Справа № 522/1460/20
Провадження № 1-кс/522/1484/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ліквідатора ТОВ «Белрум» арбітражного керуючого ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.09.2020 року, у кримінальному провадженні №0004875 від 28.07.2018 року,

встановив:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання ліквідатора ТОВ «Белрум» арбітражного керуючого ОСОБА_3 про скасування арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.09.2020 року, у кримінальному провадженні №0004875 від 28.07.2018 року.

Клопотання обґрунтоване тим, що ТОВ «Белрум» не має жодного відношення до вчиненого кримінального правопорушення, жодній особі підприємства повідомлення про підозру не вручено, кримінальне провадження закрито.

Учасники провадження були повідомлені про час та місце судового засідання, однак в судове засідання не з`явилися, клопотань про відкладення судового засідання не заявляли.

Від ліквідатора ТОВ «Белрум» арбітражного керуючого ОСОБА_3 надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Таким чином, вважаю, що оскільки учасники судового розгляду, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явилися, письмових заяв про відкладення розгляду клопотання не надали, клопотання має бути розглянуто у відсутності зазначених осіб, відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України без фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження.

Дослідивши клопотання про скасування арешту майна, докази, на які посилається власник майна в обґрунтування вищевказаних вимог клопотання, суд приходить до висновку, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положеннями статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно приписів ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.09.2020 року, у кримінальному провадженні №0004875 від 28.07.2018 року був накладений арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В ухвалі слідчого судді, обґрунтовуючи підстави для накладення арешту на майно, зазначено, що правовими підставами, передбаченими ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, для накладення арешту, є збереження речового доказу, який є доказом у кримінальному провадженні та відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України, в зв`язку з чим воно може бути використане для встановлення обставин по кримінальному провадженню, так як містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З витягу з ЄРДР вбачається, що відомості були внесені за фактом незаконного заволодіння шахрайським шляхом, зокрема, квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто, зазначена квартира є об`єктом вчиненого кримінального правопорушення, в зв`язку з чим воно може бути використане для встановлення обставин по кримінальному провадженню.

Отже вжиття заходу забезпечення кримінального провадження, шляхом накладання арешту на майно, є необхідним запобіжним заходом, передбаченим зазначеними нормами закону, оскільки у випадку скасування арешту та подальшого відчуження майна можуть настати негативні наслідки для здійснення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КК України.

У даному кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси особи власника майна.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя не вбачає.

Крім того, слідчим суддею не встановлено обставин, які б свідчили про те, що арешт накладено з порушенням вимог діючого законодавства, загальних принципів міжнародного права, отже при арешті майна було дотримано принципу "законності" і він не був свавільним.

Посилання в клопотанні на те, що кримінальне провадження закрито, спростовується наданою постановою, з якої вбачається, що постановою прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси від 22.02.2023 року ОСОБА_4 була скасована постанова слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області від 24.02.2022 року ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0004875 від 28.07.2018 року.

Таким чином, дослідивши доводи клопотання та матеріали провадження, слідчий суддя критично ставиться до посилань представника власника майна про те, що у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення відпала потреба, оскільки арештоване майно продовжує бути доказом та є об`єктом вчиненого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим може бути використане для встановлення обставин по кримінальному провадженню, так як містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У клопотанні не зазначено інших доводів щодо відсутності потреби у накладенні арешту на ноутбук.

Таким чином, дослідивши доводи клопотання про скасування арешту та матеріали провадження, слідчий суддя критично ставиться до посилань у клопотанні про те, що у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення відпала потреба.

На підставі наведеного, враховуючи вищезазначені обставини, прихожу до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, оскільки у клопотанні не доведено відповідними доказами та обставинами, що відпала потреба у подальшому накладенні арешту на майно.

Керуючись ст. ст. 170 - 174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя -

ухвалив:

У задоволенні клопотання ліквідатора ТОВ «Белрум» арбітражного керуючого ОСОБА_3 про скасування арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.09.2020 року, у кримінальному провадженні №0004875 від 28.07.2018 року, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: