БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 497/670/23
Провадження № 1-кп/497/73/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту,

застосування запобіжного заходу

07.04.23 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (доставлені під вартою),

захисників - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Болград обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000153 від 07.03.2023 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Виноградівка Болградського району Одеської області, громадянина України, непрацюючого, із середньою освітою, мешкаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Виноградівка Болградського району Одеської області, громадянина України, непрацюючого, із середньою освітою, мешкаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

які обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,, які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст. 332 КК України, в кримінальному провадженні №0000153 від 07.03.2023 року, яке підсудне Болградському районному суду Одеської області.

При проведенні підготовчих дій підстав, для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ст.314 КПК України не встановлено, перешкоди для призначення справи до судового розгляду відсутні, підстав для закриття провадження, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 Кримінального процесуального кодексу України немає.

Судовий розгляд підлягає проведенню у відкритому судовому засіданні.

Заслухавши думку учасників процесу, які не заперечували проти призначення справи до судового розгляду, вивчивши обвинувальний акт, який відповідає вимогам передбаченим ст.291 КПК України, суд вважає, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні підлягає призначенню до судового розгляду.

Заявлене прокурором клопотання про виклик та допит свідка слід задовольнити.

Прокурором подано клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ст.315 КПК України відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що обвинувачення висунуте за наявності достатніх підстав та комплексу доказів провини ОСОБА_5. у вчиненні злочину, що йому інкримінується, що вбачається з реєстру матеріалів кримінального провадження. Прокурор зазначає, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, що в сукупності тяжкістю злочину, даними про особу обвинуваченого є підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Копія клопотання була вручена обвинуваченому та його захисникам о 9-25 годині 07.04.2023 року, але вони погодились на його розгляд в судовому засіданні не чекаючи спливу 3 годин, визначених ч.2 ст.184 КПК України.

Прокурор клопотання підтримав, наполягав на задоволенні. Стверджував, що обвинувачення. є обґрунтованим, що підтверджується наразі вже зібраними доказами. Просив врахувати тяжкість злочину, що інкримінується обвинуваченому. Стверджував, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належну поведінку підозрюваного.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисники в судовому засіданні з клопотанням не погодилися, та вважали надто суворим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою й просили визначити заставу в розмірі до 80 прожиткових мінімумів, оскільки підозрюваний має сім`ю, постійне місце проживання, а ризики, зазначені прокурором не доведені.

Розглянувши клопотання, заслухавши учасників процесу, дослідивши наявні докази, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обвинувальний акт в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 який обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 332 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до 9 років з конфіскацією майна, перебуває на розгляді в суді, досудове слідство закінчено, що, на думку суду, вже свідчить про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення з огляду на обвинувальний акт та перелік доказів, зазначених у реєстрі матеріалів досудового розслідування.

З огляду на положення ст. 177 КПК України, враховуючи мету застосування запобіжного заходу, суддя має пересвідчитися у забезпеченні виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Окрім того, суд також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

На досудовому слідстві у відношенні до на той час підозрюваного ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із альтернативою внесення застави в розмірі 160 прожиткових мінімумів для працездатних осіб ухвалою слідчого судді від 07.03.2023 року.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу суд керується положеннями ст.178 КПК України, та оцінює в сукупності усі обставини, в тому числі наявність ризиків таких як:

- наявність обґрунтованої підозри (обвинувачення) у вчиненні злочину та усвідомлення обвинуваченого в тому, що йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років з конфіскацією майна, само по собі може спонукати сховатись від суду та вживати заходи щодо створення перешкод для правосуддя іншим чином;

- з врахуванням обвинувачення суд вважає, що ОСОБА_5 що при обранні менш суворого запобіжного заходу підозрюваний може покинути територію України та уникнути притягнення до відповідальності, вдатися до незаконних способів перетину державного кордону, що наддасть йому можливість переховуватись від органів досудового розслідування або суду

- до затримання не був працевлаштований, доказів наявності у обвинуваченого сім`ї не надано, що свідчить про відсутність у підозрюваного також соціально - стримуючих факторів,

- оскільки обвинуваченому в порядку ст. 290 КПК України відкрито матеріали досудового розслідування, останній знає, зокрема, ПІБ, контактні дані свідків й, оскільки вони не допитані ще в судовому засіданні, а захист подав клопотання про їх допит, суд вважає доведеним ризик незаконного впливу на свідків з боку обвинуваченого. Згідно зі ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, а показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, з метою виконання завдань кримінального процесуального закону, вказані обставини зумовлюють можливість поза процесуального впливу на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 3) ч.1 ст.177 КПК України.

- оскільки обвинувачений народився та мешкає у прикордонному населеному пункті, обвинувачений ймовірно, знає прикордонну місцевість, ландшафт, шляхи можливого перетину Державного кордону в обхід пунктів пропуску та уникнення прикордонних нарядів, суд вважає доведеним ризик обвинуваченого ухилитись від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, зокрема, переправлення осіб через державний кордон, що в умовах воєнного стану та заборони громадянам перетинати кордон э актуальним.

При цьому, суд зауважує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційним судом не встановлено.

Відтак, оцінивши обставини, визначені ст. 178 КПК України, суд дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим і підлягає задоволенню та вважає необхідним застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, суддя при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відтак, суд вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п.2 ч.5 цієї ж статті щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до восьмидесяті розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи тяжкість кримінального злочину, за яким підозрюється обвинувачений, корисливий мотив цього злочину, характер та умови вчинення злочину, що вказані в обвинувальному акті, пов`язаного зі значним розміром грошових коштів, відсутності доказів матеріального забезпечення обвинуваченого, суд приходить до висновку, що в даному виключному випадку є підстави для визначення застави у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а застава в межах ч. 5 ст. 182 КПК України, яка визначена для осіб, які підозрюються у вчиненні тяжкого злочину є недостатньою для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігання зазначеним вище ризикам.

Відтак, суд вважає за необхідне визначити заставу в 140 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2684.00 гривень х 140 = 375760 гривень), оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірним для нього.

Окрім цього, застосовуючи щодо обвинуваченого ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у виді застави, суд вважає за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Прокурором подано клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ст.315 КПК України відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що обвинувачення висунуте за наявності достатніх підстав та комплексу доказів провини ОСОБА_4 у вчиненні злочину, що йому інкримінується, що вбачається з реєстру матеріалів кримінального провадження. Прокурор зазначає, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, що в сукупності тяжкістю злочину, даними про особу обвинуваченого є підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Копія клопотання була вручена обвинуваченому та його захисникам о 9-25 годині 07.04.2023 року, але вони погодились на його розгляд в судовому засіданні не чекаючи спливу 3 годин, визначених ч.2 ст.184 КПК України.

Прокурор клопотання підтримав, наполягав на задоволенні. Стверджував, що обвинувачення. є обґрунтованим, що підтверджується наразі вже зібраними доказами. Просив врахувати тяжкість злочину, що інкримінується обвинуваченому. Стверджував, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належну поведінку підозрюваного.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисники в судовому засіданні з клопотанням не погодилися, та вважали надто суворим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою й просили визначити заставу в розмірі до 80 прожиткових мінімумів, оскільки підозрюваний має сім`ю, постійне місце проживання, а ризики, зазначені прокурором не доведені.

Розглянувши клопотання, заслухавши учасників процесу, дослідивши наявні докази, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обвинувальний акт в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 332 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до 9 років з конфіскацією майна, перебуває на розгляді в суді, досудове слідство закінчено, що, на думку суду, вже свідчить про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення з огляду на обвинувальний акт та перелік доказів, зазначених у реєстрі матеріалів досудового розслідування.

З огляду на положення ст. 177 КПК України, враховуючи мету застосування запобіжного заходу, суддя має пересвідчитися у забезпеченні виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Окрім того, суд також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

На досудовому слідстві у відношенні до на той час підозрюваного ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із альтернативою внесення застави в розмірі 160 прожиткових мінімумів для працездатних осіб ухвалою слідчого судді від 07.03.2023 року.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу суд керується положеннями ст.178 КПК України, та оцінює в сукупності усі обставини, в тому числі наявність ризиків таких як:

- наявність обґрунтованої підозри (обвинувачення) у вчиненні злочину та усвідомлення обвинуваченого в тому, що йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років з конфіскацією майна, само по собі може спонукати сховатись від суду та вживати заходи щодо створення перешкод для правосуддя іншим чином;

- з врахуванням обвинувачення суд вважає, що ОСОБА_4 при обранні менш суворого запобіжного заходу підозрюваний може покинути територію України та уникнути притягнення до відповідальності, вдатися до незаконних способів перетину державного кордону, що наддасть йому можливість переховуватись від органів досудового розслідування або суду

- до затримання не був працевлаштований, доказів наявності у обвинуваченого сім`ї не надано, що свідчить про відсутність у підозрюваного також соціально - стримуючих факторів,

- оскільки обвинуваченому в порядку ст. 290 КПК України відкрито матеріали досудового розслідування, останній знає, зокрема, ПІБ, контактні дані свідків й, оскільки вони не допитані ще в судовому засіданні, а захист подав клопотання про їх допит, суд вважає доведеним ризик незаконного впливу на свідків з боку обвинуваченого. Згідно зі ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, а показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, з метою виконання завдань кримінального процесуального закону, вказані обставини зумовлюють можливість поза процесуального впливу на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 3) ч.1 ст.177 КПК України.

- оскільки обвинувачений народився та мешкає у прикордонному населеному пункті, обвинувачений ймовірно, знає прикордонну місцевість, ландшафт, шляхи можливого перетину Державного кордону в обхід пунктів пропуску та уникнення прикордонних нарядів, суд вважає доведеним ризик обвинуваченого ухилитись від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, зокрема, переправлення осіб через державний кордон, що в умовах воєнного стану та заборони громадянам перетинати кордон э актуальним.

При цьому, суд зауважує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційним судом не встановлено.

Відтак, оцінивши обставини, визначені ст. 178 КПК України, суд дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим і підлягає задоволенню та вважає необхідним застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, суддя при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відтак, суд вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п.2 ч.5 цієї ж статті щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до восьмидесяті розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи тяжкість кримінального злочину, за яким підозрюється обвинувачений, корисливий мотив цього злочину, характер та умови вчинення злочину, що вказані в обвинувальному акті, пов`язаного зі значним розміром грошових коштів, відсутності доказів матеріального забезпечення обвинуваченого, суд приходить до висновку, що в даному виключному випадку є підстави для визначення застави у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а застава в межах ч. 5 ст. 182 КПК України, яка визначена для осіб, які підозрюються у вчиненні тяжкого злочину є недостатньою для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігання зазначеним вище ризикам.

Відтак, суд вважає за необхідне визначити заставу в 140 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2684.00 гривень х 140 = 375760 гривень), оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірним для нього.

Окрім цього, застосовуючи щодо обвинуваченого ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у виді застави, суд вважає за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 194, 314-316 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Призначити судовий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000153 від 07.03.2023 року відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст. 332 КК України, на 18.04.2023 року о 13:20 годині у відкритому судовому засіданні в приміщенні Болградського районного суду Одеської області за адресою: вул. 25 Серпня, №192, м. Болград, Одеська область,

В судове засідання викликати:

- прокурора Болградської окружної прокуратури

- обвинувачених та їх захисників,

- свідків, зазначених в клопотаннях прокурора та захисника.

Забезпечення явки свідка в судове засідання покласти на прокурора Болградської окружної прокуратури.

Клопотання прокурора про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів з утриманням його в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» .

Строк дії обраного запобіжного заходу визначити до 05 червня 2023 року включно.

Одночасно визначити ОСОБА_4 розмір застави у межах 140 (ста сорока) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 375760 (триста сімдесят п`ять тисяч сімсот шістдесят) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

Клопотання прокурора про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів з утриманням його в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» .

Строк дії обраного запобіжного заходу визначити до 05 червня 2023 року включно.

Одночасно визначити ОСОБА_5 розмір застави у межах 140 (ста сорока) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 375760 (триста сімдесят п`ять тисяч сімсот шістдесят) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на кожного обвинуваченого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у разі внесення застави наступні обов`язки згідно ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати на виклики до суду, прокурора; утриматись від спілкування зі свідками; не відлучатися за межі Болградського району без дозволу прокурора або суду; здати на зберігання уповноваженому органу свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 05 червня 2023 року включно.

Роз`яснити обвинуваченим, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи "Ізмаїльський слідчий ізолятор".

У разі внесенні застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважатиметься таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення в частині визначення запобіжного заходу, в іншій частині - оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 13.04.2023 року.

Суддя ОСОБА_1