Провадження №1-кп/127/993/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

Колегія суддів у складі:

судді доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

потерпілої ОСОБА_15 ,

захисника ОСОБА_16 ,

обвинуваченого ОСОБА_17 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вінниці матеріали кримінального провадження №0001980, які надійшли з Вінницької місцевої прокуратури з обвинувальним актом по обвинуваченню:

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єкатеринбурга, Російської Федерації, громадянина України, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_18 , 05 вересня 2019 року близько 09:30 год., перебуваючи за адресою: м. Вінниця, тупик С. Наливайка, навпроти будинку № 5, вчинив сварку із своєю сусідкою ОСОБА_19 .

В цей час, інша сусідка, ОСОБА_15 , у якої з ОСОБА_17 склалися тривалі неприязні стосунки, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , почула сварку та, вийшовши на вулицю, побачила штовханину і словесну перепалку між ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , зробила зауваження останньому, щодо припинення ним протиправних дій відносно ОСОБА_19 .

У цей час у ОСОБА_18 виник умисел на умисне позбавлення життя ОСОБА_15 .

Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_18 , маючи при собі револьвер марки «Альфа 440» № НОМЕР_1 , калібру 4 мм (Флобер), виробництва Чехії, який відповідно до висновку експерта № 319 від 21.10.2019 до вогнепальної зброї не відноситься, а призначений для тренувальної стрільби патронами Флобера кільцевого запалення калібру 4 мм., перебуваючи приблизно на відстані одного метра від ОСОБА_15 , розуміючи суспільну небезпеку та протиправність своїх дій, маючи на меті позбавити ОСОБА_15 життя, достовірно знаючи про її похилий вік, дістав із правої кишені куртки револьвер марки «Альфа 440», та здійснив із нього один прицільний постріл в голову ОСОБА_15 , влучивши у ліву частину голови. Внаслідок цього ОСОБА_15 згідно із висновком судово-медичної експертизи № 1090 від 26.09.2019 отримала тілесні ушкодження у виді поверхневої забійної рани, садна та синця в тім`яній ділянці ліворуч, що належать до легких тілесних ушкоджень, що не являлись небезпечними для життя в момент заподіяння та не супроводжувалися загрозливими для життя явищами, виникли від дії тупого предмета (предметів) з обмеженою сферичною поверхнею.

Одразу після отримання поранення ОСОБА_15 втекла до приміщення будинку та викликала швидку медичну допомогу.

Вчинений ОСОБА_18 злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки внаслідок здійсненого ОСОБА_20 прицільного пострілу в голову ОСОБА_15 не були вражені життєво важливі органи останньої та отримані потерпілою тілесні ушкодження не стали небезпечними для її життя, а зброю у ОСОБА_18 забрали ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які були присутні на місці події, позбавивши його можливості довести злочин, направлений на позбавлення життя ОСОБА_15 до кінця.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_18 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав лише у здійсненні ним пострілу.

Суду пояснив, що 05 вересня 2019 року він знаходився в своєму будинку в м. Вінниці по тупику С. Наливайка, 6. Він хворіє, у нього болять ноги, підвищується тиск, що супроводжується сильними головними болями. ОСОБА_23 у зв`язку із станом здоров`я не міг купити собі ліки він зателефонував до свого товариша ОСОБА_21 , якого попросив привезти йому ліки.

Вранці до обвинуваченого приїхав ОСОБА_21 на автомобілі, який припаркував біля паркану будинку, який належить ОСОБА_24 . Приблизно о 09.20 год. ОСОБА_25 та ОСОБА_21 почули з вулиці нецензурну лайку. ОСОБА_21 вийшов на вулицю де зустрів ОСОБА_19 , яка почала висловлювати своє невдоволення тим що він неправильно припаркував автомобіль і висловлювалася в його ( ОСОБА_21 ) сторону нецензурною лайкою, обзивала.

ОСОБА_18 вийшов з будинку і зупинився біля хвіртки. Побачивши обвинуваченого, ОСОБА_19 стала висловлюватися в його адресу нецензурною лайкою, пред`являти претензії за неправильно припаркований автомобіль ОСОБА_21 . В цей час, потерпіла ОСОБА_15 , яка знаходилась в своєму будинку, вибігла на вулицю з метою підтримати в цьому конфлікті ОСОБА_19 , також почала виражатися нецензурною лайкою в сторону ОСОБА_18 .

Обвинувачений пояснив суду, що у нього з потерпілою ОСОБА_15 давно склалися неприязні відносини.

Потім ОСОБА_19 вдарила обвинуваченого рукою в обличчя, в результаті чого у нього на землю впали окуляри, які він носив постійно і без них майже нічого не бачив та навмисно наступила на них ногою, пошкодивши їх. ОСОБА_18 від удару ОСОБА_19 сильно вдарився головою об цегляний стовп хвіртки. Після цього, щоб зупинити конфлікт, обвинувачений витягнув револьвер, який знаходився на ремені поясу штанів і який він постійно носить при собі та не попереджаючи про свої наміри, зробив постріл навмання, не прицілюючись та не наставляючи його на ОСОБА_19 чи ОСОБА_15 . Обвинувачений на той момент був уже без окулярів, тому майже нічого не бачив. Обвинувачений руку, в якій знаходився пістолет вгору не піднімав, вона була направлена донизу, тому не може пояснити яким чином потерпіла ОСОБА_15 отримала тілесні ушкодження. Обвинувачений зробив лише один постріл, потім передав пістолет ОСОБА_21 та втратив свідомість.

Обвинувачений придбав револьвер, щоб відлякувати собак, дозвіл на зберігання такої зброї не потрібен. Коли він витягнув револьвер і застосовував його він розумів, що у нього в руках знаходиться зброя, також розумів які наслідки можуть наступити у разі пострілу.

Обвинувачений пояснив, що револьвер він застосовував раніше на рибалці, стріляючи по собаках. Застосовуючи револьвер він не розраховував на те що собаки злякаються звуку пострілу, а саме розраховував на те, що куля від револьвера вразить собаку.

У вчиненому щиро кається, в судових дебатах та в останньому слові обвинувачений визнав себе винним, вибачився та просив суд призначити йому міру покарання, не пов`язану з позбавленням волі.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_15 суду пояснила, що обвинуваченого знає давно, вони живуть по сусідству, будинки навпроти один одного, між нею та обвинуваченим неприязні стосунки.

В першій половині дня 05 вересня 2019 року потерпіла була вдома. Перебуваючи на кухні свого будинку, вона почула чоловічий а потім жіночий крики. Вона виглянула у вікно і побачила як обвинувачений кулаками замахується на ОСОБА_19 та за плечі пригнув її вниз до землі. Потерпіла вибігла на вулицю де побачила що ОСОБА_19 , невідомий їй чоловік та обвинувачений стоять біля хвіртки будинку де проживає обвинувачений, сваряться. Потерпіла підбігла до ОСОБА_19 , сказала викликати до обвинуваченого поліцію. В цей момент вона почула звук пострілу і у неї запекло вище скроні. Потерпіла зразу зрозуміла, що обвинувачений вистрілив і що в неї попала куля, оскільки обвинувачений раніше хвалився, що має пістолет. Потерпіла відчула, як по обличчю та руках у неї тече кров, тоді вона ще раз сказала ОСОБА_19 викликати поліцію і повернувшись, побачила що ОСОБА_18 стоїть з направленим на неї пістолетом. Потерпіла зразу побігла додому, зупинити кров та викликала швидку та поліцію. Швидка допомога та поліція приїхали приблизно через 10 хв., працівники поліції всіх допитали, медичні працівники зашили потерпілій рану, зупинили кров, зробили укол, поміряли тиск, який на той момент був підвищений.

Потерпілій невідомо чи обвинувачений був в стані алкогольного сп`яніння, вона бачила, що у нього було червоне обличчя. Потерпіла не пам`ятає в який одяг був одягнутий обвинувачений, не пам`ятає чи був він в окулярах.

Потерпілій було відомо, що у обвинуваченого є пістолет, він рік тому казав потерпілій, що хто буде мати до нього претензії, буде стріляти, з якою метою обвинувачений при собі носив пістолет, потерпілій невідомо. Після того, як пролунав постріл, потерпіла не бачила що далі відбувалося і що сталося з пістолетом. Коли потерпіла вибігла з свого будинку та підбігла до ОСОБА_19 , вона на обвинуваченого не дивилася, тому не знає чи був у нього на той момент уже в руках пістолет.

Відносини у потерпілої з обвинуваченим в останній час погіршились, раніше такого не було щоб обвинувачений їй погрожував.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що з обвинуваченим та потерпілою проживає по сусідству.

Потерпіла є приватним підприємцем, 05 вересня 2019 року вранці, приблизно о 09.00 чи 10.00 год., до неї зателефонував водій і повідомив, що привіз товар, але не може проїхати до будинку свідка, бо дорога до її будинку перегороджена автомобілем, який приїхав до обвинуваченого та стоїть біля його воріт. Свідок зателефонувала до обвинуваченого і попросила забрати машину, яка стоїть біля його воріт та заважає проїзду до її будинку машини що привезла товар, на що почула у відповідь нецензурну лайку. Через деякий час, свідок приїхала з роботи та підійшла до будинку обвинуваченого, який стояв біля хвіртки, на сходинку вище від свідка, і попросила забрати машину, на що обвинувачений виразився в її адресу нецензурною лайкою, тоді вона звернулася до водія машини, який приїхав до обвинуваченого і знову почула нецензурну лайку в свою адресу від обвинуваченого. Після цього свідок вдарила обвинуваченого рукою в обличчя, в результаті чого у обвинуваченого впали на землю окуляри і свідок їх ногою роздушила. Від нанесеного удару, обвинувачений не впав, стан здоров`я у нього не погіршився, він схопив свідка рукою за голову і почав пригинати до землі, а водій автомобіля, який приїхав до обвинуваченого, весь час стояв поруч і спостерігав. Далі вибігла потерпіла ОСОБА_15 , обвинувачений відпустив свідка, і як тільки потерпіла сказала викликати поліцію, пролунав постріл. Свідок не бачила коли підійшла потерпіла, вона почула її голос позаду себе, коли та звернулася до свідка з вимогою викликати поліцію. Після цього, свідок обернулася до ОСОБА_15 і побачила, що у неї текла кров, а потерпіла тримається за голову. Моменту коли обвинувачений дістав пістолет, свідок не бачила. Далі свідок побачила обвинуваченого, який направив на неї пістолет і хотів вистрілити, але водій який до нього приїхав і стояв поруч, відвів його руку, забрав пістолет, тому обвинувачений не вистрілив у свідка, як планував. Взагалі був лише один постріл.

Пістолет після пострілу залишився у водія, який приїхав до обвинуваченого, він поклав його на траву на подвір`ї сусідки ОСОБА_22 . Потім вибігла дочка обвинуваченого і сказала повернути їй пістолет, але свідок не дозволила. Обвинувачений, після того як у нього забрали пістолет пішов до свого будинку. Проте що обвинувачений має пістолет, свідку взагалі не було відомо.

На думку свідка, пістолет у обвинуваченого вже був при собі, коли він вийшов на вулицю, оскільки під час конфлікту, обвинувачений нікуди не відлучався.

Момент пострілу свідок не бачила, вона його лише почула. Свідок в цей час розмовляла з водієм, який приїхав до обвинуваченого, стояла боком до обвинуваченого приблизно в 0,5 метра від нього, ОСОБА_15 знаходилась позаду свідка, десь в 1 метрі від обвинуваченого.

Обвинувачений був в стані алкогольного сп`яніння, це свідок також почула ще по телефону, коли йому телефонувала та розмовляла з ним.

Ні свідок, ні потерпіла не виражалися нецензурною лайкою в адресу обвинуваченого.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 суду пояснив, що добре знає обвинуваченого, вони товаришують, з потерпілою не знайомий.

Точної дати свідок не пам`ятає, приблизно о 09.20 год. ранку свідок, на прохання обвинуваченого, приїхав до нього, привіз ліки. Дочка обвинуваченого попросила його затриматись, щоб зміряти обвинуваченому тиск. Свідок зміряв тиск і в цей момент почув крики, почув що приїхала машина, яка зупинилася біля автомобіля свідка і водій в грубій формі попросив свідка від`їхати, оскільки не міг проїхати далі. Свідок вийшов з будинку обвинуваченого, переставив автомобіль і повернувся в будинок. Далі свідок зі сторони вулиці почув жіночі крики, вийшов на вулицю. Коли свідок вийшов на вулицю, до нього кинулась ОСОБА_19 з криками, виражаючись нецензурною лайкою, з кулаками. Потім, коли вийшов на вулицю ОСОБА_18 , він став біля своєї хвіртки і свідок ОСОБА_19 зразу почала виражатися нецензурною лайкою в його сторону, вдарила його рукою в обличчя, в результаті чого у нього впали окуляри, які свідок намагався підняти з землі, але вона ногою їх роздушила. ОСОБА_18 не намагався вдарити свідка ОСОБА_19 у відповідь. Коли свідок намагався підняти окуляри, він стояв задом до обвинуваченого, в цей момент вибігла потерпіла ОСОБА_15 і почала також виражатися нецензурною лайкою, кричати, що потрібно викликати поліцію. Далі свідок почув хлопок, побачив як ОСОБА_15 взялася за голову та пішла, крові свідок не бачив. Моменту пострілу свідок не бачив, лише чув. Потім ОСОБА_18 передав свідку пістолет, нічого при цьому не пояснюючи, а ОСОБА_21 в свою чергу, через огорожу передав пістолет сусідці обвинуваченого ОСОБА_22 , яка стояла за своєю хвірткою. Обвинувачений дістав пістолет з кармана куртки, в яку був одягнутий.

В момент пострілу ОСОБА_18 був без окулярів, оскільки їх розбила свідок ОСОБА_19 . Обвинувачений не мав можливості зробити прицільний постріл, а також свідок, який стояв перед ним, йому в цьому заважав.

Коли приїхали працівники поліції, вони хотіли затримати ОСОБА_18 , але йому стало погано, він втратив свідомість, було викликано швидку допомогу, працівники якої привели ОСОБА_18 до тями.

Свідок не пам`ятає коли з будинку вийшла дочка обвинуваченого. На момент, коли свідку була передана зброя, дочки обвинуваченого не було.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 суду пояснила, що свідок живе по-сусідству з обвинуваченим та потерпілою, між ними усіма неприязних відносин немає.

Свідок, 05 вересня 2019 року, була присутня на початку подій, які відбулися на вулиці біля будинку обвинуваченого ОСОБА_18 та в кінці події. Приблизно о 10 год. приїхав автомобіль, водій якого був незадоволений тим, що не може проїхати вулицею до будинку ОСОБА_19 , оскільки на дорозі, біля воріт ОСОБА_18 стояв автомобіль його товариша, який привіз обвинуваченому ліки. У ОСОБА_18 був дуже великий тиск і боліли ноги. Коли приїхала ОСОБА_19 , товариш ОСОБА_18 ОСОБА_21 вже перегнав машину, ближче до воріт ОСОБА_18 . Далі ОСОБА_19 кричала та виражалася нецензурною лайкою на ОСОБА_18 який вийшов з будинку та стояв біля своєї хвіртки. Потім прибігла потерпіла ОСОБА_15 та теж почала кричати щоб викликали поліцію, виражаючись при цьому нецензурною лайкою, тоді свідок пішла до себе додому, оскільки не хотіла цього чути. Через деякий час, свідок почула як її хтось гукав, вона вийшла з будинку і побачила, що ОСОБА_21 передає їй через хвіртку пістолет, свідок його забрала та поклала на траву. Також свідок побачила, як ОСОБА_19 збирала біля воріт ОСОБА_18 скло від окулярів, в подальшому її стало відомо від ОСОБА_21 , що ОСОБА_19 вдарила ОСОБА_18 по голові, розбила йому окуляри. Пострілу свідок не чула. Коли приїхала швидка допомога до ОСОБА_18 , він був без свідомості.

ОСОБА_18 , в той день не міг перебувати у нетверезому стані, так як він за станом здоров`я не вживає алкоголь взагалі.

Свідку не було відомо що у ОСОБА_18 є зброя, на даний момент вона розуміє, що їй була передана зброя, яка належить ОСОБА_18 і з якої він стріляв у ОСОБА_15 . На думку свідка, їй передавали зброю, оскільки вона живе поруч з тим місцем, де відбулися події. Коли свідок почула крики, а потім побачила руку, в якій був пістолет, вона зрозуміла що потрібно забрати пістолет, щоб не було більшої біди.

Свідок з ОСОБА_18 в нормальних сусідських відносинах, а ОСОБА_15 з ним в неприязних.

Крім показань потерпілої, свідків вина обвинуваченого ОСОБА_18 у вчиненні замаху на вбивство ОСОБА_15 доводиться іншими доказами дослідженими в судовому засіданні:

-протоколом прийняття заяви ОСОБА_15 про вчинене кримінальне правопорушення від 05 вересня 2019 року, в якому вона просить прийняти міри до її сусіда ОСОБА_18 , який 05.09.2019 приблизно біля 09.30 год. за допомогою пристрою, схожого на пістолет, спричинив тілесні ушкодження, а саме вистрілив у голову, в ліву скроневу ділянку;

- протоколом огляду місця події від 05.09.2019 року та ілюстративних таблиць до нього, відповідно якого було оглянуто територію вулиці тупик С. Наливайка в м. Вінниці, а саме домоволодіння АДРЕСА_2 , які знаходяться навпроти один одного і де виявлено пляму речовини бурого кольору;

- протоколом огляду місця події від 05.09.2019 року оглянутого в судовому засіданні, відповідно якого було оглянуто територію приватного домоволодіння, що розташоване за адресою тупик С. Наливайка, 5, в м. Вінниці, виявлено та вилучено: пістолет марки «Альфа 440» № НОМЕР_1 та 6 патронів із маркуванням «жолудь», використаний набій та два пошкоджених;

- протоколом проведення слідчого експерименту, оглянутого в судовому засіданні, від 22.10.2019, що зафіксований за допомогою відеокамери «Panasonic», за участю понятих, інших осіб, потерпілої ОСОБА_15 , під час якого вона розповіла та показала про події, які відбулися вранці 05.09.2019 за адресою АДРЕСА_1 , та відтворила механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_18 про обставини вчинення 05.09.2023 кримінального правопорушення;

- протоколом проведення слідчого експерименту, оглянутого в судовому засіданні, від 22.10.2019, що зафіксований за допомогою відеокамери «Panasonic», за участю понятих, інших осіб, свідка ОСОБА_19 , під час якого вона розповіла та показала про події, які відбулися вранці 05.09.2019 за адресою АДРЕСА_1 , та відтворила механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_18 про обставини вчинення 05.09.2023 кримінального правопорушення;

- протоколом проведення слідчого експерименту, оглянутого в судовому засіданні, від 11.11.2019, що зафіксований за допомогою відеокамери «Panasonic», за участю понятих, інших осіб, захисника, свідка ОСОБА_22 , під час якого вона розповіла та показала про події, які відбулися вранці 05.09.2019 за адресою м. Вінниця, тупик С. Наливайка, 5;

- протоколом проведення слідчого експерименту, оглянутого в судовому засіданні, від 12.11.2019, що зафіксований за допомогою відеокамери «Panasonic», за участю захисника, свідка ОСОБА_21 , під час якого він розповів та показав про події, які відбулися вранці 05.09.2019 за адресою м. Вінниця, тупик С. Наливайка, 6.

Пояснення, які давали ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 , ОСОБА_21 під час проведення з ними слідчих експериментів підтвердили під час їх допиту в судовому засіданні.

Відповідно до висновку експерта №1090 від 26.09.2019 у ОСОБА_15 було виявлено тілесні ушкодження - поверхнева забійна рана, садно та синець в тім`яній ділянці ліворуч. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_15 не являлися небезпечними для життя в момент заподіяння та не супроводжувалися загрозливими для життя явищами, належать до легких тілесних ушкоджень (п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України 17.01.1995р.), виникли від дії тупого твердого предмета (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, індивідуальні чи групові особливості якого (яких) не відобразились, давністю утворення, можливо, в термін, вказаний в ухвалі про призначення експертизи від 10.09.2019.

Відповідно до висновку експерта №319 від 21.10.2019 револьвер, вилучений 05.09.2019, під час проведення огляду місця події за адресою: м. Вінниця, тупик С. Наливайка, буд. 5, до вогнепальної зброї не відноситься, а є револьвером моделі «ALFA 440», № НОМЕР_1 , калібру 4 мм (Флобер), виробництва Чехії, призначений для тренувальної стрільби патронами Флобера кільцевого запалення калібру 4 мм. Будь-які зміни до конструкції револьвера не вносилися. Даний револьвер придатний для стрільби. 6 (шість) патронів, які вилучені 05.09.2019, під час проведення огляду місця події за адресою: м. Вінниця, тупік С. Наливайка, буд. 5, є патронами калібру 4 мм, конструкції «Флобера», призначеними для тренувальної стрільби поза спеціальних приміщень та майданчиків (тирів, стрільбищ) з револьверів калібру 4мм (Флобера) і до категорії боєприпасів не відносяться. 2 (три) гільзи, які надані на дослідження є частинами патронів - стріляними гільзами патронів Флобера кільцевого запалення, калібру 4 мм, конструкції «Флобера», які призначені для тренувальної стрільби поза спеціальних приміщень та майданчиків (тирів, стрільбищ) і до категорії боєприпасів не відносяться, та призначені для стрільби з револьверів калібру 4 мм (Флобера).

До закінчення судового слідства клопотань від учасників процесу, у тому числі і від державного обвинувача, про перевірку чи витребування додаткових доказів крім уже тих, що заявлялися, не надійшло.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» - кожен, кого звинувачено у вчиненні кримінального правопорушення вважається не винуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії» встановлено, що тягар доведення вини обвинуваченого покладається на обвинувачення, а всі сумніви повинні тлумачитися на його користь. Обвинувач повинен повідомити обвинуваченому про докази, що маються проти нього, для того, щоб він міг підготувати та надати доводи в свій захист, і, врешті-решт, обвинувачення повинно надати докази, достатні для визнання його винуватим.

Відповідно до положення ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Згідно ст. 92 КПК України, обов`язок доказування події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення покладається на прокурора.

Суд обмежений у праві збору доказів вини обвинуваченого за власною ініціативою та, залишаючись об`єктивним і неупередженим, має створити необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних обов`язків та здійснення наданих їм прав, розглянути кримінальне провадження і постановити відповідне рішення. Суди при розгляді кримінальних справ не вправі перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту.

Відповідно до вимог ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_18 кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 п.7 ч. 2 ст. 115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з хуліганських мотивів.

З огляду на викладене, суд вважає, що спрямованість умислу ОСОБА_17 на умисне позбавлення життя ОСОБА_15 саме з хуліганських мотивів є недоведеною виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 05 вересня 2019 року близько 09.30 год. ОСОБА_18 перебував у себе вдома за адресою м. Вінниця, тупик Наливайка вчинив сварку із своєю сусідкою ОСОБА_19 . В конфлікт на стороні ОСОБА_19 втрутилася ОСОБА_15 . Між обвинуваченим і сусідами ОСОБА_15 та ОСОБА_19 склалися тривалі неприязні відносини. В ході конфлікту ОСОБА_15 та ОСОБА_19 нецензурно виражалися в сторону ОСОБА_18 та його товариша ОСОБА_21 , обзивали їх, а ОСОБА_26 нанесла удар рукою в обличчя ОСОБА_18 , від чого його окуляри впали на землю і остання умисно наступила на них, зламавши їх. Після чого обвинувачений дістав револьвер, який був при ньому і здійснив постріл, внаслідок якого потерпілій були заподіяні легкі тілесні ушкодження. Як пояснює ОСОБА_18 постріл він здійснював неприцільно, він не направляв зброю в сторону потерпілої і наміру вбити її він не мав. Чому так сталося він пояснити не може.

Суд критично оцінює показання обвинуваченого про відсутність наміру вбити потерпілу та випадковість завдання їй тілесних ушкоджень і таким чином він намагається уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин

Сам обвинувачений пояснював, що револьвер він придбав для того щоб відлякувати собак на рибалці. Він один раз застосовував револьвер на рибалці, відлякуючи собак, здійснивши по них прицільний постріл. При цьому суд бере до уваги пояснення обвинуваченого, що він стріляв по собаках відлякуючи їх використовуючи револьвер з подальшим вбивчим ефектом кулі, яка мала вразити об`єкт посягання, а не сам звук пострілу.

Суд приходить до висновку, що обвинувачений знав, що заряджений револьвер вистрілює кулі, які мають вражаючі властивості. Під час сварки, яка мала місце 05 вересня 2019 року ОСОБА_18 розумів, що в його руках знаходиться зброя, яка хоч і не є вогнепальною, але має вражаючі властивості і внаслідок пострілу, куля, яка вилітає може бути завдати шкоди життю чи здоров`ю людини. Під час зазначеного конфлікту, внаслідок прицільного пострілу з револьвера, який здійснив обвинувачений, куля влучила у життєво важливий орган голову потерпілої ОСОБА_15 і їй були спричинені тілесні ушкодження.

Також суд бере до уваги, що після пострілу револьвер у обвинуваченого забрав його товариш ОСОБА_21 і передав ОСОБА_22 , яка перебуває з ОСОБА_18 у дружніх стосунках. ОСОБА_22 , отриманий від ОСОБА_21 револьвер забрала і заховала у дворі будинку і де вона (зброя) в подальшому була вилучена працівниками поліції.

Після здійсненого ОСОБА_18 пострілу на місце пригоди були викликані працівники поліції та швидка допомога. Зазначені обставини потерпіла ОСОБА_15 , свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_19 підтвердили в судовому засіданні. При цьому свідок ОСОБА_22 суду пояснила, що вона зрозуміла що потрібно забрати пістолет, щоб не було більшої біди.

Таким чином суд бере до уваги, що злочин не було закінчено з причин, що не залежали від волі ОСОБА_18 , оскільки внаслідок здійсненого обвинуваченим прицільного пострілу в голову ОСОБА_15 не були вражені життєво важливі органи останньої та отримані потерпілою тілесні ушкодження не стали небезпечними для життя, а револьвер був відібраний в обвинуваченого особами, які перебували на місці пригоди, переданий іншим особам і захований, що в подальшому не дало змоги ОСОБА_18 його використати з метою доведення свого злочинного умислу до кінця.

Викладені вище факти у їх сукупності, а також поведінка обвинуваченого до, під час та безпосередньо після вчинення злочину, свідчать про наявність у нього умислу на вбивство потерпілої не з хуліганських мотивів, а з мотивів тривалих неприязних відносин.

Відповідно до вимог ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Згідно вимог ч. 2 ст. 24 КК України прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

З роз`яснень, що дані в п. 4 постанові Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 «Про судову практику у справах про злочини проти життя та здоров`я особи» слідує, що замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання).

Отже, виходячи з вимог закону та згідно з встановленою судовою практикою, хоча умисне вбивство може бути вчинено як з прямим, так і з непрямим умислом, проте замах на цей злочин можливий лише з прямим умислом.

На вказаному неодноразово наголошував і Верховний Суд у своїх судових рішеннях (зокрема, справи № 311/1739/20, 760/19781/18, 636/4085/19, 754/2480/18).

Питання про наявність в діях особи умислу на вбивство, як роз`яснено в п. 22 цієї Постанови, слід вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень чи інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного та потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Відповідно до вимог ст. 8 та ст. 9 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці, зокрема у справі «Коробов проти України», неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до змісту ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи.

Суд приймає рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

За встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження, а також виходячи з досліджених в судовому засіданні доказів, суд дійшов висновку про те, що поза розумним сумнівом допустимими та достатніми доказами не доведено, що обвинувачений вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення - закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині саме з хуліганських мотивів.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Суд зазначає, що межі повноважень суду щодо перекваліфікації злочину окреслені названою нормою, згідно з якою зміна кваліфікації допускається лише в бік покращення становища обвинуваченого, зокрема шляхом застосування кримінального закону про менш тяжкий злочин.

Закриття судом кримінального провадження у тих випадках, коли існують підстави для перекваліфікації дій обвинуваченого судом, не виправдовує легітимних очікувань особи, яка зазнала шкоди і не узгоджується із завданнями кримінального судочинства.

Відмова держави від кримінального переслідування особи за наявності у її діях ознак іншого кримінального-караного діяння (менш тяжкого, ніж те, у якому їй пред`явлено обвинувачення) суперечитиме таким засадам як верховенство права, законність та диспозитивність, що призведе до безкарності винного, а особу, якій завдано шкоду, поставить у становище правової незахищеності і створить умови для повторної віктимізації.

Звернення потерпілої до правоохоронних органів із заявою про вчинення щодо неї злочину без визначення кримінально-правової кваліфікації або з неправильною кваліфікацією є проявом волі на притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, що надає суду право за результатами судового розгляду кримінального провадження, розпочатого за процедурою публічного обвинувачення, ухвалити відповідно до встановлених ч.3 ст. 337 КПК меж судового розгляду обвинувальний вирок з перекваліфікацією його діяння.

Наведене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 03 липня 2019 року (справа №288/1158/16-к, провадження №13-28кс19).

Відповідно до фактичних обставин справи, встановлених на підставі безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема показань потерпілої та свідків, підставою для вчинення обвинуваченим дій стали тривалі особисті неприязні відносини, постійні конфлікти між сусідами.

Отже дії обвинуваченого органами досудового розслідування кваліфіковані не вірно. Під час судового розгляду справи не встановлено жодного належного та допустимого доказу на підтвердження дій ОСОБА_18 з хуліганських спонукань.

Враховуючи викладене, суд кваліфікує дії ОСОБА_18 за ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Згідно довідки КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. Ющенка» ОСОБА_18 на обліку не перебував і не перебуває.

Згідно довідки КП «Вінницький обласний наркологічний диспансер «Соціотерапія» ОСОБА_18 на диспансерному наркологічному обліку не перебуває.

За місцем проживання ОСОБА_18 характеризується позитивно.

Відповідно до вимог ч.2 ст.66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують і інші обставини не зазначені в частині першій цієї статті.

Під час судового розгляду справи сторонами провадження не надано належних та допустимих доказів того, що під час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_18 перебував у стані алкогольного сп`яніння, а тому суд вважає, що така обтяжуюча покарання обставина як вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду справи.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_18 суд визнає повне визнання вини обвинуваченим, щире каяття, вчинення злочину особою похилого віку, яка хворіє рядом хронічних захворювань.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_18 суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09 вересня 2019 року на пістолет марки «Альфа 440» № НОМЕР_1 з шістьма нерозрядженими набоями та трьома використаними (під час розрядження пістолету 2 набої пошкоджено) підлягає скасуванню.

Речові докази, а саме пістолет марки «Альфа 440» № НОМЕР_1 з шістьма нерозрядженими набоями та трьома використаними (під час розрядження пістолету 2 набої пошкоджено) - передані до кімнати зберігання речових доказів Лівобережного ВП ВВП ГУНП у Вінницькій області.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_18 , суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України, є особливо тяжким, спрямованим проти життя та здоров`я особи, посягнувши тим самим на найвищу соціальну цінність, гарантовану ст.ст. 3, 27 Конституції України, та міжнародними нормами права, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його стан здоров`я, що згідно медичних документів він хворіє рядом хронічних захворювань, є особою похилого віку, визнання вини та щире каяття, його вибачення, що судом визнано пом`якшуючими покарання обставинами, позитивну характеристику з місця проживання, ту обставину, яка судом визнана доведеною, а саме те, що перед вчиненням злочину між обвинуваченим та свідком ОСОБА_19 виник конфлікт і вона нанесла йому удар в обличчя, розбивши окуляри, а потерпіла ОСОБА_15 підтримала свідка ОСОБА_19 , чим сприяла розпалюванню сварки, наявність тривалих неприязних відносин між обвинуваченим та потерпілою, наявність обставини, що обтяжує покарання.

Також суд враховує вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання виду та розміру покарання та інтелектуальна вольова владна діяльність суду з вирішення питань призначення покарання, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Підставами для судового розсуду (судової дискреції) при призначенні покарання виступають: кримінально-правові відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), при визначенні «інших обставин справи»; індивідуалізація покарання конкретизація виду й розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину та його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським Судом з прав людини, який у рішенні в справі «Довженко проти України» від 12 квітня 2012 року зазначає про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи з відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду тощо.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості вчиненого злочину, який є особливо тяжким, наявність обставин, що пом`якшують покарання та обставини, що обтяжує покарання, враховуючи вік та стан здоров`я обвинуваченого, виходячи з загальних засад призначення покарання, зокрема, законності його призначення, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вбачає підстави для застосування до обвинуваченого ст.69 КК України і призначення покарання більш м`якого, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього кодексу, у виді позбавлення волі на певний строк.

Також суд вважає, що судові витрати по проведенню експертизи слід покласти на обвинуваченого, оскільки її проведення було зумовлено розслідуванням вчинення ним кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 63, 65-67, 69, 72 КК України, 370, 371, 374 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА :

Визнати винуватим ОСОБА_18 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст.115 КК України та призначити покарання, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Відповідно вимог до ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_18 строк попереднього ув`язнення з 05.09.2019 до 08.11.2019 у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_18 рахувати з дня його затримання на виконання вироку суду.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09 вересня 2019 року на пістолет марки «Альфа 440» № НОМЕР_1 з шістьма нерозрядженими набоями та трьома використаними (під час розрядження пістолету 2 набої пошкоджено) скасувати.

Речові докази, а саме пістолет марки «Альфа 440» № НОМЕР_1 з шістьма нерозрядженими набоями та трьома використаними (під час розрядження пістолету 2 набої пошкоджено), які передані до кімнати зберігання речових доказів Лівобережного ВП ВВП ГУНП у Вінницькій області знищити.

Стягнути на користь держави витрати за проведення експертних досліджень та експертиз з ОСОБА_18 - в сумі 942, 06 грн. (дев`ятсот сорок дві грн. 06 коп.)

На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя: