ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження: № 11-сс/818/363/23 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: арешт майна
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю власника майна ОСОБА_7 , захисника підозрюваної ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме підозрюваної ОСОБА_8 , належним чином повідомленої про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 27 02 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою слідчого судді клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 задоволено частково та накладено арешт на майно вилучене при обшуках 14 04 2023 року (перелік якого докладно зазначений у клопотанні прокурора та у резолютивній частині ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 27 02 2023 року).

В задоволенні клопотання в частині арешту майна вилученого за адресою: АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_10 : мобільного телефону Samsung M52, ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 з двома сім-картами; записної книжки з нотатками; блокноту з чорновими записами 2 шт.; грошових коштів 2800 Євро та 1500 дол. США; кільця з металу жовтого кольору 3 шт.; сережок з металу жовтого кольору 1 пара; ланцюжку з двома кулонами та хрестиком з металу жовтого кольору; ланцюжків з металу білого кольору розірваних; ланцюжку з ладанкою з металу білого кольору, а також вилучених в ході обшуків оригіналів паспортів громадян України, - відмовлено.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, захисник підозрюваної ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність і необґрунтованість вказаного рішення, просить ухвалу слідчого судді скасувати в частині арешту майна вилученого 14 02 2023 року в ході обшуку помешкання ОСОБА_8 .

В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що вилучені під час обшуку в помешканні ОСОБА_8 грошові кошти у розмірі 9900 доларів США належать ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 є його особистими коштами отриманими 29 12 2022 року від продажу власного автомобіля Хонда, д.р.н. НОМЕР_3 від громадянина ОСОБА_11 .

Крім того, вказує, що підозра відносно ОСОБА_8 не обґрунтована, оскільки остання не спілкувалася ні з ким, окрім продавців квартири, їй нічого не було відомо про існування будь-яких злочинних намірів. ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підозрювана знала лише як сімейну пару, яка продає квартиру, оскільки вказана сімейна пара звернулася до агентства нерухомості, яке в свою чергу допомагало в реалізації її квартири. Тобто, підозрювана лише виконувала свою професійну діяльність і ніяких злочинів не вчиняла.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_8 та ОСОБА_7 підтримали доводи поданої апеляційної скарги, просили задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Прокурор не вбачав підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 , вважаючи рішення слідчого судді законним і обґрунтованим.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, доводи захисника власника майна, думку прокурора, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №0001002 від 12 07 2021 року за ч.2 ст. 146, ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 190, ч.3, ч.4 ст. 190 КК України, з обставин створення злочинної організації, члени якої незаконного заволодівали квартирами на території м. Харкова, а також незаконно позбавили волі ОСОБА_14 з корисливих мотивів.

У вказаному кримінальному проваджені повідомлена підозра ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_8

14 02 2023 року при обшуках, проведених на підставі ухвал слідчого судді за місцями мешкання ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 та в автомобілі, яким він користується, ОСОБА_16 та в автомобілі, яким він користується, ОСОБА_8 ; ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_15 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , вилучене майно, яке прокурор просив арештувати.

Задовольняючи клопотання прокурора слідчий суддя дійшов висновку, що вилучене при обшуках майно може містити на собі сліди кримінального правопорушення або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 статті 170 КПК України регламентовано, що у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані, лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Абзацом 2 частини 10 статті 170 КПК України встановлено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у слідчого судді були достатні підстави вважати, що вищевказане майно, на яке накладено арешт, може відповідати критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_8 , у помешканні якої було вилучене майно, не причетна до вчинення кримінального правопорушення, що їй інкримінується, є суб`єктивним та передчасним, оскільки слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності щодо фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод регламентовано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна для можливого використання, як доказів у кримінальному провадженні №0001002 від 12 07 2021 року.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо безпідставного вилучення в помешканні ОСОБА_8 грошових коштів у розмірі 9900 доларів США, оскільки вони належать її чоловікові ОСОБА_7 та отримані ним 29 12 2022 року від продажу автомобіля, колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Так, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_7 було надану розписку громадянина ОСОБА_11 , відповідно до якої він 29 грудня 2022 року придбав за довіреністю автомобіль Хонда, д.р.н. НОМЕР_3 , у ОСОБА_7 за 9800 доларів США.

Проте, колегія суддів констатує, що вказана розписка датована 15 лютого 2023 року, тобто наступним днем після проведеного 14 лютого 2023 року обшуку.

Більш того, з тексту цієї розписки неможливо однозначно визначитися у який день, час та в якому місці відбулась передача грошових коштів 9800 доларів США, встановити ознаки ідентифікування вказаних купюр, хто ще міг бачити та підтвердити вказаний факт. Не зазначено також чи перевірялися купюри на оригінальність в установі банку чи обмінному пункті. Вказані факти неможливо встановити і з доручення доданого до розписки.

З огляду на викладене, колегія суддів констатує, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків слідчого судді щодо необхідності накладення арешту на грошові кошти у розмірі 9900 доларів США, вилучені 14 02 2023 року в ході обшуку помешкання ОСОБА_8 , оскільки вониґрунтуються лише на суб`єктивних оціночних судженнях, з ігноруванням об`єктивних відомостей.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна власником майна не надано та колегією суддів не встановлено.

При цьому колегія суддів наголошує, що вказаний захід є тимчасовим, а тому у подальшому його власник має право звернутися із клопотанням про скасування даного арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст. 174 КПК України.

Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання прокурора про арешт майна, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги захисника власника майна стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними і не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.ст.7, 170-175, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 27 02 2023 року у кримінальному провадженні № 0001002 від 12 07 2021 року за ч.2 ст. 146, ч.1 ст. 14 і ч.3 ст. 190 КК України в частині задоволення клопотання прокурора та в частині накладення арешту на майно, вилучене 14 02 2023 року в ході обшуку у квартирі АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_8 , а саме: майна перелік якого докладно зазначений у клопотанні прокурора та у п.5 резолютивної частини ухвали суду першої інстанції, серед якого і грошові кошти в сумі 9 900 доларів США, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваної, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4