07.12.22 Провадження 1кп/932/348/22
Справа 932/6027/22
УХВАЛА

Іменем України

7 грудня 2022 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

Головуючого-судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8

з участю:

законних представників потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11

потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14

обвинуваченого ОСОБА_15

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000974, за обвинуваченням: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дружківка Донецької області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 15 п.п. 1,2,5,7 ч.2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ

У провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_15 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 15 п.п. 1,2,5,7 ч.2 ст. 115 КК України. Щодо обвинуваченого обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. який ухвалою суду від 20.10.2022 року продовжений на строк шістдесят днів, тобто до 18.12.2022 року включно.

Прокурором заявлене клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_15 на строк два місяці з тих підстав, що ОСОБА_15 обвинувачується у скоєнні тяжкого та особливо тяжкого злочину, а саме закінченого замаху на умисне вбивство двох або більше осіб малолітніх дітей, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, з хуліганських мотивів, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, та враховуючи характер обвинувачення, яке має значний суспільний інтерес, а також те, що він не має міцних соціальних зв`язків, утриманців, схильний до вживання спиртних напоїв, що свідчить про нестійкість його соціальних зв`язків, та враховуючи, що він є військовослужбовцем, існують ризики, що ОСОБА_15 може переховуватися від суду та виїхати в зону проведення бойових дій, може вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на потерпілих та свідків, які на теперішній час не допитані судом, та матеріали допиту яких відкриті стороні захисту. Застосування більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі цілодобового домашнього арешту, а також застави. як альтернативного запобіжного заходу, вважав недоцільними.
Представник потерпілого адвокат ОСОБА_8 , законні представники потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 підтримали клопотання прокурора та просили його задовольнити, а у задоволенні клопотання сторони захисту просили відмовити.
Захисник адвокат ОСОБА_7 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора і змінити обвинуваченому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, оскільки обвинувачений визнав свою провину, але не згоден з направленістю умислу, сприяв у розкритті злочину, приймав участь у всіх слідчих діях.
Захисник адвокат ОСОБА_6 підтримав позицію захисту та просив змінити обвинуваченому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт також з урахуванням того, що наразі проводяться перемовини щодо здійснення відшкодування потерпілим завданої злочином шкоди.
Обвинувачений ОСОБА_15 підтримав позицію своїх захисників.

Вислухавши думку учасників процесу, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора та продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_15 обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до розгляду кримінальної справи по суті на строк шістдесят діб, а у задоволенні клопотання захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт відмовити, виходячи з наступного.
У відповідності до ст.331 КПК України за наявності клопотань, суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.
Згідно зі ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України, положення якої передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, знищити, спотворити чи приховати документи і речі, які мають доказове значення у справі, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення і при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності вищезазначених ризиків суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; данні щодо особистості міцність соціальних зв`язків, стан здоров`я, вік, наявність постійного місця роботи, репутацію, та інші відомості.
Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_15 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину у сфері незаконного обігу зброї та вибухових речовин та особливо тяжкого злочину, а саме: закінченого замаху на умисне вбивство малолітніх дітей, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, з хуліганських мотивів, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, він не має міцних соціальних зв`язків, утриманців, та враховуючи, що він є військовослужбовцем, існують ризики, що ОСОБА_15 може переховуватися від суду та виїхати в зону проведення бойових дій, може вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на малолітніх потерпілих та свідків, які на теперішній час не допитані судом, та матеріали допиту яких відкриті стороні захисту.
Оцінюючи вищевказані обставини, суд, також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту та суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Крім того, ризик втечі має оцінюватися у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.
Також, суд враховує характер кримінальних правопорушень, які мають високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому та практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.Також суд враховує, що наразі на території України введений воєнний стан, що суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку.
Твердження сторони захисту, що не існує ризиків того, що обвинувачений буде переховуватися від суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення та впливати на потерпілих та свідків, оскільки обвинувачений визнав свою провину, але не згоден з направленістю умислу, сприяв у розкритті злочину, приймав участь у всіх слідчих діях, і наразі вирішується питання відшкодування потерпілим заподіяної шкоди, суд не може розцінювати, як підставу зміни запобіжного заходу на більш м`який, так як вищезазначені доводи з врахуванням стадії процесу, тяжкості та обставин кримінальних правопорушень, суворості покарання, яке може бути призначене обвинуваченому у разі визнання його у вчиненні інкримінованих йому злочинів винним, особистості обвинуваченого не свідчать про наявність у обвинуваченого перешкод або інших стримуючих факторів щодо можливості ухилитися від суду та не перешкоджати здійсненню кримінального провадження.
Таким чином, суд приходить до висновку, що вказані ризики на цей час не зменшилися, залишаються реальними та продовжують існувати, враховуючи зміст пред`явленого звинувачення ОСОБА_15 , а також тяжкість кримінальних правопорушень, характер та обставини протиправних дій, в яких він обвинувачується, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу щодо обвинуваченого у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу.
Також суд не вбачає підстав для визначення обвинуваченому застави, як альтернативного запобіжного заходу, з врахуванням обставин інкримінованого йому злочину, а саме закінченого замаху на вбивства, вчиненого небезпечним для життя способом щодо малолітніх дітей, із хуліганських мотивів.
На підставі викладеного суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню і вважає необхідним продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а у задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, суд вважає необхідним відмовити.

Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 183, 194, 331,350 КПК України, суд
УХВАЛИВ

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_15 задовольнити.

У задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на цілодобовий домашній арешт відмовити.
Продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до розгляду справи по суті на строк шістдесят діб, тобто до 4 лютого 2023 року включно.
На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду до ухвалення судового рішення по суті протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3