УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду в м. Києві клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000470 від 30.10.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на сідловий тягач «RENAULT Premium 440» р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 та напівпричіп «KRONE SDР 27», р.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , для забезпечення його збереження як речового доказу у кримінальному провадженні №0000470 від 30.10.2022, заборонивши вчиняти дії щодо користування, володіння та розпорядження, та помістивши його на територію майданчика тимчасового затримання транспортних засобів за адресою: Київська область, Білоцерківський р-н, с. Володарка, автодорога Р 17, 4 км. Б.Ц.

Мотивуючи клопотання прокурор зазначає, що слідчим управлінням ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000470 від 30.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Встановлено, що 30.10.2022 приблизно о 10 год. 00 хв. водій ОСОБА_6 , керуючи сідловим тягачем «RENAULT Premium 440» р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом «KRONE SDР 27», р.н. НОМЕР_2 , рухаючись в по вул. І. Франка у напрямку нерегульованого перехрестя з вул. Байраківського в м. Тетіїв, Білоцерківського р-ну Київської обл., виконуючи маневр повороту ліворуч, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка перетинала проїзну частину вул. І. Франка, з права наліво відносно напрямку руху сідлового тягача з напівпричепом.

В результаті даної ДТП пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження від яких померла в кареті швидкої медичної допомоги під час госпіталізації.

В ході огляду місця події, проведеного 30.10.2022, вилучено сідловий тягач «RENAULT Premium 440» р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом «KRONE SDР 27», р.н. НОМЕР_2 .

Сідловий тягач «RENAULT Premium 440» р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом «KRONE SDР 27», р.н. НОМЕР_2 , 30.10.2022 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки він зберіг на собі сліди, які відображають наслідки події, тобто є об`єктом, який зберіг на собі сліди та відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, які є необхідними для проведення експертних досліджень, має суттєве значення для встановлення істини у даному провадженні, швидкого, повного та неупередженого розслідування, встановлення та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення належного проведення судових експертиз, збереження речових доказів у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні, а також з метою тимчасового позбавлення можливості відчужувати вказане майно, необхідно накласти на нього арешт, оскільки без накладення арешту на сідловий тягач «RENAULT Premium 440» р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом «KRONE SDР 27», р.н. НОМЕР_2 , це зробити не можливо.

Прокурор в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Власники майна ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду клопотання.

Адвокат ОСОБА_8 , що діє в інтересах ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, надав клопотання про часткову відмову в задоволенні арешту майна, а саме в частині поміщення напівпричепа "KRONE SDP 27" р.н. НОМЕР_2 та сідлового тягача "RENAULT Premium 440" р.н. НОМЕР_1 на майданчик тимчасового утримання, оскільки воно в цій частині є безпідставним та порушує права ОСОБА_4 .. ОСОБА_4 є власником транспортного засобу сідловий тягач RENAULT Premium 440" р.н. НОМЕР_1 . Крім цього, згідно довіреностей ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є уповноваженими на експлуатацію транспортного засобу, а саме: напівпричепом KRONE SDP 27" р.н. НОМЕР_2 . ОСОБА_4 є директором ТОВ «Форест-ВТС», основний вид економічної діяльності лісозаготівля.

Під час здійснення своєї господарської діяльності ОСОБА_4 возить хвойний ліс в зону бойових дій для облаштування «Бліндажів», та для здійснення такої діяльності ним було залучено брата ОСОБА_6 .

Тому просить відмовити в задоволенні клопотання в частині поміщення напівпричепа "KRONE SDP 27" р.н. НОМЕР_2 та сідлового тягача "RENAULT Premium 440" р.н. НОМЕР_1 на територію майданчика тимчасового затримання транспортних засобів, та передати його на відповідальне зберігання ОСОБА_4 ..

На підтвердження вищезазначених обставин надав копії 2-х товарно-транспортних накладних (від 17.10 22 та 20.10.22), витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання прокурора та додані до нього матеріали, а також клопотання адвоката з доданими до нього матеріалами, дійшов висновку про наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

При цьому, ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, в силу ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Слідчим суддею у судовому засіданні встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000470 від 30.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В ході огляду місця події, проведеного 30.10.2022, вилучено сідловий тягач «RENAULT Premium 440» р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом «KRONE SDР 27», р.н. НОМЕР_2 .

Постановою слідчого СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 від 31.10.2022 сідловий тягач «RENAULT Premium 440» р.н. НОМЕР_1 у складі напівпричепа «KRONE SDР 27», р.н. НОМЕР_2 визнано речовими доказами та поміщено на відповідальне зберігання на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З урахуванням викладеного, арешт майна з огляду на положення, передбачені п.1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Водночас, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Разом з тим, в силу вимог ч. 5 ст. 173 КПК у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, зокрема, заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Згідно з вимогами ч. 11 ст. 170 КПК заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя вважає доводи прокурора щодо заборони вчиняти дії щодо користування та розпорядження майном є обгрунтованими, оскільки сідловий тягач з напівпричепом зберігли на собі сліди, які відображають наслідки події, тобто є об`єктом, який зберіг на собі сліди та відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, які є необхідними для проведення експертних досліджень, має суттєве значення для встановлення істини у даному провадженні, швидкого, повного та неупередженого розслідування, встановлення та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

Наслідки арешту майна для його власника та володільця, розумність та співрозмірність обмеження права власності (володіння) є завданням кримінального провадження, той факт, що в даний час наявна загроза зміни або знищення транспортних засобів, його окремих складових частин, втрати слідової інформації, що в подальшому призведе до неможливості проведення експертиз та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

На думку слідчого судді, обставини кримінального провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна з метою забезпечення речових доказів у кримінальному проваджені.

Керуючись принципом змагальності кримінального провадження (стаття 22 КПК України) відносно подання до суду доказів своєї правової позиції, вважаю, що клопотання адвоката не підлягає задоволенню, однак це не позбавляє в подальшому після минування потреби застосування арешту майна звернутися із клопотанням про його скасування у порядку ст. 174 КПК України.

Так, слідчим суддею з матеріалів клопотання встановлено, що вказане майно може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

Керуючись ст. ст. 98, 100, 131, 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на сідловий тягач «RENAULT Premium 440» р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 та напівпричіп «KRONE SDР 27», р.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , для забезпечення його збереження як речового доказу у кримінальному провадженні №0000470 від 30.10.2022, заборонивши вчиняти дії щодо користування, та розпорядження, та помістивши його на територію майданчика тимчасового затримання транспортних засобів за адресою: Київська область, Білоцерківський р-н, с. Володарка, автодорога Р 17, 4 км. Б.Ц.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1