УХВАЛА

14 лютого 2023 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,-

встановив:

ОСОБА_4 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із клопотанням про скасування арешту у якому просить скасувати арешт, накладений у рамках кримінального провадження № 0005472 від 15.08.2017, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України.

В судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися.

Дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Судом встановлено, що 15.08.2017 внесено відомості до ЄРДР за № 0005472, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України.

У рамках вказаного кримінального провадження накладено арешт на автомобіль ВАЗ-21099, 1995 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Ухвалою суду від 26.08.2021, за результатами розгляду клопотання прокурора, кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005472 від 15.08.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, закрите у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Питання щодо скасування арешту на вказане арештоване майно, не вирішено.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме ч. 3 п. 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому ст. ст. 174, 539 КПК України до суду, що накладав арешт чи ухвалив вирок.

Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з"ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід"ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в подальшому застосуванні арешту накладеного на вищевказане арештоване майно відпала потреба, тому в силу статті 174 КПК України клопотання підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 задоволити.

Скасувати арешт, накладений у рамках кримінального провадження № 0005472 від 15.08.2017, на автомобіль ВАЗ-21099, 1995 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , шляхом скасування заборони власнику автомобіля, чи будь-якій іншій особі користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

Зобов`язати уповноважену особу Рівненського РУП ГУНП в Рівненськй області безоплатно повернути автомобіль ВАЗ-21099, 1995 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , його власнику ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (прож. АДРЕСА_1 ).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя