Справа № 743/14/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/574/22
Категорія - ч.1 ст.309, ч.1 ст.310 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

представника органу опіки та піклування ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000072 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 та заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 вересня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою щодо:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , розлучений, не працює, особа з інвалідністю ІІ групи загального захворювання, раніше не судимий,

застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації його до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Процесуальні витрати в сумі 3604,02 грн. віднесено на рахунок держави. Долю речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Ухвалою місцевого суду встановлено, що відповідно до клопотання прокурора у травні 2021 року ОСОБА_9 , діючи умисно, незаконно, без передбаченого законом дозволу, за місцем свого проживання, на території домогосподарства АДРЕСА_1 , посіяв рослини роду коноплі та продовжував доглядати за посівами шляхом поливу та виривання бур`янів, з метою доведення їх до стадії дозрівання та подальшого використання без мети збуту.

13 серпня 2021 року у період часу з 09:54 год. до 11:11 год., у ході проведення санкціонованого обшуку на підставі ухвали суду, у домоволодінні за вищевказаною адресою, де проживає ОСОБА_9 , було виявлено та вилучено 12 рослин, які мають морфологічні ознаки рослин роду коноплі (Cannabis), містять психоактивний компонент канабісу - тетрагідроканабінол та належать до рослин роду коноплі (Cannabis).

Згідно з «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», затвердженим Постановою КМУ від 06.05.2000 року №770, з наступними змінами та доповненнями, рослини роду коноплі (Cannabis) віднесені до «Рослини, які містять наркотичні засоби, психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей» (таблиця 1, список №3).

Крім того, ОСОБА_9 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, за невстановлених обставин, діючи умисно, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - каннабіс, який переніс до місця свого проживання: АДРЕСА_1 , де залишив зберігати для власного вживання без мети збуту.

13.08.2021 в період часу з 09:54 год. до 11:11 год., в ході проведення санкціонованого обшуку, у домоволодінні за вищевказаною адресою, було виявлено та вилучено: речовину рослинного походження зеленого кольору, що є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - каннабісом, загальна маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 469,4 г, яку ОСОБА_9 зберігав за місцем мешкання без мети збуту.

Згідно з «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», затверджених Постановою КМУ від 06.05.2000 № 770, з наступними змінами та доповненнями, каннабіс віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено (таблиця 1, список 1).

Таким чином ОСОБА_9 причетний до скоєння суспільно-небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.310, ч.1 ст.309 КК України, а саме у незаконному посіві та незаконному вирощуванні конопель у кількості від десяти до п`ятдесяти рослин та у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування скарги зазначив, що місцевий суд безпідставно відмовив у призначенні комплексної судово-психіатричної експертизи щодо ОСОБА_9 . Вказав, що на даний час стан здоров`я ОСОБА_9 є задовільним, він вважає себе дієздатним. Крім того, з часу проведення останньої психіатричної експертизи ОСОБА_9 пройшов тривалий час.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити ухвалу місцевого суду, виключивши з її мотивувальної частини посилання суду на умисел ОСОБА_9 та мету при вчиненні суспільно небезпечних діянь. Вказав на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність. Апелянт зазначив, що у предмет доказування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру не входить питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння. Умисел, мета і мотив є елементами суб`єктивної сторони злочину і встановлюються лише щодо осудної особи. Тобто, при вчиненні суспільно небезпечних діянь ОСОБА_9 не міг усвідомлювати, що він умисно порушує законодавство, що регулює обіг наркотичних засобів, та що у його діяннях є/відсутня певна мета. Відтак, висновок місцевого суду про психічне ставлення ОСОБА_9 до вчиненого суспільно небезпечного діяння не ґрунтується на правильному тлумаченні закону України про кримінальну відповідальність, яке б відповідало його точному змісту.

Заслухавши доповідь судді; захисника ОСОБА_8 та представника органу опіки і піклування, які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту та просили її задовольнити; прокурора, котрий підтримав свою апеляційну скаргу і просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги захисника; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За змістом п.1 ч.1 ст.503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності та відповідно до ч.3 цієї статті, на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій, ґрунтується кримінально-правова оцінка суспільно-небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності.

Згідно з ч.1 ст.505 КПК України, під час досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру встановлюються час, місце, спосіб та інші обставини вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення.

Під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру відповідно до ч.1 ст.513 КПК України, суд між іншим з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_9 суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст.309, ч.1 ст.310 КК України, за обставин, викладених в ухвалі суду, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та є обґрунтованим.

Так, згідно з довідкою Ріпкинської селищної ради Чернігівської області від 03.06.2021 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 (т.1, а.к.п.177, 185).

Як слідує з протоколу обшуку від 13.08.2021, на ділянці городу, що розташований на території господарства АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_9 , виявлено рослини, зовні схожі на рослини коноплі, в кількості 12 шт., які оброблялись шляхом видалення бур`янів, на ділянку проведено шланги для зрошування рослин. Територія, де виявлено рослини, огороджена. Крім того, на території зазначеної ділянки, біля дерева виявлено рослину зовні схожу на рослину коноплі, навколо неї видалена рослинність та спушено ґрунт. У подальшому, в приміщенні бані виявлено речовину рослинного походження, схожу на наркотичну, а також на горищі бані виявлено аналогічні висушені клітини рослин. На даху літнього душу виявлено два горщики для квітів, в яких росло по одній рослині, зовні схожих на рослини коноплі. Між господарською будівлею та парканом на землі виявлено рослину з коренем, зовні схожу на коноплю. В ході обшуку виявлені рослини, схожі на коноплю, подріблену речовину рослинного походження, речовину рослинного походження, зовні схожу на коноплю, два фрагмента пластикових пляшок та металевий фрагмент циліндричної форми було вилучено (т.1, а.к.п.69-74).

Допитані у суді першої інстанції свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 показали, що були понятими під час проведення огляду місця події. Підтвердили факти, викладені у протоколі обшуку, що дійсно при проведенні обшуку за сараєм були виявлені рослини коноплі з ознаками догляду за ними, поряд шланг для поливу, на горищі виявили суху коноплю. У ході огляду все було підраховано, запаковано та опечатано, вони ставили свої підписи.

За висновком судової експертизи № СЕ-19/125-21/7225 від 18.08.2021, надані на експертизу 12 рослин мають морфологічні ознаки рослин роду Коноплі (Cannabis), містять психоактивний компонент каннабісу - тетрагідроканнабінол та належать до рослин роду Коноплі (Cannabis). Надані на експертизу 3 фрагменти рослин у вигляді стебел з коренями та бічними гілками коричнево-зеленого кольору містять психоактивний компонент каннабісу - тетрагідроканнабінол та мікроскопічні ознаки рослини роду Коноплі, тому є частинами рослин роду Коноплі (Cannabis) (т.1, а.к.п.89-96).

Відповідно до висновку судової експертизи № СЕ-19/125-21/7223 від 19.08.2021, речовина темно-коричневого кольору нашарована на поверхнях наданого на експертизу предмета-носія, містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб - екстракт каннабісу. Маса екстракту канабісу, в перерахунку на суху речовину становить 0,174 г (т.1, а.к.п.100-103).

Згідно з висновком судової експертизи № СЕ-19/125-21/7226 від 28.08.2021, надані на дослідження речовини рослинного походження зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом. Маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить відповідно 5,7г, 7,7г, 412,4 г (т.1, а.к.п.107-112).

За висновком судової експертизи № СЕ-19/125-21/7227 від 28.08.2021, листя та верхівки наданої на експертизу речовини рослинного походження коричнево-зеленого кольору у вигляді фрагментів стебла та бічних гілок з коренем, листям та верхівками являються особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, - каннабісом (т.1, а.к.п.116-119).

Вищенаведені докази у своїй сукупності повністю узгоджуються між собою і доводять причетність ОСОБА_9 до скоєння інкримінованих йому суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.310, ч.1 ст.309 КК України.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги прокурора щодо виключення з мотивувальної частини ухвали місцевого суду посилання на умисел ОСОБА_9 та мету при вчиненні суспільно небезпечних діянь, заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Осудність є однією з загальних ознак суб`єкта злочину, юридичною підставою вини та кримінальної відповідальності. Виходячи з передбачених ст.19 КК України критеріїв, відповідний стан особи характеризується здатністю усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

Неосудна особа позбавлена такої здатності унаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Особа, що вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, а може бути піддана за рішенням суду примусовим заходам медичного характеру.

Виходячи з положень ст.23, 24 КК України, умисел є однією з форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки: усвідомлення характеру свого діяння, передбачення його наслідків та бажання чи свідоме допускання їх настання.

Усвідомлення означає розуміння не лише фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються об`єкта, предмета, об`єктивної сторони складу конкретного злочину, а і його негативного соціального значення у виді суспільної небезпеки.

Передбачення є адекватним розумовим уявленням особи про неминучість чи можливість конкретних результатів своєї дії (бездіяльності). Бажання полягає у прагненні досягти чітко визначеної мети і спрямованості волі на її досягнення.

Відтак, умисна форма вини передбачає правильне відображення у свідомості суб`єкта як фактичних, так і юридичних ознак злочину, обов`язковою передумовою чого є осудність.

Мотив злочину - це усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яке викликає намір діяти певним чином. Мету становить конкретно сформульоване уявлення про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб.

Мотивованість та цілеспрямованість є ознаками усвідомленої вольової діяльності людини. Прояв таких ознак є неможливим у разі порушень психічних функцій, за яких особа нездатна усвідомлювати характер і значення своїх діянь та керувати ними.

Відповідно до дослідженого судом першої інстанції висновку судово-психіатричного експерта № 584 від 16.12.2021, у ОСОБА_9 виявлені ознаки важкого психічного розладу у формі параноїдальної шизофренії (F 20/0 - за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10 перегляду). За своїм психічним станом на період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, був позбавлений здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. За психічним станом у ОСОБА_9 на теперішній час порушена здатність правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження та давати про них правильні свідчення. ОСОБА_9 за його психічним станом на теперішній час показане застосування примусових заходів медичного характеру з госпіталізацією до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Із зазначеним станом, що є юридичним критерієм неосудності, несумісні наявність у свідомості чітко сформованого умислу у розумінні ст.24 КК України, а також мети і мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину.

Тому, висновки суду про таке психічне ставлення неосудної особи до вчиненого суспільно небезпечного діяння не ґрунтуються на правильному тлумаченні закону про кримінальну відповідальність, яке б відповідало його точному змісту, що беззаперечно є свідченням неправильного застосування такого закону.

Відтак, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала місцевого суду зміні.

За змістом ст.93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечне діяння.

Згідно з ч.3 ст.94 КК України, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Відповідно до ч.2 ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

У пункті 15 постанови Пленуму ВСУ №7 від 03.06.2005 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру» вказано, що для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру.

При визначенні ОСОБА_9 виду і міри медичного характеру, місцевий суд урахував характер душевного захворювання останнього, рекомендації експертів про тип лікувального закладу, особу ОСОБА_9 , який скоїв суспільно-небезпечне діяння, що не відноситься до категорії тяжких, раніше не судимий, та дійшов правильного висновку, що за своїм психічним станом він потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Тому колегія суддів у даному випадку погоджується з висновком місцевого суду, що ОСОБА_9 становить суспільну небезпеку, а тому застосування до нього примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні із звичайним наглядом є необхідним та достатнім заходом, оскільки з матеріалів кримінального провадження та висновків лікарів-психіатрів не вбачається того, що останній видужав та стан його здоров`я значно покращився, внаслідок чого відпала б потреба у застосованих заходах.

Доводи апеляційної скарги захисника з приводу необхідності призначення щодо ОСОБА_9 повторної судово-психіатричної експертизи, оскільки його підзахисний на даний час вважає себе дієздатним, видужав і не становить загрози для суспільства, не заслуговує на увагу.

Враховуючи, що ОСОБА_9 не проходив лікування, на час розгляду кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанції знаходився за місцем свого проживання, висновок судово-психіатричної експертизи №584 від 16.12.2021 говорить про наявність у останнього ознаки важкого психічного розладу у формі параноїдальної шизофренії, і саме за його психічним станом йому показане застосування примусових заходів медичного характеру з госпіталізацією до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Крім того, невжиття на даний час відносно ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру може спричинити серйозну загрозу заподіяння неминучої шкоди цій особі або іншим особам.

Отже, всі обставини, на які посилається захисник, судом першої інстанції враховані, а тому його доводи не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_10 задовольнити.

Ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 вересня 2022 року про застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 вересня 2022 року посилання на умисел ОСОБА_9 та мету при вчиненні суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст.309, ч.1 ст.310 КК України.

В решті цю ж ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 Заболотний ОСОБА_14 Демченко ОСОБА_15