ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/621/22 Справа № 693/1454/14-к Категорія: п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року м. Черкаси

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі:
секретаря ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 листопада 2022 року

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою, що оскаржується, ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187 та п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - до 05 січня 2023 року включно.

При прийнятті такого рішення, суд врахував ступень тяжкості злочинів, інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_6 , які, відповідно до вимог ст.12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких. Окрім того, суд вказав, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та на наявність яких вказують тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання останнього винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень. Суд також вказав на данні про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий. Також обвинувачений здійснював дії спрямовані на переховування від суду, внаслідок чого до нього застосувався привід та оголошувався у розшук.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати вищевказану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою змінити міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. Не погоджується з даною ухвалою, вважає її незаконною, необґрунтованою та не допустимою. Вказує, що йому не було надано потрібного часу на ознайомлення з клопотанням прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, чим було порушено його право на захист. Зазначає, що розгляд клопотання відбувся у неповному складі суду. Вважає, що справа у відношенні нього сфабрикована. Стверджує про відсутність доказів на підтвердження його винуватості. Зазначає, що сам потерпілий заявляв клопотання про звільнення обвинуваченого з під варти. Захисником також було доведено відсутність підстав для тримання обвинуваченого під вартою. Вказує, що упродовж 7 років він утримується під вартою у закритому приміщенні. Скаржиться на тяжкий стан здоров`я, а саме проблеми з ногою. Зазначає, що йому потрібно лікування, яке не можливе в умовах СІЗО. Приводить доводи щодо наявності домоволодіння в Черкаській області, де проживає його дядько, де він також може мешкати. Обіцяє не переховуватися від суду та являться по першій вимозі.

Під час апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції ОСОБА_6 , перебуваючи в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» в режимі відеоконференції, відмовився від надання пояснень за його апеляційною скаргою.

Після докладу суддею-доповідачем змісту ухвали, доводів апеляційної скарги, були заслухані:

- захисник, який підтримав вимоги апеляційної скарги, пославшись на доводи, що в ній викладені;

- прокурор, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пославшись на законність ухвали суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника, прокурора, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, тобто, питання щодо продовження строків тримання під вартою мають вирішуватися у порядку, передбаченому ст.199 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 199 КПК при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, суд зобов`язаний впевнитися в тому, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Дані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що при прийняті рішення про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував, що ризики, які були підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу: переховуватись від органів досудового розслідування, суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, не зникли та не зменшились.

Колегія суддів вважає, що тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, може реально спонукати його до вчинення дій, спрямованих на переховування від суду. Отже більш м`який запобіжний захід, а ні ж тримання під вартою не зможе запобігти вказаним ризикам. При цьому слід враховувати особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, є уродженцем Сумської області, проживав в Миколаївській області, злочин, який інкримінується обвинуваченому, був вчинений на території Черкаській області.

З огляду на ці обставини суд першої інстанції привів належні доводи щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Посилання ОСОБА_6 на недоведеність його вини, не можуть бути перевірені під час апеляційного перегляду ухвали суду про продовження дії запобіжного заходу, оскільки ці питання повинно бути розв`язані судовим рішенням, у якому суд вирішує обвинувачення по суті.

У відповідності до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Статті 199, 331 КПК України, на відміну від ч. 2 ст. 184 цього Кодексу, не регламентують порядок та строк надання обвинуваченому копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, підозрюваному.

У зв`язку з чим посилання обвинуваченого, що йому не було надано потрібного часу на ознайомлення з клопотанням прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не перешкодило суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу.

Згідно з ст. 20-5 Розділ XІ ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ КПК України тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ) з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановлені особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження. Так. у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Постановою КМУ від 19 серпня 2022 року № 928 на всій території України до 31 грудня 2022 року продовжено карантин через COVID-19 та режим надзвичайної ситуації для єдиної державної системи цивільного захисту.

Таким чином розгляд клопотання про продовження строку тримання під вартою суддею зі складу колегії суддів відбувся згідно з чинними нормами КПК України.

За відсутності підтверджених даних про лікування обвинуваченого під час знаходження його у розшуку, а також наявності у нього можливості проживання в Черкаській області чи іншого житла на території України, колегія суддів, разом з тим враховуючи тривалість розгляду цього кримінального провадження та перебування обвинуваченого під вартою, на цьому етапі не вбачає можливості застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу, а ніж тримання під вартою.

При апеляційний суд також враховує, що в цій справі не спростовані доводи прокурора про перебування обвинуваченого протягом тривалого часу більше п`яти років у розшуку, що свідчить про високу ймовірність ризику переховування від суду.

Згідно з кримінально процесуальним законом позиція потерпіло при вирішенні питання про обрання чи продовження запобіжного заходу не є вирішальному, тому посилання обвинуваченого на існування клопотання потерпілого про звільнення обвинуваченого з під варти, не вливає на вирішення цього питання.

Всупереч доводам апеляційної скарги, колегією суддів не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. За таких обставин не вбачається підстав для скасування чи зміни ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 листопада 2022 року без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4