Справа № 183/2507/20
№ 1-кп/183/342/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Ухвалено 13 березня 2023 року в м. Новомосковськ Дніпропетровської області.

Колегія суддів Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000220відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, неодруженого, військового пенсіонера, несудимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

обвинуваченого - ОСОБА_5

в с т а н о в и л а:

23 грудня 2011 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 278 ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , дислокованої у АДРЕСА_3 , призначено на посаду кулеметника 1 парашутно-десантного відділення парашутно-десантного взводу 5 парашутно-десантної роти 2 парашутно - десантного батальйону.

Лейтенант ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст. ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог Законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», інше майно - нерухоме та рухоме державне майно (крім військового майна закріпленого за військовою частиною, установою, організацією, закладом), майно, залучене під час мобілізації, а також грошові кошти.

Відповідно до абз. 7 ч.1 ст. 20 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу приймаються особи сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом або військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, які здобули вищу освіту за ступенем не нижче бакалавра, пройшли (у разі потреби) курс військової підготовки за напрямом, що відповідає профілю службової діяльності, у тому числі ті, які проходять службу у військовому резерві, з одночасним присвоєнням первинного військового звання офіцерського складу.

Відповідно до п. 104 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України особи сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом та військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або проходять службу у військовому резерві, мають освітній ступінь вищої освіти не нижче бакалавра, пройшли (у разі потреби) курс військової підготовки за напрямом, що відповідає профілю службової діяльності, з урахування потреби в офіцерах такої спеціальності можуть призначатися на посади, що підлягають заміщенню особами молодшого офіцерського складу. Призначення на посаду молодшого офіцерського складу здійснюється наказом Міністра оборони України по особовому складу з одночасним прийняттям осіб сержантського і старшинського складу на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу та присвоєнням їм первинного військового звання молодшого лейтенанта.

Відповідно до п. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію і крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до ст. 1 Закону України Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію», з 20 січня 2015 року в Україні діє особливий період.

У відповідності до нової редакції статті 407 КК України внесеної Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі військові злочини», який опубліковано у журналі Голос України від 04 березня 2015 року - № 39 зазначено, що до ст. 410 КК України внесені зміни та її доповнено ч. 3, яка передбачає відповідальність, за викрадення, привласнення, вимагання військовослужбовцем зброї, бойових припасів, вибухових або інших бойових речовин, засобів пересування, військової та спеціальної техніки чи іншого військового майна, а також заволодіння ними шляхом шахрайства або зловживання службовим становищем в умовах особливого періоду. Зазначені зміни набирають законної сили на наступний день після опублікування, тобто 05 березня 2015 року. Таким чином, лейтенант ОСОБА_5 вчинив злочин в умовах особливого періоду.

У період часу з травня по червень 2016 року, точнішого часу слідству встановити не вдалось, старший сержант ОСОБА_5 , у приміщенні військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою присвоєння первинного офіцерського звання «молодший лейтенант» та отримання грошового забезпечення офіцера Збройних Сил України, надав командуванню військової частини НОМЕР_1 неправдиву інформацію, про здобуття ним вищої освіти (копії диплому бакалавра серії НОМЕР_2 ( з додатком серії НОМЕР_5) та диплому спеціаліста серії НОМЕР_3 (з додатком серії НОМЕР_4).

В подальшому, всупереч абз. 7 ч.І ст. 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п.104 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, 12 серпня 2016 року наказом міністра оборони України № 744 по особовому складу ОСОБА_5 призначено на посаду командира 1 парашутно-десантного взводу 5 парашутно-десантної роти 2 парашутно десантного батальйону та присвоєно первинне військове звання офіцерського складу «молодший лейтенант».

12 серпня 2018 року наказом командувача Десантно-штурмових військ Збройних сил України №13 (по особовому складу) ОСОБА_5 присвоєно чергове військове звання «лейтенант».

Після цього, військовослужбовець ОСОБА_5 в період з 12 серпня 2016 року по 07 травня 2020 року, проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , ввівши в оману командування військової частини НОМЕР_1 незаконно заволодів іншим майном, а саме - грошовими коштами, що дорівнюють різниці між грошовим забезпеченням військовослужбовця за контрактом сержантського складу та грошовим забезпечення військовослужбовця у військовому званні «молодший лейтенант» та «лейтенант» на загальну суму 23 849,75 грн. (двадцять три тисячі вісімсот сорок дев`ять гривень 75 копійок), в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Однак, фактично громадянин ОСОБА_5 вищу освіту в Одеському національному університеті ім. І.І. Мечникова не здобував, навчання не проходив, законних підстав для присвоєння первинного офіцерського звання «молодший лейтенант», а в подальшому - «лейтенант» та отримання грошових коштів у розмірі, що відповідає різниці між грошовим забезпеченням військовослужбовця за контрактом сержантського складу та грошовим забезпеченням військовослужбовця у військовому званні «молодший лейтенант» та «лейтенант» на загальну суму 23 849,75 грн. (двадцять три тисячі вісімсот сорок дев`ять гривень 75 копійок) - не мав.

Під час судового розгляду між прокурором та обвинуваченим, за участю захисника було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України, вчиненого ним за викладених у обвинувальному акті обставин, у повному обсязі, взяв зобов`язання під час судового розгляду визнати вину у заволодінні іншим військовим майном шляхом шахрайства, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, співпрацювати з органами досудового розслідування, прокуратури та суду.

Сторони, враховуючи обставини провадження, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, особи винного, який характеризується позитивно, є учасником бойових дій, має нагороди та подяки за час проходження служби, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, наявності обставин, що пом`якшують його покарання у виді щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, відшкодування у повному обсязі завданого збитку, керуючись положеннями ст. 69 КК України, погодили перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у ч. 3 ст. 410 КК України, та призначити ОСОБА_5 покарання у виді штрафу в розмірі 3000 (три тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 51 000 гривень.

Також, сторони, керуючись ст. ст. 52, 54 КК України, погоджуються на призначення судом ОСОБА_5 додаткового покарання у виді позбавлення військових звань «молодший лейтенант» та «лейтенант».

В свою чергу, враховуючи викладене, ОСОБА_5 , керуючись положенням ст. 26 КВК України, зобов`язується сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це суд та військову прокуратуру шляхом надання документу, підтверджуючого сплату штрафу.

У судовому засіданні прокурор висловив думку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення узгодженого покарання.

Захисник не заперечував проти затвердження угоди.

Представник потерпілого не заперечував проти затвердження угоди.

Обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав повністю, обставини обвинувачення підтвердив, в скоєному щиро кається. У обвинуваченого в судовому засіданні з`ясовані всі питання, визначені ст. 474 КПК України та роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, угода відповідає вимогам Розділу VI КПК України.

Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 встановленою та його дії кваліфікуються за ч. 3 ст. 410 КК України - заволодіння іншим військовим майном шляхом шахрайства, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування у повному обсязі завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд вважає за необхідне призначити узгоджену між сторонами міру покарання за ч. 3 ст. 410 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, оскільки ОСОБА_5 вину визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував у повному обсязі завданий збиток, за місцем служби характеризується позитивно, на обліку у лікарів не перебуває.

На підставі викладеного та керуючись статтями 370, 371, 373, 374, 376, 475 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 410 КК України.

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 23 лютого 2023 року між прокурором у кримінальному провадженні - начальником Новомосковського відділу Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_9 та ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_7 .

Призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 3 ст. 410 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу на користь держави в розмірі 3000 (три тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 51 000 гривень з позбавленням військових звань «молодший лейтенант» та «лейтенант».

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення лише з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Копію вироку негайно вручити ОСОБА_5 та прокурору.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3