Ружинський районний суд Житомирської області
Справа № 291/1467/22
Ружинський районний суд Житомирської області
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
Ружинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бистрик Ружинського району Житомирської області, українця, громадянина України, з не повною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України,
ОСОБА_5 28.08.2022 року приблизно о 12 год. 00 хв., перебуваючи в приміщенні кімнати будинку АДРЕСА_2 та достовірно знаючи, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, вирішив викрасти належну Мороз Раїсі . Миколаївні банківську картку «Універсальна» АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про інформацію», п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст.1, п.15.2 ст.15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів України» є офіційним документом ОСОБА_6 та яку остання зберігала під шафою в папці однієї із кімнат вищевказаного будинку.
Реалізуючи свій злочинний умисел, який направлений на викрадення офіційного документу, ОСОБА_5 , скориставшись тимчасовою відсутністю власника документу та інших осіб, розуміючи протиправність своїх дій, умисно, з корисливих мотивів, таємно викрав вищевказану банківську картку «Універсальна» АТ КБ «Приватбанк».
Такі умисні дії ОСОБА_5 , кваліфіковано за ч.1 ст.357 КК України, як викрадення офіційного документа.
Крім того, у той же день, приблизно о 14 год. 47 хв. ОСОБА_5 знаходячись поряд банкомату, що за адресою смт. Ружин вул. Бурди, 49 в приміщенні магазину «Наш Край», у нього виник умисел на таємне викрадення коштів, які знаходились на банківському рахунку ОСОБА_6 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, використовуючи раніше викрадену карту «Універсальна» АТ КБ «Приватбанк» з номером НОМЕР_1 , ОСОБА_5 розуміючи протиправність своїх дій, умисно, з корисливих мотивів, за допомогою банкомату, таємно викрав кошти, а саме зняв кошти в сумі 600 грн. В подальшому, цього ж дня о 14 год. 55 хв., останній за допомогою банкомату за вище вказаною адресою зняв кошти в сумі 200 грн, о 15 год. 13 хв. - 8000 грн. та о 16 год. 11 хв. - 200 грн., належні ОСОБА_6 , які знаходились на вищевказаній банківській картці, чим заподіяв матеріальної шкоди на загальну суму 9000 грн., після чого розпорядився ними на власний розсуд.
01.09.2022 близько 19 год. 23 хв. ОСОБА_5 знаходився поблизу магазину «Наш Край», що по вул. Бурди, 49 в смт. Ружин, де у нього виник умисел на таємне викрадення коштів, які знаходилися на банківському рахунку ОСОБА_6 . Реалізовуючи свій злочинний намір, використовуючи раніше викрадену картку банку «Універсальна» АТ КБ «Приватбанк» з номером НОМЕР_1 ., ОСОБА_5 підійшов до банкомату, що знаходиться у приміщенні вказаного магазину та зняв готівку в сумі 500 грн., тобто таємно, повторно викрав чуже майно, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 500 грн.
Внаслідок чого ОСОБА_5 заволодів коштами в сумі 9500 грн. чим завдав ОСОБА_6 матеріального збитку на вказану суму.
Такі умисні дії ОСОБА_5 , кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
27 вересня 2022 року у кримінальному провадженні із наданням потерпілою ОСОБА_6 письмової згоди прокурору на укладення угоди, між прокурором Бердичівського окружної прокуратури ОСОБА_3 , та обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно даної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначених діяннях.
Також вказаною угодою сторони погодились на призначення покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді 1 (одного) року обмеження волі, за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України його буде звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, а також з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Захисник не заперечує проти затвердження вказаної угоди.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші, передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 1 ст.357 КК України та ч.4 ст.185 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Потерпіла ОСОБА_6 зазначила, що дала згоду прокурору на укладення вищевказаної угоди та не заперечила проти її затвердження.
Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є кримінальним проступком та тяжким злочином, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб та потерпіла надала письмову згоду прокурору на укладання угоди, а отже угода відповідає вимогам закону.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про винуватість відповідає вимогам ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України, а також відсутні підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч.7 ст.474 Кримінального процесуального кодексу України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.
Дослідженням даних про особу обвинуваченого встановлено, що останній раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, неодружений, ніде не працює.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України, суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування в повному обсязі шкоди.
Суд також враховує позицію потерпілої ОСОБА_6 , яка надала прокурору свою письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
За таких обставин суд вважає, що винуватість обвинуваченого, у вчиненні кримінальних правопорушень доведеною, кваліфікація дій ОСОБА_5 відповідає пред`явленому обвинуваченню, а тому кваліфікує його дії:
- за 1 ст.357 КК України, як викрадення офіційного документа;
- за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, за якими обвинуваченому необхідно призначити узгоджене сторонами угоди покарання.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Цивільний позов по справі не заявлено.
На підставі ст. 174 КПК України необхідно скасувати арешти майна, який накладений ухвалою слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26.09.2022.
Долю речових доказів вирішити відповідно ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;
- за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_5 обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому не обирати.
Речові докази:банківську картку НОМЕР_1 АТ «КБ`ПриватБанк», яка знаходиться на відповідальному зберіганні потерпілої ОСОБА_6 передати власнику ОСОБА_6 ; мобільний телефон, марки «Realme C 21- Y» з імеі: НОМЕР_2 та імеі : НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 передати ОСОБА_5 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений у порядку, передбаченому КПК України, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, з врахуванням обмеження права оскарження даного вироку, відповідно до частини першої статті 473 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Ружинський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1 .