ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 948/910/22 Номер провадження 11-кп/814/1352/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора представника установи виконання покарань засудженого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеконференції судове провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_9 на ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 05 грудня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено заяву

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Суворівка Новоодеського р-ну Миколаївської обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого

08 червня 2017 року Березанським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.286 КК України на 10 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Замінено ОСОБА_8 невідбуту частину покарання у вигляді 02 років 07 місяців 15 днів позбавлення волі за вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 08 червня 2017 року більш м`яким покаранням у вигляді обмеження волі на той же строк.

Ухвалено етапувати ОСОБА_8 до виправного центру в порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі, звільнивши з-під варти по прибуттю до місця відбування покарання, із залишенням додаткового покарання.

Згідно зі ст.72 КК України зараховано ОСОБА_8 у строк покарання у вигляді обмеження волі час його позбавлення волі з моменту постановлення оскаржуваної ухвали до моменту прибуття у виправний центр з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.

Постановлене рішення місцевий суд мотивував тим, що на даний час ОСОБА_8 відбув 1/3 строку покарання, призначеного за вчинення необережного тяжкого злочину, в результаті сумлінної поведінки та ставлення до праці став на шлях виправлення, оскільки протягом всього строку відбування покарання працює та від праці не відмовляється, має 14 заохочень, заборгованість за виконавчим листом сплатив, натомість отримане ним стягнення знято.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 05 грудня 2022 року та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що: поведінка засудженого протягом усього строку відбування покарання в цілому була нестабільною та не свідчить про те, що останній став на шлях виправлення; оскільки 11 жовтня 2022 року Машівським районним судом Полтавської області відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_8 щодо його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, то повторно питання про застосування до засудженого приписів ст.82 КК України могло бути розглянуте не пізніше ніж через рік.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, позицію прокурора на підтримку апеляційної скарги, пояснення представника установи виконання покарань, який зазначив, що ОСОБА_8 12 лютого 2018 року отримував стягнення, має 14 заохочень і працює, заперечення засудженого проти апеляційної скарги, перевірила матеріали особової справи й судового провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що вона підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частинами 1 та 4 ст.82 КК України передбачено, що особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Виходячи з положень ч.3 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

У п.п.1, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" зазначено, заміна невідбутої

частини покарання більш м`яким має сприяти досягненню мети, передбаченої ст.50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. При вирішенні питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

За змістом приписів ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються у його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Становлення ж особи на шлях виправлення являє собою прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання.

Висновок про таке ставлення повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування в установі виконання покарань.

При цьому, відповідно до ст.9 КВК України добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що 08 червня 2017 року Березанським районним судом Миколаївської області ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за ч.3 ст.286 КК України на 10 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Зараховано ОСОБА_8 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 16 липня 2016 року до 08 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

29 січня 2019 року Машівським районним судом Полтавської області також зараховано засудженому в строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 09 червня 2017 року до 11 липня 2017 року (т.1 а.о.с. 30).

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за те, що він 17 липня 2016 року приблизно о 19 годині, керуючи в стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки "RENAULT PREMIUM", н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом "GROENEWEGEN", н.з. НОМЕР_2 , у порушення вимог п.п.1.2, 2.3 "б", 10.1, 11.4, 13.3 та розділу 34 (лінії 1.1) ПДР України, рухався по лівій стороні дороги при встановленому правосторонньому русі в Україні, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не стежив за її змінами, не контролював рух свого транспортного засобу, хоча був зобов`язаний постійно його контролювати і мав таку можливість, перед початком перестроювання та зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, на дорозі з двостороннім рухом, яка має щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку та зустрічні потоки розділені вузькою суцільною лінією, яку перетинати заборонено, виїхав на смугу, призначену для зустрічного руху, при зустрічному роз`їзді не дотримувався безпечного бокового інтервалу, через це допустив зіткнення з автомобілем "MERCEDES-BENZ SPRINTER 313", н.з. НОМЕР_3 , унаслідок чого пасажири останньо згаданого транспортного засобу: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 померли, а ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 отримали тяжкі тілесні ушкодження; ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження (т.1 а.о.с. 45).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що початок строку покарання ОСОБА_8 визначено з 16 липня 2016 року, кінець строку покарання 20 липня 2025 року. У місцях позбавлення волі засуджений знаходиться з 16 липня 2016 року.

З матеріалів особової справи вбачається наявність передумови (формалізованої підстави, що пов`язується із фактичним відбуттям засудженим певної частини строку призначеного йому покарання) для розгляду питання про застосування положень ст.82 КК України щодо ОСОБА_8 .

Указана обставина не оспорюється ніким з учасників судового провадження.

Разом з тим, для застосування положень ст.82 КК України необхідна наявність не лише формально-юридичних підстав, а й оціночних, які виражаються формулюванням «… засуджений став на шлях виправлення».

Так, згідно з даними характеристик у матеріалах особової справи засуджений з 16 липня 2016 року перебував у ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

Тобто, характеристики у цій частині не підтверджують активну поведінку засудженого за час перебування у вказаній вище установі, а навпаки показують пасивність такої поведінки.

З 06 вересня 2017 року ОСОБА_8 відбуває покарання в ДУ «Машівська виправна колонія (№9)», де притягувався до дисциплінарної відповідальності за злісне порушення встановленого порядку відбування покарання - вживання спиртних напоїв (2,47 проміле), за що отримував стягнення у вигляді суворої догани, яке зняте, має 14 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці (останнє отримано на час апеляційного розгляду), працевлаштований робітником тракторної бригади, відмов від роботи не має. Засуджений вину у вчиненому злочині визнає, мав виконавчі листи на загальну суму 6916 гривень 08 копійок, які стягнуто (дострокового погашення не було), здійснював заходи щодо відшкодування шкоди потерпілим, сплати коштів за позовом, що підтверджується характеристиками ДУ «Машівська виправна колонія (№9)» від 21 січня, 05 березня 2019 року, 31 липня 2020 року, 20 серпня 2021 року, 04 жовтня, 29 листопада 2022 року, довідками про зняття заборгованості, заохочення, стягнення та працевлаштування засудженого, висновком огляду на стан сп`яніння останнього, платіжними дорученнями та квитанціями (т.1 а.о.с. 151, 168-169, 176-177, т.2 а.о.с. 17-18, 25-26, 61-65, 70-71, 74, 75-76, 127-128, а.п.9-14).

Окрім того, колегія суддів ураховує те, що ОСОБА_8 засуджений судом за вчинення тяжкого злочину в стані алкогольного сп`яніння, що призвело до того, що таке безвідповідальне керування засудженим джерелом підвищеної небезпеки у наведеному стані з грубими порушеннями одночасно декількох пунктів ПДР України спричинило невідворотні наслідки у вигляді смерті 3 людей, заподіянні 10 потерпілим тяжких і середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Із установлених вище апеляційним судом обставин убачається, що в поведінці ОСОБА_8 спостерігаються позитивні тенденції, однак поведінка засудженого була нестабільною протягом усього строку відбування покарання та не підтверджує таке систематичне здійснення процесу виправлення, що міг би ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання (в тому числі обмеження волі), про що свідчить посередня характеристика із ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», отримання засудженим за час перебування в ДУ «Машівська виправна колонія (№9)» суворої догани за злісне порушення встановленого порядку відбування покарання, а саме вживання спиртних напоїв (2,47 проміле), яка хоча і знята, однак свідчить про схильність засудженого до свідомого порушення встановлених КВК України умов відбування покарання та те, що він після вчинення тяжкого злочину з невідворотними наслідками в стані алкогольного сп`яніння належних висновків для себе не зробив, натомість продовжив протиправну поведінку в місцях позбавлення волі. Колегія суддів зауважує, що в основі висновку суду про ступінь виправлення засудженого має лежати аналіз даних про особу засудженого за увесь строк відбування покарання, а не лише той, що безпосередньо передує вирішенню питання щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

На думку апеляційного суду, відсутні безперечні та переконливі підстави вважати, що на даний час ОСОБА_8 став на шлях виправлення, що підтверджувало би необхідність застосування щодо нього положень ст.82 КК України.

Так, доцільність і необхідність заміни невідбутої частини покарання викликана тим, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним, і подальше його виправлення можливе в умовах відбування більш м`якого виду покарання, чого не встановлено в розглядуваному провадженні. У даному випадку, хоча відбутий ОСОБА_8 строк покарання узгоджується з вимогами КК України, проте наразі застосування положень ст.82 КК України щодо засудженого є невиправданим з точки зору дотримання вимог загальної та особливої превенції.

Наведене вище залишилось поза увагою місцевого суду, який у зв`язку з цим дійшов помилкового та передчасного висновку про заміну ОСОБА_8 невідбутої частини основного покарання більш м`яким, а тому оскаржувану ухвалу належить скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання засудженого.

Отже, апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 05 грудня 2022 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4