06.02.2023 Єдиний унікальний номер 205/489/21
1-кп/205/432/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2023 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

по кримінальному провадженню, внесеному 23.11.2020 року у Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002039

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпра, українця, громадянина України, який має вищу освіту, працює складальником свинцевих акумуляторів та батарей на ТОВ «Веста Трак Батері», розлучений, має на утриманні двох малолітніх дітей 2014 та 2016 року народження, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

потерпілого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро вказане кримінальне провадження, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23.11.2020 року приблизно о 01:00 годин знаходився біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 , де у нього виник конфлікт з малознайомим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який переріс у бійку.

Так, ОСОБА_3 застосував відносно ОСОБА_6 спеціальний засіб - газовий балон «Терен 4-M», а в подальшому ОСОБА_6 повалив ОСОБА_3 на землю та почав наносити йому удари, утримуючи ОСОБА_3 за шию обличчям донизу. В свою чергу ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що не в змозі рівно протистояти діям ОСОБА_6 у зв`язку з фізичною перевагою останнього, відчуваючи безпосередню загрозу своєму життю та здоров`ю, та з метою їх захисту, діючи умисно, усвідомлюючи настання негативних наслідків, дістав з лівого рукава куртки, одягненої на ньому, кухонний ніж та в позиції лежачи умисно, хаотично завдав ножем не менше 4 ударів в область правої та лівої ноги ОСОБА_6 .

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_6 колото-різану рану на внутрішній поверхні правого стегна у нижній третині (на відстані 57 см вгору від підошовної поверхні стоп), яка за своїм характером належить до легких тілесних ушкоджень, як таке, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день), на підставі п.2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6, та три колото-різані рани - на зовнішній поверхні лівої гомілки та на внутрішній поверхні лівого колінного суглобу з переходом в підколінну ямку, з ушкодженням лівої підколінної артерії та вени, масивної гематоми лівої гомілки, з розвитком в посттравматичному періоді гострої ішемії лівої нижньої кінцівки 3-го ступеню, нейропатії великогомілкового та малогомілкового нервів у вигляді парезу згиначів та розгиначів гомілки і стопи з вираженим порушенням функції ходи, які за своїм характером належать до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно з п.2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6.

Допитаний в якості обвинуваченого ОСОБА_3 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення визнав, щиро покаявся, і суду пояснив наступне.

Так, він 22.11.2020 року знаходився у себе вдома за адресою: АДРЕСА_1 , разом із дітьми, яких в цей день взяв у своєї дружини, з якою вони на той час вже мешкали окремо і перебували у процесі розірвання шлюбу. Під час спілкування діти почали жалітися йому на співмешканця їхньої матері ОСОБА_6 (який у даному провадженні має процесуальний статус потерпілого), який постійно кричить на них, лається. З огляду на це він подзвонив своїй дружині і запитав, що саме відбувається між їхніми дітьми та ОСОБА_6 , на що остання заперечувала пояснення дітей. Під час телефонної бесіди з дружиною потерпілий взяв слухавку і став погрожувати йому ( ОСОБА_3 ) фізичною розправою, кричати, виражатися в його бік нецензурною лайкою, і сказав, що через короткий проміжок часу приїде до нього, аби забрати у нього дітей і побити його ( ОСОБА_3 ), на що він сказав, що їхати до нього не потрібно, так як вже пізно.

Через деякий час, а саме близько 01:00 годин 23.11.2020 року, ОСОБА_6 подзвонив йому і повідомив, що вже їде до його будинку, і сказав, що в разі, якщо він ( ОСОБА_3 ) не вийде до нього на вулицю, то потерпілий буде вибивати двері його квартири. При цьому ОСОБА_6 сказав, що у нього з собою є вогнепальна зброя чи то пістолет, чи то автомат.

З огляду на те, що в той час у нього вдома перебували його діти і матір похилого віку, і він не бажав, аби вказані особи переживали або постраждали від дій потерпілого, він ( ОСОБА_3 ) вийшов у двір свого будинку, при цьому з метою самооборони взяв з собою кухонний ніж і газовий балончик. Крім того, виходячи з квартири, він подзвонив до поліції і повідомив про те, що ОСОБА_6 погрожує йому фізичною розправою і застосуванням зброї, і попросив про прибуття поліцейського патруля для його захисту від потерпілого.

Коли він вже перебував на вулиці, він побачив автомобіль, який заїхав до двору його будинку, звідки вийшов потерпілий, взявши щось із собою з бардачка автомобіля, при цьому останній сказав, що приїхав завдати йому тілесних ушкоджень, і йому нічого не допоможе. Підходячи до нього ( ОСОБА_3 ), ОСОБА_6 дістав з-під куртки битку, в зв`язку з чим він бризнув газовим балончиком в бік потерпілого, аби зупинити його. Однак ОСОБА_6 , знаходячись на відстані близько 1-го метра, почав махати биткою і вдарив нею його по нозі, через що він ( ОСОБА_3 ) впав на землю обличчям вниз. В цей момент потерпілий накинувся на нього зверху, притиснувши його до землі, і почав його душити, а він намагався відштовхнути останнього.

В ході боротьби він ( ОСОБА_3 ) просив, аби потерпілий зупинився, почав гучно кричати про допомогу, проте ОСОБА_6 не слухав його і продовжував душити, при цьому кажучи, що зараз вб`є його. Через це він декілька разів майже втрачав свідомість і орієнтацію в просторі, однак в певний момент встиг дістати з лівого рукава куртки ніж, який засунув туди, виходячи з дому, і наніс ним декілька хаотичних ударів в область ніг ОСОБА_6 . Через нанесені ножові поранення потерпілий послабив свою хватку, і він ( ОСОБА_3 ) зміг вирватися з-під нього, після чого кинув ніж на землю та вибіг на дорогу біля двору його будинку, так як боявся за своє життя і здоров`я, а згодом пішов до магазину «АТБ-Маркет», який розташований неподалік, де звернувся до охоронця, і той викликав поліцію.

Коли він перебував у вказаному магазині, йому на мобільний телефон подзвонили поліцейські, і через декілька хвилин до магазину увійшли працівники поліцейського спеціального підрозділу «ТОР», які його там затримали.

Обвинувачений ОСОБА_3 пред`явлений потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди визнав частково.

Окрім показань обвинуваченого ОСОБА_3 , його винуватість знайшла своє повне підтвердження у доказах, які суд вважає належними та допустимими у відповідності до ст.ст.85,86 КПК України.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 надав такі показання.

22.11.2020 року він ( ОСОБА_6 ) перебував вдома зі своєю співмешканкою на ім`я ОСОБА_7 , яка на той час вже проживала окремо від свого чоловіка обвинуваченого ОСОБА_3 . При цьому у ОСОБА_7 і ОСОБА_3 є двоє дітей, яких у вказаний день обвинувачений забрав до себе додому.

Пізно ввечері 22.11.2020 року обвинувачений подзвонив ОСОБА_7 і почав на неї кричати, виражався нецензурною лайкою на її та його ( ОСОБА_6 ) адресу. Крім того, він сам дзвонив ОСОБА_3 , і останній також у грубій формі спілкувався з ним, погрожував йому фізичною розправою. З огляду на це вони з ОСОБА_7 вирішили, що обвинувачений знаходиться у неадекватному стані, який обумовлений вживанням чи то алкоголю, чи то наркотиків, а тому прийняли рішення про те, що необхідно поїхати до ОСОБА_3 і забрати у нього дітей.

Через деякий час він подзвонив обвинуваченому і попросив, аби останній зібрав дітей, і разом з ОСОБА_7 поїхав до місця проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому він ( ОСОБА_6 ) з метою самооборони взяв з собою держак від сапи, так як ОСОБА_7 неодноразово розповідала йому, що ОСОБА_3 завжди носив з собою ніж.

Приїхавши до двору будинку обвинуваченого, він взяв з собою з автомобіля вказаний вище держак, який сховав під куртку, що була вдягнена на ньому, і пішов в бік ОСОБА_3 , який в той момент знаходився поряд з під`їздом на добре освітленій ділянці прибудинкової території, при цьому ОСОБА_7 залишилися в автомобілі.

Підходячи до обвинуваченого, він побачив, що той тримає руки в кишенях куртки, в зв`язку з чим декілька разів сказав ОСОБА_3 , аби той дістав їх з кишень, так як вважав, що обвинувачений тримає в руці ніж. В той момент, коли він наблизився до ОСОБА_3 на відстань близько 2 метрів, останній різко дістав з кишені газовий балончик і розпилив йому у обличчя, чим подразнив очі. Через це він ( ОСОБА_6 ) закрив обличчя і голову руками, нахилившись до землі, а обвинувачений почав наближатися до нього, в зв`язку з чим він наніс декілька ударів навідмаш руками, одним з яких збив ОСОБА_3 з ніг. В цей момент останній, вже лежачи на землі, схопив його за ноги і почав наносити неодноразові хаотичні удари ножем по його ногах.

Від одного з нанесених ножових поранень його нога підкосилася, і він впав зверху на обвинуваченого, схопившись однією рукою за лезо ножа, який утримував ОСОБА_3 в цей момент, а іншою за другу руку обвинуваченого, і одночасно з цим ліктем придавивши шию і грудну клітину останнього. В ході боротьби ніж випав з рук ОСОБА_3 , після чого останній почав гучно кричати про допомогу і втік з місця їхньої бійки в бік магазину «АТБ-Маркет», де, як йому стало відомо, останнього пізніше затримали працівники поліції.

Після того, як обвинувачений втік, він ( ОСОБА_6 ) підібрав ніж, дійшов до свого автомобіля, де поклав його на капот під лобове скло, а в цей час ОСОБА_7 викликала поліцію і швидку медичну допомогу, яка забрала його у лікарню. Після цього йому зробили дві операції і він проходив тривале амбулаторне лікування. Крім того, на теперішній час він проходить спеціальну медичну комісію і оформлює статус інваліда в зв`язку з отриманими травмами і, як наслідок, втратою працездатності.

Пред`явлений цивільний позов потерпілий ОСОБА_6 підтримав повністю і вважав, що обвинуваченому необхідно призначити сурове покарання.

Крім показань обвинуваченого і потерпілого, вина ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, повністю підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами:

- відповідно до заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.11.2020 року, потерпілий ОСОБА_6 просив органи поліції притягти до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 , який 23.11.2020 року, перебуваючи за адресою: м. Дніпро, вул. Д. Галицького, буд.42, наніс йому ножові поранення ніг;

- згідно з протоколом огляду місця події від 23.11.2020 року і фото-таблицею до нього, об`єктом огляду є ділянка місцевості поблизу будинку №42 по вул. Д. Галицького у м. Дніпрі, де 23.11.2020 року ОСОБА_3 після нападу на нього з боку потерпілого ОСОБА_6 наніс останньому ножові поранення ніг, заподіявши тяжкі тілесні ушкодження в разі перевищення меж необхідної оборони; в ході огляду було вилучено кухонний ніж, яким обвинувачений ОСОБА_3 наніс ножові поранення потерпілому ОСОБА_6 ;

- із протоколу огляду від 23.11.2020 року та фото-таблиці до нього слідує, що об`єктом огляду є джинсові штани, в які був одягнутий потерпілий на момент нанесення йому ножових поранень обвинуваченим ОСОБА_3 , що мало місце 23.11.2020 року у дворі будинку АДРЕСА_2 ;

- відповідно до довідки чергового лікаря приймального відділення КНП «Міська клінічна лікарня №4» ДМР від 23.11.2020 року, потерпілий ОСОБА_6 23.11.2020 року був доставлений до зазначеного медичного закладу з діагнозом «проникаюче ножове поранення артерій та вен лівої гомілки, кровотеча»;

- згідно з протоколами проведення слідчого експерименту від 23.11.2020 року та від 14.01.2021 року і відеозаписами до них, обвинувачений ОСОБА_3 розказав і показав механізм подій, що мали місце 23.11.2020 року у дворі будинку АДРЕСА_2 , а саме - напад на нього потерпілого ОСОБА_6 , який ударив його дерев`яною палицею по нозі, через що він ( ОСОБА_3 ) втратив рівновагу і впав на землю на коліна боком до ОСОБА_6 , а потерпілий почав його душити і наносити удари по спині і голові, через що він, обороняючись, дістав з лівого рукава кухонний ніж, який мав при собі, і наніс ним близько 5-ти хаотичних ударів в область правої і лівої гомілок потерпілого, після чого останній перестав його душити і відпустив;

- із висновку судово-медичної експертизи ножа №6 від 05.01.2021 року слідує, що на кухонному ножі, вилученому 23.11.2020 року з ділянки місцевості поблизу будинку №42 по вул. Д. Галицького у м. Дніпрі, встановлено сліди крові, які могли походити від особи з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВ0 потерпілого ОСОБА_6 ;

- відповідно до висновку судово-медичної експертизи куртки, штанів та пари кросівок №994 від 04.01.2021 року, на кросівках чорного кольору, на куртці темно-синього кольору та на спортивних штанах темно-синього кольору, які були вилучені у ОСОБА_3 під час затримання в порядку ст.208 КПК України, було виявлено сліди крові, які могли походити від особи з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВ0 потерпілого ОСОБА_6 ;

- згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 13.01.2021 року та фото-таблицею до нього, потерпілий ОСОБА_6 розказав і показав механізм нанесення йому тілесних ушкоджень з боку обвинуваченого ОСОБА_3 , що мало місце 23.11.2020 року поблизу будинку №42 по вул. Д. Галицького у м. Дніпрі, а саме обвинувачений, лежачи на правому боці і утримуючи у правій руці ніж, наніс йому не менше 6 ударів вказаним ножем в область лівої ноги нижче коліна, а після того, як потерпілий впав на обвинуваченого і відібрав ніж, злочинні дії останнього припинилися;

- із висновку судово-медичної експертизи №108е від 15.01.2021 року слідує, що обвинувачений ОСОБА_3 в ході перевищення меж необхідної оборони від нападу на нього потерпілого ОСОБА_6 наніс останньому колото-різану рану на внутрішній поверхні правого стегна у нижній третині (на відстані 57 см вгору від підошовної поверхні стоп), яка за своїм характером належить до легких тілесних ушкоджень, як таке, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день), на підставі п.2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6, та три колото-різані рани - на зовнішній поверхні лівої гомілки та на внутрішній поверхні лівого колінного суглобу з переходом в підколінну ямку, з ушкодженням лівої підколінної артерії та вени, масивної гематоми лівої гомілки, з розвитком в посттравматичному періоді гострої ішемії лівої нижньої кінцівки 3-го ступеню, нейропатії великогомілкового та малогомілкового нервів у вигляді парезу згиначів та розгиначів гомілки і стопи з вираженим порушенням функції ходи, які за своїм характером належать до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно з п.2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6.;

- відповідно до постанови про визнання речових доказів і передачу їх на зберігання від 23.11.2020 року, порожній балон «Терен 4-М», дерев`яна ніжка від стільця, змиви РБК на ватну палицю, чоловіча чорна шапка, зв`язка ключів з РБК, кухонний ніж довжиною 222 мм зі слідами РБК, змив РБК з капоту автомобіля на ватну паличку, обрізані джинси темно-синього кольору зі слідами РБК, два шматки джинсової тканини темно-синього кольору зі слідами РБК, визнано речовими доказами і передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Суд, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла повне підтвердження в ході судового розгляду, і його умисні дії, що виразилися в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, вчиненому у разі перевищення меж необхідної оборони, за ст.124 КК України кваліфіковані правильно.

Вирішуючи питання про призначення виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд керується ст.65 КК України та враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке належать до категорії нетяжких злочинів, особу винного, який раніше несудимий, офіційно працевлаштований, на обліку у лікаря-психіатра і лікаря-нарколога не перебуває, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей 2014 та 2016 року народження. Також суд враховує позицію потерпілого ОСОБА_6 щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_3 суворого покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.66 КК України є щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Згідно з приписами до ч.2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без його ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді обмеження волі із застосуванням вимог ст.75 КК України і покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки саме таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

По справі потерпілим ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 було заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 39 598 (тридцять дев`ять тисяч п`ятсот дев`яносто вісім) гривень 79 (сімдесят дев`ять) копійок та моральної шкоди у розмірі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень.

Виходячи з принципів розумності і справедливості, суд вважає за необхідне даний цивільний позов задовольнити частково, виходячи з наступного.

Згідно із положеннями ст.ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову.

Стаття 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, в ході дослідження цивільного позову та додатків до нього, судом встановлено, що в якості обґрунтування розміру матеріальної шкоди потерпілим до позову було долучено ряд квитанцій та фіскальних чеків, що підтверджують витрати, понесені ним в ході лікування від травм, які були йому нанесені злочинними діями ОСОБА_3 .

Проте, на глибоке переконання суду, частина з зазначених фінансових документів не відповідають вимогам щодо їх належності та допустимості, а тому суд не може взяти їх до уваги в якості доказів понесених потерпілим матеріальних витрат на лікування.

Так, зокрема, суд не визнає належними і допустимими доказами у даному провадженні наступні квитанції:

1). ПН №75 від 29.11.2020 року, оскільки вказана квитанція не містить жодної позиції, яка б стосувалася медичних препаратів та інших медикаментів, необхідних для лікування потерпілого;

2). ПН №19 від 19.11.2020 року, так як зазначений фінансовий документ був виданий 19.11.2020 року, тобто до дати вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому злочину, що мало місце 23.11.2020 року;

3). ПН №98 від 08.01.2021 року, ПН №95 від невстановленої дати (12.2020 року), оскільки відомості з вказаних квитанцій неможливо об`єктивно встановити через їх нечитабельність;

4). №382117, №382229, №382083 та №382148 благодійної організації «Фонд сприяння медицині та допомоги хворим», так як зазначені квитанції не відповідають вимогам чинного законодавства України щодо всіх необхідних реквізитів, зокрема, у них відсутня дата та печатка, крім того, на трьох з них платником значиться особа на ім`я « ОСОБА_8 », в той час як потерпілим у даному провадженні є ОСОБА_6 .

При цьому суд не погоджується з позицією сторони захисту щодо невідповідності назв призначених лікарями ОСОБА_6 медичних препаратів, які були необхідні останньому для проведення лікування, і фактично придбаними потерпілим ліками. Такий висновок суду ґрунтується на тому, що медичні препарати і супутні товари, які придбавав потерпілий після заподіяння йому обвинуваченим тілесних ушкоджень, були необхідні потерпілому для проходження ним лікування і відновлення стану його здоров`я, оскільки отримані ним травми знаходяться у прямому причинному зв`язку з вчиненням ОСОБА_3 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

А тому суд приходить до висновку, що цивільний позов потерпілого в частині стягнення матеріальної шкоди необхідно задовольнити частково, а саме на суму 34 356 (тридцять чотири тисячі триста п`ятдесят шість) гривень 07 копійок, що знайшла своє підтвердження у наданих потерпілим доказах.

Розглядаючи даний цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди, суд вважає, що він підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У відповідності до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у тому числі: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Так, потерпілий ОСОБА_6 , з-поміж іншого, обґрунтовував заявлений позов пережитими стражданнями, порушенням спокою в сім`ї, негативними переживаннями та спогадами, тривогою, емоційними реакціями при згадуванні, а також фактичними втратами заробітку, який він потенційно міг би отримати, якби продовжував працювати в таксі.

За таких обставин суд, враховуючи наявність моральної (немайнової) шкоди, яка була завдана кримінальним правопорушенням, скоєним відносно потерпілого ОСОБА_6 , приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду суттєві обставини скоєного обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, характеру та обсягу душевних страждань, яких зазнав потерпілий, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає заявлену суму в розмірі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень занадто завищеною, а тому, з урахуванням всіх обставин справи, приходить до висновку про необхідність задоволення даного позову в частині моральної шкоди частково, а саме на суму 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень, що, на переконання суду, повністю відповідає глибині фізичних та моральних страждань потерпілого.

Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судових експертиз, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо речових доказів у даному кримінальному провадженні підлягає вирішенню судом у порядку, встановленому ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, встановивши засудженому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти його про зміну місця проживання і роботи.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 34 356 (тридцять чотири тисячі триста п`ятдесят шість) гривень 07 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Речові докази:

* порожній балон «Терен 4-М», дерев`яна ніжка від стільця, змиви РБК на ватну палицю, чоловіча чорна шапка, кухонний ніж довжиною 222 мм зі слідами РБК, змив РБК з капоту автомобіля на ватну паличку, обрізані джинси темно-синього кольору зі слідами РБК, два шматки джинсової тканини темно-синього кольору зі слідами РБК, які передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знищити;

* зв`язка ключів з РБК, які передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області повернути за належністю потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1

З оригіналом згідно: Суддя -

Секретар -