Справа № 307/4394/22
Провадження №1-кс/307/867/22
У Х В А Л А
іменем України

04 листопада 2022 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , представника власника майна ОСОБА_5 , володільця майна ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, погоджене прокурором Тячівської окружної прокуратури, про арешт тимчасово вилученого майна,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Вказує на те, 02 листопада 2022 року, близько 16 години 20 хвилин, в смт. Буштино, біля повороту на смт. Вишково, працівниками УСР було виявлено вантажний автомобіль марки "Краз", державний номерний знак НОМЕР_1 , від керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в кузові якого знаходилась суміш схожа на піщано-гравійну. Під час перевірки документів ОСОБА_6 надав накладну, яка викликає сумніви, а саме відсутній пункт завантаження та розвантаження, крім цього в ній зазначено вантаж ґрунт.

В ході проведення огляду місця події 02 листопада 2022 року, в період часу з 17 години по 17 годину 30 хвилин, в смт. Буштино, на місці виявлення вантажного автомобіля марки "Краз", державний номерний знак НОМЕР_1 , було відібрано зразки суміші схожої на піщано-гравійну з кузову даного автомобіля, та вилучено даний автомобіль, який знаходиться під зберіганням працівників поліції до вирішення питання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

03 листопада 2022 року постановою слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП вантажний автомобіль марки "Краз", державний номерний знак НОМЕР_1 , та зразки піщано-гравійної суміші з кузова вантажного автомобіля марки "Краз", державний номерний знак НОМЕР_1 , які вилуено до сейф-пакету НПУ WAR1382123, визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

З метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні виникла необхідність у арешті тимчасово вилученого майна, а саме: вантажного автомобіля марки "Краз", державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 являється ОСОБА_7 , житель АДРЕСА_1 та фактичним володільцем і користувачем якого являється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_2 та зразків піщано-гравійної суміші з кузова вантажного автомобіля марки "Краз", державний номерний знак НОМЕР_1 , які вилучено до сейф-пакету НПУ WAR1382123.

В судовому засіданні слідчий та прокурор заявлене клопотання підтримали, посилаючись на викладені в письмовому клопотанні обставини і просять клопотання задовольнити.

Володілець майна ОСОБА_6 в судовому засіданні просив в задоволенні клопотання відмовити.

Представник власника майна ОСОБА_5 в судовому засіданні просив клопотання задовольнити частково та передати автомобіль на зберігання його власнику.

Вивчивши матеріали клопотання та вислухавши учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Тячівського РВП ГУНП України в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000659 від 03 листопада 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України.

02 листопада 2022 року в ході проведення огляду місця події було вилучено вантажний автомобіль марки "Краз", державний номерний знак НОМЕР_1 , та зразки піщано-гравійної суміші з кузова вантажного автомобіля марки "Краз", державний номерний знак НОМЕР_1 , які вилучено до сейф. пакету НПУ WAR1382123.

Постановою слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатськійобласті від 03 листопада 2022 року, вантажний автомобіль марки "Краз", державний номерний знак НОМЕР_1 , та зразки піщано-гравійної суміші з кузова вантажного автомобіля марки "Краз", державний номерний знак НОМЕР_1 , які вилучено до сейф-пакету НПУ WAR1382123 було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №00004659 від 03 листопада 2022 року.
За змістом ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що передбачено ч.2 ст.173 КПК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді, зокрема, речей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

За правилами ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час огляду.

Статтями 2, 7 КПК України, визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказані норми кореспондуються з положеннями Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, згідно ст. 1 якого, - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч.1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Матеріалами клопотання доведено, що зазначене кримінальне правопорушення було вчинено, правову підставу для накладення арешту та можливість використання зазначених речей як доказів в даному кримінальному провадженні.

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ проти Об`єднаного Королівства"). Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Стаття 1 Протоколу Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забороняє будь-яке невиправдане втручання у право власності державних органів.

Разом з тим, на думку суду, запропонований слідчим та прокурором спосіб накладення арешту на майно - транспортний засіб марки "Краз", державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 , шляхом забори користування ним, не виправдовує в цьому випадку ступінь втручання у право власності особи та порушуватиме баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Поряд з тим суд також враховує, що санкцією ч.2 ст.240 КК України не передбачено конфіскації або спеціальної конфіскації майна, а тому вважає за можливе застосувати менш обтяжливий спосіб арешту майна із забороною розпорядження та відчуження цього майна.

Отже, відсутні будь-які підстави для накладення арешту на вантажний автомобіль марки "Краз", державний номерний знак НОМЕР_1 , в частині заборони користуватися даним майном, а тому в цій частині клопотання слід відмовити, передавши вказане майно на зберігання власнику ОСОБА_7 , жителю АДРЕСА_1 .

На думку суду, такого виду обтяження буде достатньо для сприяння завданням арешту майна у кримінальному провадженні та відповідатиме вимогам охорони фундаментальних прав інших осіб. Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, стороною захисту не надано та колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасове вилучене майно з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000659 від 03 листопада 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, а саме: зразки піщано-гравійної суміші з кузова вантажного автомобіля марки "Краз", державний номерний знак НОМЕР_1 , які поміщено до сейф-пакету НПУ WAR1382123, шляхом заборони розпорядження, користування та відчуження вказаним вище майном.

Накласти арешт на тимчасове вилучене майно з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000659 від 03 листопада 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, а саме: вантажний автомобіль марки "Краз", державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , являється ОСОБА_7 , житель АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним майном, передавши його на зберігання власнику ОСОБА_7 , жителю АДРЕСА_1 , до прийняття остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.
Копію ухвали направити слідчому, прокурору та власнику майна.
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1