ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 953/5149/22 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-сс/818/731/22 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: продовження запобіжного заходу
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме підозрюваного та його захисника, належним чином повідомлених про розгляд справи, від якого надійшла заява про розгляд справи без нього, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи від підозрюваного не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в залі суду в м.Валках справу за апеляційною скаргою захисника підозрюваного на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 11 11 2022 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Вказаною ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 11 11 2022 року клопотання ст. слідчого СУ ГУНП в Харківській області у кримінальному провадженні №0000540 від 16.09.2022 за ознаками складу злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задоволено.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжено строк тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор" в межах строку досудового розслідування, на 37 днів, тобто до 17 грудня 2022 року, включно, без визначення розміру застави. Строк дії ухвали встановлено з 11 11 2022 до 17 12 2022 року включно.
Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
На зазначену ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт у нічний час доби З забороною залишати місце проживання по АДРЕСА_1 з 22-00 години до 06-00 години наступної доби.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на порушення норм процесуального та матеріального права під час розгляду вказаного клопотання. Просив врахувати, що підозрюваний працював на момент обрання запобіжного заходу, має місце реєстрації і фактично проживав разом з дружиною з дітьми, що вказує на те, що він має міцні соціальні зв`язки. Одночасно, з початку агресії, він брав активну участь у спротиві військової агресії. У нього відсутні судимості такримінальні провадження у правоохоронних органів. Чинити якимось чином перешкоди у розгляді справи чи переховуватись від суду, він не має можливості. Також посилався на розбіжності в свідченнях потерпілого та свідка при обґрунтовуванні підозри. Вважає, що участь ОСОБА_7 у інкримінованому кримінальному провадженні не доведено жодним доказом, а ґрунтується лише на припущеннях. Доказів тиску на потерпілого та свідків не надано, що свідчить про припущення щодо вказаного ризику. На думку захисника, факт присутності ОСОБА_7 за адресою по АДРЕСА_2 , взагалі не доведено. Від отримання повідомлення про підозру на стадії досудового розслідування, він не ухилявся, а навпаки, першим з`являвся до слідчого і суду, не перешкоджав проведенню слідчих дій. Вказані обставини характеризують його, як особу з достатнім рівнем відповідальності, яка заслуговує на довіру, що не було враховано судом. Судом проведено поверхне вивчення обставин справи, на які вказувала сторона захисту.

В ході судового слухання прокурор жодним чином не довів, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Вважає, що його підзахисний не підпадає жодним чином під визначені підстави, бо немає жодного з наведених у клопотання ризиків, тому відносно нього не мало б бути продовжено таку занадто сувору міру запобіжного заходу.

З огляду на викладене, просив обрати його підзахисному більш м1яку міру запобіжного заходу.

Позиції учасників апеляційного провадження.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Підозрюваний та його захисник в судове засідання не з`явилися, були, відповідно до вимог, зазначених в ч.1 ст.135 КПК України, належним чином повідомлені про дату та час та місце розгляду справи, будь-яких заяв чи клопотань від них, в тому числі щодо можливості їх участі у справі в режимі відеоконференції або про відкладення розгляду справи, не надходило.
Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 11 11 2022 року за відсутністю підозрюваного та прокурора, оскількице відповідає вимогам ст.401 КПК України, так як апеляційна скарга захисника підозрюваного не стосується погіршення становища підозрюваного.
Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що СУ ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000541 від 16.09.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України.

16 вересня 2022 року о 19-30 год. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст.208 КПК України, а 17 вересня 2022 року, згідно вимог ст. ст. 42, 276-278 КПК України, йому було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2022 року підозрюваному ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 14 листопада 2022 року, без визначення розміру застави.

Постановою першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури від 02 листопада 2022 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, а саме до 17 грудня 2022 року.

10 листопада 2022 року старший слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку дії обраного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

На обґрунтування вимог клопотання слідчий посилався на неможливість закінчення досудового розслідування до спливання строку тримання підозрюваного під вартою, а саме до 14 листопада 2022 року, внаслідок того, що необхідно виконати низку слідчих та процесуальних дій, що передбачені кримінальним процесуальним законодавством, результати яких мають значення для судового розгляду, всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин вчинених злочинів, а саме: отримання висновків судово-балістичних експертиз з Харківського НДЕКЦ МВС України, призначених 13 жовтня 2022 року, а також висновків вибухово-технічних експертиз з ННЦ «ІСЕ ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса», призначених 21 жовтня 2022 року; призначення та проведення судово-балістичної експертизи та вибухово-технічної експертизи по всій вилученій зброї та боєприпасам; встановлення повного кола свідків злочинної діяльності ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , с подальшим допитом останніх про відомі їм обставини вчинення кримінальних правопорушень; перевірки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на причетність до вчинення інших злочинів; виконання інших слідчих та розшукових дії, необхідність яких може виникнути в ході досудового розслідування; ознайомлення підозрюваних ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України та складання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2022 року вказане клопотання слідчого задоволено. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжено строк тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 37 днів, тобто до 17 грудня 2022 року, включно, без визначення розміру застави.

Вирішуючи питання щодо продовження дії запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 , слідчий суддя суду першої інстанції вважав обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.4ст.187 КК України, оскільки вона підтверджується зібраними на даний час доказами, а саме: рапортами оперуповноваженого УСР в Харківській області ДСР НПУ від 16 09 2022 стосовно осіб, які ймовірно вчинили кримінальне правопорушення; протоколом огляду місця події від 16 09 2022; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_14 від 16 09 2022; висновком судово-медичної експертизи № 09-1058/2022 від 19 09 2022; рапортом оперуповноваженого УСР в Харківській області ДСР НПУ від 26 09 2022, щодо аналізу камер відеоспостереження поблизу вчинення кримінального правопорушення; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 17 09 2022; протоколами проведення обшуків від 16 09 2022, 17 09 2022; протоколом огляду місця події від 17 09 2022; протоколами затримання в порядку ст. 208 КПК України підозрюваних ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 від 16 09 2022 та їх особистого обшуку.
Слідчий суддя вважав доведеними стороною обвинувачення продовження існування зазначених в клопотанні ризиків щодо вірогідності спроб підозрюваного ОСОБА_7 переховуватись від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на тяжкість скоєного кримінального правопорушення, обставин та способу вчинення даного кримінального правопорушення.
Слідчий суддя вважав, що застосування більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є неможливим, враховуючи продовження існування вищезазначених ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення; тяжкості покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, яке має підвищену суспільну небезпеку, даних про особу підозрюваного, що виправдовує тримання ОСОБА_7 під вартою, з урахуванням того, що наведені в клопотанні обставини перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії ухвали про тримання підозрюваного під вартою.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді з наступних підстав.
Перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про продовження строку застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, у відповідності до вимог ст.ст.193,194 КПК України, заслухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого і дійшов вмотивованого висновку про необхідність продовження щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4ст.187 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства, враховуючи, що КПК України не містить визначення терміну «обгрунтована підозра» і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).
Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".
При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.
Обсяг відомостей судового провадження об`єктивно свідчить про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та підтверджується відомостями, які містяться у рапортах оперуповноваженого УСР в Харківській області ДСР НПУ від 16.09.2022 стосовно осіб, які ймовірно вчинили кримінальне правопорушення; протоколах огляду місця події від 16.09.2022; протоколах допиту потерпілого ОСОБА_14 від 16.09.2022; висновках судово-медичної експертизи № 09-1058/2022 від 19.09.2022; рапортах оперуповноваженого УСР в Харківській області ДСР НПУ від 26.09.2022, щодо аналізу камер відеоспостереження поблизу вчинення кримінального правопорушення; протоколах допиту свідка ОСОБА_15 від 17.09.2022; протоколах проведення обшуків від 16.09.2022, 16.09.2022, 17.09.2022, 17.09.2022; протоколах огляду місця події від 17.09.2022; протоколах затримання в порядку ст. 208 КПК України підозрюваних ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 від 16.09.2022 та їх особистого обшуку.
Зважуючи на такий обсяг відомостей, матеріали судового провадження об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як продовження запобіжного заходу у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, оскільки наявні у матеріалах провадження відомості формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, згідно підозри.
Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на інших учасників провадження або вчинити інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження вбачається, що ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , 16.09.2022 близько 18.00, з метою заволодіння чужим майном, незаконно проникли на територію складських приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , де перебував потерпілий ОСОБА_14 .
Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , будучи одягненими у військову форму з розпізнавальними знаками органів Служби Безпеки України, знаходячись за вищевказаною адресою, із застосуванням фізичного насильства та погроз його застосування стосовно ОСОБА_14 , погрожуючи застосуванням вогнепальної автоматичної зброї стосовно останнього, протиправно діючи в умовах військового стану, спричинивши тілесні ушкодження ОСОБА_14 , заволоділи грошовими коштами останнього на загальну суму 14000 грн., золотою каблучкою та закордонними паспортами останнього та його брата ОСОБА_16 , чим спричинили матеріальні збитки ОСОБА_14 , тим самим здійснили розбійний напад на останнього.
Після вказаних вище обставин ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишили місце вчинення злочину.
Саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також негативно вплине на дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків, що в свою чергу зумовлює наявність ризику знищення, приховування або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин правопорушення, оскільки на даний час триває проведення слідчих (розшукових) дій направлених на встановленняповного кола свідків злочинної діяльності ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та перевірки вказаних осіб на причетність до вчинення інших злочинів, а також призначення, проведення експертиз і отримання висновків раніше призначених експертиз, що мають доказове значення у даному кримінальному провадженні.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілих слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).
Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність продовження такого запобіжного заходу, як тримання ОСОБА_7 під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з обставин кримінального провадження.
А тому, доводи захисника підозрюваного стосовно не доведеності ризиків, заявлених в клопотанні слідчого, колегія суддів не може визнати обґрунтованими, оскільки вони спростовуються матеріалами кримінального провадження, що свідчить про прийняття слідчим суддею обґрунтованого рішення.
Крім того, посилання захисника на відсутність обґрунтованої підозри з підстав недоведеності участі підозрюваного у інкримінованому йому злочині, колегія суддів також не може прийняти до уваги, оскільки на даному етапі провадження слідчий суддя не вирішує питання стосовно винуватості або невинуватості особи в інкримінованому їй злочині, оскільки такі питання повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину. А слідчий суддя лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
Відомості апеляційної скарги, які характеризують особу підозрюваного, а саме те, що він є раніше не судимою особою, має постійне місце проживання, не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою. Крім того, зазначені обставини існували на час вчинення особою дій згідно підозри, однак не стали для нього стримуючим фактором щодо обрання певного способу поведінки.
Отже, колегія суддів погоджується зі слушністю висновків суду першої інстанції щодо продовження існування раніше встановлених ризиків, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах судового провадження спростовують апеляційні доводи про недоведеність вищезазначених ризиків.
З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.
За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних прав та обов`язків.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 та відсутності на цей час жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.
Керуючись ст.ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 11 11 2022 року про продовження застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 17 12 2022 року, включно, залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного, залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3