотання, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Слідчим суддею встановлено та матеріалами клопотання підтверджено, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000397, відомості про яке до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені 23.08.2022 року за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

19.03.2023 року о 09:43 годині слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 за погодженням з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 , повідомила ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

За відомостями з протоколу обшуку від 19.03.2023 року, у ході проведеного обшуку з 09:57 години на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України був проведений обшук кімнати №201 в готелі «Фенікс» по Львівському шосе в м. Вінниці біля ресторану «Диканька» за місцем тимчасового проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході проведеного обшуку було виявлено та вилучено, в тому числі грошові кошти у сумі: 12640 доларів США, 250 євро, 3385 грн.

За відомостями з Державного реєстру речових прав, будівля готелю за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , відповідно.

Постановою слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 від 20.03.2023 року про визнання речовими доказами було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000397:

- мобільний телефон Iphone 13 Pro Max;

- мобільний телефон Iphone SE;

- планшет IPad model A1567 serial DM PNL 4A16SVL;

- модем «ZTE», модель MF920t, imei: НОМЕР_1 із кабелем;

- сім-картку оператора мобільного зв`язку ТОВ «Lifecell» із абонентським номером НОМЕР_2 ;

- картку стільникового зв`язку «Moldcell» № НОМЕР_3 ;

- банківську картку № НОМЕР_4 ;

- флеш-носій Goodram, ємністю 32GB;

- грошові кошти, у сумі: 12640 доларів США, 250 євро, 3385 грн.

Суд зазначає, що відповідно до абзацу першого частин 1, 2, 3, 4, 5, 10 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до положень статті 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до частин 2, 3 статті 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1, частини 3 статті 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу , у разі скасування арешту.

Слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Відповідно до частини 5 статті 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до частини 6 статті 173 КПК України, ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Згідно з частиною 1 статті 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до частини 4 статті 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до пункту 4 частини 5 статті 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, зокрема, заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Аналіз викладеного вище дає суду підстави для висновку про те, що у слідчого судді відсутні визначені КПК України підстави для задоволення заявленого слідчим клопотання про арешт майна з метою конфіскації майна як виду покарання.

Оскільки слідчим раніше також було заявлене клопотання про арешт майна: грошових коштів у сумі 12640 доларів США, 250 євро, 3385 грн, власником яких є підозрюваний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але з метою збереження речових доказів, та ухвалою суду від 23.03.2023 року, справа №203/498/23, провадження №1-кс/0203/1521/2023, клопотання слідчого було задоволено та накладено арешт на вказане майно з метою збереження речових доказів. Тобто на вказане у клопотанні майно судом вже був накладений арешт за правилами, визначеними КПК України з метою збереження речових доказів. Водночас відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, повторно на одне й те саме майно, але з іншою метою, слідчим суддею не може бути накладений арешт, відповідно до правил КПК України.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна з метою конфіскації майна як виду покарання.

Керуючись статтями 167, 168, 170, 171, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000397 від 23.08.2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та оголошено о 16:50 годині 27.03.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1