Справа № 297/1238/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

12.04.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційного провадження № 11-кп/4806/374/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , на ухвалений щодо нього вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 22.06.2021, яким його визнано винуватим та призначено покарання за ст.126-1 КК України.

Зазначеним вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців.

Згідно вказаного вироку ОСОБА_6 визнано винуватим в тому, що він, будучи раніше судимим 23.11.2020 Берегівським районним судом за ст.126-1 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 150 годин, на шлях виправлення та перевиховання не став і знову вчинив новий умисний злочин проти життя і здоров`я особи, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 діючи умисно, систематично, а саме: 12.10.2020 по 23.04.2021 будучи неодноразово, а саме: 23.11.2020, 05.02.2021, 17.02.2021 притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУПАП, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого постійного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, вчиняв психологічне насильство відносно свого батька ОСОБА_7 , у вигляді словесних образ, нецензурних висловлювань, погроз фізичною розправою, принижував людську честь та гідність останнього, пошкоджував наявне майно в будинку, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 систематичні психологічні страждання та внаслідок даних психотравмуючих ситуацій у останнього наявні тривалі стійкі переживання страху за своє життя та здоров`я, безпорадність, напруга, тривоги, образи, приниження гідності, побоювання щодо родинного майна, що призводить до психологічного страждання та погіршення якості життя останнього.

Не погоджуючись із вказаним вище вироком місцевого суду від 22.06.2021 обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до Закарпатського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить цей вирок змінити, застосувати до нього іспитовий строк, відповідно до ч.1 ст.75 КК України терміном на 1 рік.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що апеляційна скарга вноситься на підставі ч.2 ст.409 КПК України, відповідно до якої, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Він повністю визнав провину за вищевказані дії, розкаявся, пообіцяв більше не вчиняти побідне.

Суд, врахувавши всі вищевказані обставини, призначив йому покарання у виді обмеження волі без застосування іспитового строку.

Не погоджується з даною мірою покарання, так як втратить роботу, що в свою чергу призведе до втрати його сім?єю годувальника.

Вказує, що проживає в АДРЕСА_1 , з дружиною ОСОБА_8 , донькою ОСОБА_9 та батьками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . Оскільки вони проживають разом, то він є утримувачем всіх членів сім?ї.

Відповідно до характеристики виданої Великоберезькою сільською радою Берегівського району № 74 від 12.07.2021, ОСОБА_6 знаходиться в доброзичливих стосунках із сусідами, скарг не поступало, працює, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності виключно через сварки з батьками, однак сумлінно і добросовісно виконував накладені на нього зобов?язання.

Згідно характеристики з місця роботи, а саме Закарпатського обласного центру з гідрометеорології, де він працює гідроспостерігачем з 2007 року, значиться, що ОСОБА_6 зарекомендував себе відповідальним працівником, швидко осягнув специфіку роботи.

Саме вказана інформація є підтвердженням того, що він відповідальний та сумлінний працівник, який заслуговує на довіру.

Крім того, ОСОБА_6 вказує, що офіційно сплачує аліменти на утримання батька, підтвердженням чого є постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 57805027 від 29.11.2018. Все це зводиться до того, що призначене йому судом обмеження волі призведе до певних наслідків, а саме втратить роботу, а сім?я належний дохід та утримання.

Звертається з апеляційною скаргою з метою зміни йому міри покарання, а саме застосування іспитового строку, відповідно до ч.1 ст.75 КК України, відповідно до якої, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п?яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, що дало б ОСОБА_6 можливість й надалі працювати та належно забезпечувати свою сім?ю.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого на підтримання апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_5 , яка оскаржене ОСОБА_6 судове рішення вважає законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, апеляційний суд визнає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення у кримінальному провадженні є актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією України принципу верховенства права. Тому суду слід неухильно додержуватись вимог про законність, обґрунтованість та вмотивованість вироку і ухвали в кримінальному провадженні.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об?єктивно з?ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Цих вимог закону при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_6 судом першої інстанції дотримано.

Відповідно до ст.404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Викладені у вироку висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у пред?явленому йому обвинуваченні за ст.126-1 КК України, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються перевіреними судом першої інстанції доказами та учасниками кримінального провадження не оскаржуються, а тому апеляційним судом у відповідності до ч.1 ст.404 КПК України не перевіряються.

Доводи обвинуваченого про невідповідність призначеного судом першої інстанції йому покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого, апеляційний суд вважає необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Відповідно до положень ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Частиною другою статті восьмої КПК України передбачено, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

У відповідності до вимог ч.3 ст.374 КПК України, а також враховуючи роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», висновки з усіх питань, пов`язаних з призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд, призначаючи ОСОБА_6 покарання, виконав вимоги ст.65 КК України, а саме: врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, визнав щире каяття та визнання вини за обставини, що пом`якшують покарання та вказав обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

За наявності сукупності цих обставин, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим ОСОБА_6 не можливе без обмеження його волі.

Інші доводи апеляційної скарги обвинуваченого про неналежне врахування судом при призначенні йому покарання тяжкості кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, колегія суддів визнає безпідставними й до уваги не приймає, оскільки усі дані про особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого злочину були в повній мірі враховані судом першої інстанції при призначенні покарання й наведені у вироку суду.
Підстав вважати, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 за ст.126-1 КК України покарання у виді обмеження волі на строк один рік шість місяців відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. На думку апеляційного суду підстав для призначення ОСОБА_6 менш суворого ніж призначено місцевим судом покарання не має.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, не встановлено, а тому колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Керуючись ст.404,407,418, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалений вирок щодо нього від 22.06.2021 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: