Провадження по справі № 1-кп/752/751/22
В И Р О К
іменем України

"06" грудня 2022 р. Голосіївський районний суд міста Києва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження, дані про яке 28.06.2020 внесені до ЄРДР за № 0003677, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зіньків Віньковецького району Хмельницької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України такий, що не має судимостей,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурорів ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

встановив:
ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , умисно систематично у період часу з 15.08.2019 по 12.06.2020 вчиняв психологічне насильство відносно матері - ОСОБА_6 , 1933р.н., що призвело до погіршення якості її життя.

Таким чином, суд визнає винуватим ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, тобто в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою він перебував у сімейних відносинах, що призвело до погіршення якості життя потерпілої.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні за обставин, викладених у обвинувальному акті, визнав. Надав суду показання та зазначив, що протягом 2019-2020 проживав разом із матір`ю у квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Стан здоров`я його матері, зокрема психологічний, останні роки значно погіршився. Їй не подобалося, що він приводить до квартири співмешканку, зокрема з даного приводу між ними частко виникали сварки. Він вважає, що за життя його матір хворіла на психічну хворобу, але лікуватися відмовлялася, тому постійно викликала поліцію. Не заперечує, що, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, частко лаявся на матір, ображав, бо не витримував її. Не може пригадати події сварок, які відбувалися між ними, оскільки вони виникали постійно. Під час таких сварок дійсно міг кричати та лаятися на матір. Він шкодує про вчинене, але його матір померла та він не може вибачитися.

Окрім показань обвинуваченого його винуватість у вчинені інкримінованого йому правопорушення, також доводиться даними, які містяться у письмових документах, наданих стороною обвинувачення, зокрема:

- заяві ОСОБА_6 від 25.06.2020, відібраної у неї працівниками поліції, у якій вона повідомляє про те, що 12.06.2020 о 15 год. її син ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив щодо неї домашнє насильство психологічного та фізичного характеру;

- рапорті від 25.06.2020 на ім`я начальника Голосіївського УП згідно якого ДОП СП ВП ( з обслуговування мікрорайонів Теремки 1 та Теремки 2) ОСОБА_8 просить внести відомості до ЄРДР щодо неправомірних дій ОСОБА_4 відносно матері ОСОБА_6 (ЄО 34577 від 27.06.2020);

- витязі з ЄРДР, сформованого станом на 28.08.2020, згідно якого у реєстр за № 0003677 внесені відомості за заявою ОСОБА_6 щодо домашнього насильства з боку сина (матеріали ЄО 34577);

- повідомленнях про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003677, проведення якого доручено СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві, про що повідомлено ОСОБА_6 , яка визнана потерпілою відповідно до постанови слідчого від 28.07.2020;

- висновку судово-психіатричної експертизи №475 від 27.08.2020, проведеному Київським міськими центром судово-психіатричної експертизи, згідно якого на час проведення експертизи ОСОБА_6 визнана такою, що виявляє ознаки органічного ураження головного мозку судинного генезу з вираженим синдромом та параноїдними включеннями, але її психічний розлад не пов`язаний із діями відносно неї її сина ОСОБА_4 . Також судовий експерт-психолог зробив висновок, що у потерпілої внаслідок асоціальної поведінки сина періодично виникають стресові переживання страху, тривоги, образи, обурення, що погіршує якість її життя, стан здоров`я, завдає значного душевного дискомфорту;

- постанові Голосіївського районного суду м. Києва від 04.09.2019 якою ОСОБА_4 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, яке полягало у психологічному та фізичному домашньому насильстві, яке було ним вчинено 15.08.2019 о 12 год. 59 хв. відносно матері ОСОБА_6 , та піддано стягненню у виді штрафу;

- постанові Голосіївського районного суду м. Києва від 09.12.2019 якою ОСОБА_4 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП, яке полягало у психологічному домашньому насильстві, яке було ним вчинено 09.09.2019 о 00 год. 48 хв. відносно матері ОСОБА_6 , та піддано стягненню у виді арешту;

- постанові Голосіївського районного суду м. Києва від 09.12.2019 якою ОСОБА_4 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, яке полягало у психологічному та фізичному домашньому насильстві, яке було ним вчинено 18.09.2019 о 14 год. 45 хв. відносно матері ОСОБА_6 , та піддано стягненню у виді арешту;

- постанові Голосіївського районного суду м. Києва від 09.12.2019, якою ОСОБА_4 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП, яке полягало у психологічному домашньому насильстві, яке було ним вчинено 04.09.2019 о 20 год. 45 хв. відносно матері ОСОБА_6 ;

- постанові Голосіївського районного суду м. Києва від 09.12.2019, якою ОСОБА_4 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП, яке полягало у психологічному домашньому насильстві, яке було ним вчинено 04.09.2019 о 17 год. 20 хв. відносно матері ОСОБА_6 .

Дані протоколу допиту потерпілої ОСОБА_6 суд до уваги не бере та відкидає. При цьому суд враховує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла, між тим, відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, і смерть особи є підставою для визнання показань, що надавалися нею під час досудового розслідування, допустимими доказом.

Свідок ОСОБА_9 допитана в судовому засіданні зазначила, що на протязі 10 років є сусідкою Самосенків та проживає із ними в одному під`їзді. Вона не була безпосереднім свідком конфліктів між сином та матір`ю родини Самосенків, але пам`ятає, що нерідко бачила як ОСОБА_6 кричала та плакала, а син її заспокоював.

Свідок ОСОБА_10 допитана в судовому засіданні зазначила, що була свідком подій, коли побачили на сходах сусідку ОСОБА_11 , яка була роздягненою та плакала. Такий свій вигляд ОСОБА_11 пояснювала тим, що її вигнав з квартири син. Вона запросила її додому, та жінка розповіла, що син знущається над нею та забирає пенсію.

Показання зазначених свідків суд вважає непрямими доказами винуватості ОСОБА_4 , оскільки вони доводять стан потерпілої, після неправомірних сина.

Статті 28 та 29 Конституції України гарантують, що кожна особа має право на повагу до його гідності та особисту недоторканність. Норми Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначають що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином, вищезазначені докази в їх сукупності доводять винуватість ОСОБА_4 в умисному систематичному вчинені у період з 15.08.2019 по 12.06.2020 психологічного насильство відносно матері - ОСОБА_6 , які знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками у виді погіршення якості життя потерпілої. Така кваліфікуюча ознака як психологічні страждання підлягає виключенню з доведеного судом обвинувачення, оскільки не доводиться наданими суду доказами, зокрема спростовується висновками експертизи.

При обранні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України є нетяжким, та дані про його особу, згідно яких обвинувачений не працює, не перебуває на обліку у лікаря нарколога чи психіатра, за місцем проживання характеризується посередньо, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, в силу ст. 89 КК України такий, що не має судимостей.

Обставин, що пом`якшують та/або обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.66, 67 КК України судом не встановлено. Лише визнання винуватості не може свідчити про щирість каяття.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд приходить до висновку про доцільність призначення обвинуваченому покарання у виді громадських робіт. Такий вид покарання суд вважає необхідним і достатнім, для попередження вчинення ОСОБА_4 нових злочинів.

Суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_4 , передбачених ст.91-1 КК України обмежувальних заходів, оскільки враховує, що обвинувачений проживає один, а потерпіла померла.

Судові витрати та речові докази у кримінальному проваджені відсутні.

Керуючись ст.370, ч.2 ст.373, 374, 376 КПК України, суд -

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 150 (Сто п`ятдесят) годин.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом 30 днів з дня його оголошення.

Суддя ОСОБА_1