Справа № 573/244/23
Номер провадження 1-кп/573/59/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопіллі кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР 25 січня 2023 року за №0000011, по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Харкова, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 06 липня 2015 року Глушковським районним судом Курської області, рф за ч. 3 ст. 30, п. «б» ч. 3 ст. 228.1; п. «в» ч.2 ст. 229.1; ч. 3 ст. 229.1 КК рф до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців, ухвалою Білопільського районного суду від 17 травня 2017 року вказаний вирок приведений у відповідність із законодавством України і ОСОБА_5 слід вважати засудженим за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 305, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців, покарання відбуто, судимість не знята і не погашена

- за ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24 січня 2023 року, приблизно о 19:00 год, ОСОБА_5 перебував у себе вдома за адресою: АДРЕСА_1 , де перебувала і його співмешканка ОСОБА_4 . У цей час між ними виникла сварка, у ході якої у ОСОБА_5 виник умисел на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , яка є інвалідом 2 групи.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 рукою наніс один удар ОСОБА_4 в праву очкоямкову ділянку та праву повіку, чим спричинив їй тілесні ушкодження у виді рани в ділянці правової повіки, синця з набряком м`яких тканин на фоні цієї рани, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я більше 6, але не більше 21 дня.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_5 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість визнав повністю, щиро розкаявся та дав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті. Зокрема пояснив, що проживає у м. Білопіллі спільно із співмешканкою ОСОБА_7 . 24 січня 2023 року прийшов додому на обідню перерву і побачив, що ОСОБА_8 знаходиться у нетверезому стані. Він посварив її і сказав піти погуляти, щоб вивітрилася горілка, а сам пішов на роботу. Коли прийшов додому близько 19 год, то побачив, що ОСОБА_8 знову п`яна. Тому він дуже розізлився на неї і вдарив її один раз лівою рукою в праву частину обличчя. Удар прийшовся в район правого ока. Потім на ранок наступного дня він побачив, що своїм ударом розсік співмешканці шкіру на правій повіці. Про вчинене дуже шкодує, у потерпілої попросив вибачення, примирилися з нею та продовжують спільно проживати.

Окрім показань обвинуваченого ОСОБА_5 , факт вчинення ним інкримінованого йому проступку підтверджується також пояснення потерпілої ОСОБА_4 , яка суду пояснила, що 24 січня 2023 року, близько 19:00 год, з роботи додому повернувся співмешканець ОСОБА_9 . Так як вона була у нетверезому стані, тому ОСОБА_10 вдарив її в праве око рукою. Від удару у неї одразу утворився синець під оком. А вранці наступного дня вона побачила на повіці рану. На цей час вона з ОСОБА_5 примирилася, претензій до нього не має.

Також винуватість ОСОБА_5 підтверджується такими письмовими доказами:

-протоколом прийняття заяви потерпілої ОСОБА_4 про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , який 24 січня 2023 року умисно завдав їй тілесні ушкодження (а. п. 28);

-актом судово-медичного обстеження №20 від 07 лютого 2023 року та висновком судово-медичної експертизи №27 від 07 лютого 2023 року, що проводилася на підставі постанови дізнавача від 25 січня 2023 року, згідно з якими ОСОБА_4 заподіяні тілесні ушкодження у виді рани в ділянці правової повіки, синця з набряком м`яких тканин на фоні цієї рани, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я більше 6, але не більше 21 дня. Час заподіяння тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілої, відповідає заявленому строку, тобто вони могли бути заподіяні 24 січня 2023 року. Ушкодження були спричинені травматичними діями у кількості не менше однієї (а. п. 30-33);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 25 січня 2023 року з фототаблицею до нього, що був проведений з участю потерпілої ОСОБА_4 , яка розказала та показала обставини як обвинувачений ОСОБА_5 24 січня 2023 року завдав їй тілесні ушкодження (а. п. 34-40);

-висновком судово-медичної експертизи №28 від 25 січня 2023, що проводилася на підставі постанови дізнавача від 25 січня 2023 року, з якого вбачається, що механізм спричинення тілесних ушкоджень, продемонстрований потерпілою ОСОБА_4 під час слідчого експерименту, може частково відповідати тому механізму, який встановлено при проведенні судово-медичного дослідження потерпілої. Так, вона демонструє дії, за яких могли утворитися тілесні ушкодження у правій очноямковій ділянці. Проте інших ушкоджень, спричинення яких демонструє потерпіла, при її освідуванні виявлено не було. Але суд зазначає, що обвинуваченому не інкримінується заподіяння потерпілій інших тілесних ушкоджень окрім як рани в ділянці правової повіки та синця з набряком м`яких тканин на фоні цієї рани (а. п. 42).

Вказані вище докази обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 не просили визнати недопустимими чи неналежними.

У суда немає підстав не довіряти цим доказам, оскільки вони не викликають сумнівів щодо їх достовірності та у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи.

Отже, сукупністю зазначених доказів підтверджується той факт, що 24 січня 2023 року обвинуваченим ОСОБА_5 було заподіяно легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 .

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому проступку при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

За таких обставин суд дії ОСОБА_5 кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки він заподіяв потерпілій легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує таке.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, який би ґрунтувався на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяв би досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства.

Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

За місцем проживання ОСОБА_5 характеризується задовільно, на обліку у лікаря психіатра не знаходиться, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання наркотичних речовин.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки він критично оцінив вчинений ним проступок, попросив вибачення у потерпілої; активне сприяння розкриттю проступку, бо він правдиво повідомив про обставини його вчинення; відсутність тяжких наслідків; добровільне відшкодування потерпілій завданої шкоди.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_5 згідно зі ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю та щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_5 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Також суд враховує і думку потерпілої, яка просила суворо не карати ОСОБА_5 .

На підставі викладеного суд вважає, що ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у виді штрафу в доход держави у максимальному розмірі, що передбачений санкцією частини 2 ст. 125 КК України.

Вказане покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не застосовувався.

Речові докази та процесуальні витрати у провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в доход держави у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя