УХВАЛА

10 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 736/735/22

провадження № 51-2172ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Крюківського районного суду Чернігівської області від 12 жовтня 2022 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року,

встановив:

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі-КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання вимог пунктів 4, 5 ч. 2 цієїстатті.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджуючись з судовими рішеннями стосовно нього, при цьому, аналізує докази у справі, вважає, що судиїх неправильно оцінили, оспорює їх достовірність, стверджує про неповноту судових розглядів та не погоджується із кваліфікацією його дій. На його переконання суди безпідставно не взяли до уваги докази, які доводять його невинуватість. Також на обґрунтування своїх вимог, просить суд касаційної інстанції повторно дослідити докази у цьому кримінальному провадженні та перекваліфікувати його дії.

Скаржнику слід взяти до уваги, що перевірка достовірності того чи іншого доказу, неповнота судового розгляду місцевим судом та аргументи на які посилається засуджений про невідповідність висновків судів фактичним обставинам вчинення кримінального правопорушення, встановлених у судових рішеннях не є предметом касаційного розгляду,оскільки касаційний суд виступає судом права, а не факту.

Відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Перегляд рішень судів першої та апеляційної інстанцій здійснюється у межах касаційної скарги.

Однак усупереч наведеним положенням кримінального процесуального закону з касаційної скарги засудженого неможливо зрозуміти, які порушення допустили суди першої та апеляційної інстанцій, як ці порушення вплинули на законність і обґрунтованість ухвалених судових рішень та чому їх слід відносити з огляду на положення статей 370, 412-414 КПК до безумовних підстав для скасування або зміни оскаржуваних судових рішень касаційним судом відповідно до ст. 438 КПК.

Також, посилаючись на не дослідження судами певних доказів, не вказує чи заявлялось з цього приводу ним відповідне клопотання.

Крім цього, не погоджуючись з вироком місцевого суду, засуджений не вказує конкретних порушень закону, допущених апеляційним судом при постановленні ухвали за результатами розгляду апеляційної скарги, зважаючи на приписи статей 404, 409, 419 КПК, відповідно до яких суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та у своїй ухвалі надає вичерпну відповідь на ті доводи, що наведені в ній.

Необхідно врахувати, що згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Таким чином, засудженому ОСОБА_4 необхідно належним чином обґрунтувати свою позицію щодо істотності порушень кримінального процесуального закону, а також, яку норму або норми кримінального закону України про кримінальну відповідальність судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано, що є підставою для зміни або скасування судового рішення або судових рішень згідно з ч. 1 ст. 438 КПК, та належно систематизувати викладені у касаційній скарзі доводи.

Крім цього, скарга засудженого всупереч п. 5 ч. 2 с. 427 КПК не містить належних вимог з урахуванням повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Так, згідно зі ст. 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Оскільки касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення зазначених в ухвалі недоліків (засудженим має бути підтверджено, що ним не пропущено встановленого ухвалою суду строку при повторному зверненні до суду).

Керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Крюківського районного суду Чернігівської області від 12 жовтня 2022 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року, залишити без руху та надати скаржнику для усунення виявлених недоліків п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3