1-кп/205/93/22
Провадження №1-кп/205/93/22
У Х В А Л А

24 листопада 2022 року Ленінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Дніпро, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.307 ч.2, 357 ч.3, 358 ч.1, 358 ч.4 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Ленінського районного суду м.Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.307 ч.2, 357 ч.3, 358 ч.1, 358 ч.4 КК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 28 вересня 2022 року відносно ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 24 листопада 2022 року.

В судовому засіданні, у зв`язку з неможливістю завершити розгляд кримінального провадження до закінчення строку тримання обвинуваченого під вартою, відповідно до вимог ст.331 КПК України судом поставлено на обговорення питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.

Прокурор, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 60 діб, зазначивши про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вислухавши думку обвинуваченого ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив задовольнити клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, подане через канцелярію суду, а також думку захисника ОСОБА_4 , який заперечував проти продовження строку тримання під вартою та просив змінити запобіжний захід на більш м`який, дослідивши матеріали справи, суд вважає доцільним продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 січня 2023 року, включно, з огляду на наступне.

Так, згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини, обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Як видно із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні низки кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до категорії тяжких та за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком понад п`ять років, у зв`язку з чим, з огляду на покарання, яке ОСОБА_5 може понести у випадку встановлення судом його винності, а також з урахуванням тієї обставини, що обвинувачений не має реєстрації в м.Дніпро, оскільки зареєстрований в Івано-Франківській області, суд, враховуючи обґрунтування прокурора, дійшов висновку про наявність існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, зокрема те що він, перебуваючи на волі, зможе переховуватись від суду.

Вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд бере до уваги також інші фактори, такі як вік, відсутність постійного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків обвинуваченого, оскільки він офіційно не працевлаштований, не одружений та дітей не має, а також його характеристики, що обумовлюють наявність ризиків того, що перебуваючи на свободі, обвинувачений ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, а також перешкоджати провадженню іншим чином, або вчинити інший злочин.

Наявні наведені ризики є дійсними та триваючими і вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 на більш м`який.

Суд вважає, що підстави для тримання обвинуваченого під вартою, не відпали, стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд вважає недостатнім застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу та вважає необхідним продовжити строк тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 331 ч.3 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.307 ч.2, 357 ч.3, 358 ч.1, 358 ч.4 КК України, продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк до двох місяців, а саме до 20 січня 2023 року, включно.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Копію ухвали направити начальнику Дніпровської установи виконання покарань №4.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1