Справа № 545/5444/22
Провадження № 1-кп/545/344/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"04" листопада 2022 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі : головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження № 0000354 від 12.09.2022 року за обвинуваченням гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харків, українки, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , інші відомості щодо особи не відомі, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України, -

в с т а н о в и в :

Обвинувачена гр. ОСОБА_3 11 вересня 2022 приблизно о 12-30 год. , яка знаходилася поблизу двору приватного домоволодіння належного гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по АДРЕСА_2 , з яким виник раптовий конфлікт на побутовому ґрунті та вони почали лаятись один з одним.

В ході розвитку конфлікту у обвинуваченої на грунті виниклих особистих неприязних відносин виник раптовий, злочинний умисел, направлений на спричинення гр. ОСОБА_4 тілесних ушкоджень невизначеного ступеня тяжкості. Усвідомлюючи протиправність своїх дій, почала штовхати останнього своєю масою у двір його приватного домоволодіння через калитку, що веде у двір. Де, потерпілий гр. ОСОБА_4 з метою самозахисту стримував обвинувачену дерев`яною палицею, яка на той момент знаходилася у нього в руках, виставивши її перед собою. В подальшому, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, з мотивів раніше виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки, вихопила вказану дерев`яну палицю та почала нею наносити удари по голові та плечах потерпілого, спричинивши

згідно висновку експерта № 09-1061/2022 від 20.09.2022 за ступенем тяжкості садно - у ділянці проекції правого тім`яного бугра викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно п.п. 2.3.2 «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченої органом досудового слідства кваліфіковано за ст. 125 ч. 1 КК України, як спричинення умисного тілесного ушкодження.

Зазначені обставини встановлені органом досудового розслідування і викладені в обвинувальному акті затвердженому прокурором, який звернувся до суду з клопотанням про його розгляд у спрощеному порядку, що не оспорюються обвинуваченою та про що нею подана відповідна заява за участю захисника.

Обвинувачена не оспорює встановлені під час дізнання обставини і погоджується з розглядом обвинувального акта за її відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст.107 КПК України не здійснювалось.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України, копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Тому суд, дослідивши зібрані досудовим розслідуванням у справі докази в їх сукупності, приходить до висновку, що вина обвинуваченої гр. ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку за ст. 125 ч. 1 КК України повністю доведена.

Згідно ст. 6 «Конвенції про захист прав людини», ст. 62 Конституції України і норм КПК України кожна людина має право на справедливий розгляд справи, ніхто не може бути підданий кримінальному покаранню поки не буде визнаний винним в законному порядку; обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина підсудного у скоєнні конкретного правопорушення повністю доведена.

Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів ( п.53 рішення ЄС від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України» ).

Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 р. передбачено, що : «при розгляді справ суди застосовують «Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Так, у справах : «Бакланов проти Росії» ( рішення від 09 червня 2005 року ), «Фрізен проти Росії» ( рішення від 24 березня 2005 року ), Європейський суд з прав людини зазначив, що : «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було «свавільним».

У справі «Ізмайлов проти Росії» ( п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року ) Європейський суд сказав, що : «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Крім того, при призначенні покарання обвинуваченій, суд згідно вимог ст. 65, 67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу винної, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після цього, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, згідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої є щире каяття.

Обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Враховуючи наведене, зважаючи на такі висновки Європейського суду з прав людини, виходячи з положень ст. 65 КК України, приймаючи до уваги викладене вище, враховуючи, що обвинувачена визнала свою вину у вчиненні кримінального проступку і щиро розкаялася у цьому, її характеристику, наявність обставин пом`якшуючих покарання та відсутність обтяжуючих покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання в межах санкції статті у вигляді громадських робіт з врахуванням, що обвинувачена не працює, і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як нею, так і іншими особами.

Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої під час досудового розслідування та протягом судового розгляду даного кримінального провадження не обирався і підстав для його обрання не має.

Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.

Керуючись ст. 302, 369-370, 373-374, 381-382 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ :

Гр. ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 200 ( двохсот ) годин громадських робіт.

Запобіжний захід засудженій до вступу вироку в законну силу - не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення, окрім підстав, передбачених ч. 1 ст. 394 КПК України.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок надруковано суддею в нарадачій кімнаті та є оригіналом.

Суддя: ОСОБА_1