Справа № 183/6056/22
№ 1-кп/183/1209/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2022 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, відомості про які внесені 05.09.2022 року до ЄРДР за № 0000571за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Битакове Озеро, Глобинський район, Полтавської області, раніше не судимого, з середньою освітою, одруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби призваного за мобілізацією, в посаді стрільця-санітара 9 парашутно-десантної роти 3 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «сержант»,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.02.2022 року № 38 (по стройовій частині) сержанта ОСОБА_3 призваного за мобілізацією, призначено на посаду стрільця-санітара 9 парашутно-десантної роти 3 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 та зараховано до списків особового складу та поставлено на всі види забезпечення.

Сержант ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку, сумлінно виконувати службові обов`язки доручені йому за посадою.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про Оборону України» у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.

Органи державної влади та органи військового управління, не чекаючи оголошення стану війни, вживають заходів для відсічі агресії. На підставі відповідного рішення Президента України Збройні Сили України разом з іншими військовими формуваннями розпочинають воєнні дії, у тому числі проведення спеціальних операцій (розвідувальних, інформаційно-психологічних тощо) у кіберпросторі.

З моменту оголошення стану війни чи фактичного початку воєнних дій настає воєнний час, який закінчується у день і час припинення стану війни.

У зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 із 05.30 години 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан до 24 серпня 2022 року, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та продовжено з 05.30 години 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.
10 червня 2022 року, сержант ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від військової служби, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, без поважних причин, після проходження лікування у КНП «Новомосковська ЦМЛ» НМР», за адресою: вул. Сучкова 40, м. Новомосковськ Дніпропетровської області, не з`явився вчасно у розташування військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану), після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, ухилившись від військової служби до 14 вересня 2022 року.

14 вересня 2022 року ОСОБА_3 самостійно прибув до третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, за адресою: вул. Старокозацька, 52, м. Дніпро, та заявив про себе, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.
Таким чином, 10 червня 2022 року, сержант ОСОБА_3 нез`явився вчасно у розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану), без поважних причин, в умовах воєнного стану та незаконно перебував поза її межами до 14 вересня 2022 року.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини, які лягли в основу обвинувачення, в скоєному розкаявся.

В судовому засіданні були досліджені докази вини обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме:

- витяг з кримінального провадження, внесеного 05.09.2022 року до ЄРДР за № 0000571
(а.п. 30);
- копія акту службового розслідування, відповідно до якого в ході проведення службового розслідування встановлено факт самовільного залишення військової частини ОСОБА_3 від 23.07.2022 року та відсутність його на службі без поважних причин тривалістю більше десяти діб
(а.п. 33-41);
- копія наказу командира військової частини НОМЕР_1 за № 1032 від 07.07.2022 року про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини та місця несення служби ОСОБА_3
(а.п. 42-43);
- копія наказу командира військової частини НОМЕР_1 за № 1099 від 09.07.2022 року про продовження термінів проведення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини та місця несення служби ОСОБА_3
(а.п. 53);
- копії документів щодо проходження ОСОБА_3 військової служби
(а.п. 54-61, 83);
- копії медичних документів на ОСОБА_3
(а.п. 84-89, 91);
- з`явлення із зізнанням ОСОБА_3 в якому останній зазначив, що після лікування не з`явився до військової частини, кається
(а.п. 90).

Дослідивши наведені докази, суд вважає, що вони є належними та допустимими, оскільки вони кожний окремо, а також в сукупності прямо підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також вони є достовірними, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 встановленою та доведеною, а його дії підлягають кваліфікації за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини або місця служби, вчинені в умовах воєнного стану.
Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання ОСОБА_6 відповідно до ст.ст. 50-52 КК України, суд обставин, які обтяжують покарання, визначених ст. 67 КК України, не встановив. Обставинами, які пом`якшують покарання, визначених ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, з`явлення з зізнанням.
Також суд враховує, що ОСОБА_3 раніше не судимий, офіційно працевлаштований, військовослужбовець, учасник АТО, активно сприяв розкриттю злочину.
У відповідності з ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті). За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Суд з підстав, зазначених раніше, вважає можливим застосування у відношенні ОСОБА_3 ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 5 ст. 407 КК України, а саме призначити покарання у виді штрафу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370 КПК України, ст. 69, 58 КК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 4.118 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 70.006 гривень.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1