Справа № 503/1246/22
Провадження № 1-кп/503/60/22
УХВАЛА
Іменем України

29 листопада 2022 року м. Кодима

Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по обвинувальному акту у кримінальному провадженні №0000308 від 30.08.2022 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шершенці Кодимського району Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , з середньою освітою, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого. який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162 та ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Кодимського районного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000308 від 30.08.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 та ч.4 ст.186 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб. Клопотання обґрунтоване наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, прокурор вказує, що причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами. Обґрунтовуючи можливі ризики, визначені ст.177 КПК України, прокурор зазначив, що обвинувачений проживає в с. Шершенці Кодимської ТГ Подільського району Одеської області, що розташоване неподалік Республіки Молдова (Придністровська Молдовська Республіка). Дана обставина підтверджує, що обвинувачений під впливом тяжкості покарання, що йому загрожує у випадку визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень може переховуватися від органу досудового розслідування та суду у спосіб безперешкодного перетинання державного кордону України з невизнаною Придністровською Молдовською Республікою, з якою у України відсутні будь-які міжнародно-правові відносини, а також впливати на потерпілих та свідків, з метою примусу останніх змінити покази на свою користь шляхом вмовлянь, погроз або підкупу. Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 не працює, не одружений, дітей не має, негативно характеризується за місцем проживання, під час вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень перебував під домашнім аретом та порушив йому умови. До того ж, раніше неодноразово притягувався до крмінальної відповідальності. в тому числі за вчинення аналогічних злочинів та на шлях виправлення не став. Всі ці обставини вказують на те, що обвинувачений не має стійких соціальних зав`язків, вслід чого може вчинити інше кримінальне правопорушення. Також прокурор звертає увагу на тяжкість покарання, що передбачено статтею обвинувачення, у разі визнання ОСОБА_6 винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях. Застосування більш м`яких запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, поруки та домашнього арешту є неможливим.

Обвинувачений ОСОБА_6 на даний час перебуває в умовах ДУ "Одеський слідчий ізолятор" та через відсутність енергопостачання в даній установі, а в подальшому і в Кодимському районному суді Одеської області розгляд вищевказаного клопотання, за згодою прокурора та захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , як невідкладної процесуальної дії, здійснювався у відсутність обвинуваченого.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні під час вирішення даного клопотання покладається на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового провадження, оцінивши ступінь обґрунтованості заявленого клопотання щодо забезпечення кримінального провадження та дослідивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. При цьому, положення третього речення ч. 3 ст. 315 КПК України щодо автоматичного продовження строку тримання під вартою чи домашнього арешту без наявності відповідних клопотань учасників кримінального провадження рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2017 від 23.11.2017 року визнано неконституційним. Конституційний Суд України виходить з того, що зміна процесуального статусу особи з підозрюваного на обвинуваченого (підсудного) та початок стадії судового провадження у суді першої інстанції виключають автоматичне продовження застосування запобіжних заходів, обраних слідчим суддею до такої особи на стадії досудового розслідування як до підозрюваного. У вказаному рішенні зазначено, що такий запобіжний захід як тримання під вартою, який обмежує гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, може бути застосований судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження у суді першої інстанції, зокрема під час підготовчого судового засідання, за наявності клопотання прокурора.

Ухвалою слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 06.10.2022 року застосовано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів з визначенням розміру застави. При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, з врахуванням вимог ст.177 КПК України, виходив з наявності підстав для застосування вказаного запобіжного заходу, а саме наявності обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, суспільної небезпеки інкримінованого йому злочину та тяжкості покарання. яке загрожує ОСОБА_6 , а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний міг незаконно впливати на свідків та потерпілих, а також в інший спосіб перешкоджати кримінальному провадженню. На теперішній час по кримінальній справі здійснюється підготовче провадження. Так, на думку прокурора, на стадії підготовчого провадження по справі лише запобіжний захід у виді тримання під вартою здатний забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків під час розгляду справи, в іншому випадку цілком ймовірно, що обвинуваченим може бути прийнято спроби переховування від суду, а також він може перешкоджати кримінальному провадженню в спосіб вчинення тиску на свідків, потерпілих, які не допитані у судовому засіданні при даному судовому розгляді. Крім того, за переконанням прокурора запобіжний захід у виді тримання під вартою попереджає можливість вчинення обвинуваченим інших злочинів, тому застосування альтернативних запобіжних заходів є недоцільним. Заявлене прокурором клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою за процесуальним змістом і формою відповідають вимогам ст. 184 КПК України. Підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження ст. 194 КПК України визначає: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Суд, при наданні оцінки наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих кримінальних правопорушень за ознаками ч. 1 ст.162 та ч.4 ст.186 КК України, - враховує положення статей 368, 369, 371, 374 КПК України, змістом яких передбачено, що надання оцінки доказів у справі відбувається в нарадчій кімнаті на стадії постановлення вироку. Зазначене свідчить про те, що суд на стадії проведення підготовчого судового засідання не може робити висновок щодо «обґрунтованості підозри» шляхом надання оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення, що узгоджується з висновками Європейського суду з прав людини. На думку суду, відомості, викладені в Реєстрі матеріалів досудового розслідування, а також посилання прокурора в клопотанні на матеріали можуть свідчити про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованих кримінальних правопорушень. Вагомість таких доказів наразі не викликає сумнівів. Таким чином, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу з огляду потреб судового розслідування. В судовому засіданні прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто обвинувачений без застосування до нього запобіжного заходу зможе переховуватися від суду. Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні одного із злочинів, який є тяжким, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Вказане свідчить, що обвинувачений, перебуваючи на волі, зможе залишити місце проживання та прийняти спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченим не будуть вживатися перешкоди у відправленні правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, - судом не встановлено. При наданні оцінки ступеню ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує, що згідно п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яжинський проти Польщі» ризик незаконного впливу обвинувачених особисто на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу. Суд з огляду на вказане, з урахуванням, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 наразі перебуває на стадії підготовчого провадження, судове слідство по справі не розпочате, - вважає, що ризик прийняття обвинуваченим спроб незаконного впливу на потерпілих та свідків, які безпосередньо перед судом не допитані, з метою переконання або змушення останніх надати показання в вигідному для нього аспекті є реальним. Також, суд вважає, що прокурором доведено існування ризиків, визначені п.4 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, а також перешкоджати кримінальному провадженню в інший спосіб, оскільки ОСОБА_6 не працевлаштований, не одружений, за місцем проживання характеризується негативно, що вказує на відсутність у нього міцних соціальних зав`язків. Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі, за вчинення злочинів проти власності та на шлях виправлення не став. Перевіряючи наявність законних підстав вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою буде достатнім для запобігання встановленим ризикам кримінального провадження, судом, відповідно до ст. 178 КПК України, оцінено в сукупності фактори, пов`язані з характером особи обвинуваченого, моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, особистими та соціальними обставини його життя, сімейними зв`язками та зв`язками з суспільством. Так, судом враховано, що: 1) за способом життя та економічним становищем: обвинувачений належними доказами не довів суду, що до затримання мав офіційні джерела доходу, займався суспільно-корисною працею, мав міцні соціальні зв`язки; 2) за станом здоров`я: відсутні відомості про незадовільний стан здоров*я обвинуваченого, які б унеможливлювали застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час. Суд, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає, що заявлений прокурором вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, а відтак клопотання прокурора підлягає задоволенню. Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаних ризиків. Однак, враховуючи їх реальне існування, а також оцінюючи сукупність обставин, особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому приходить до висновку про необхідність обрання для нього запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи особу обвинуваченого, його матеріальний стан, обставини кримінального провадження, наявність ризиків, передбачених п.п.1 та п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, суд вважає, що застава має бути визначена в межах визначених п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, а саме 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 99240 грн.

У разі внесення застави покласти на нього наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України: прибувати за першою вимогою суду; не відлучатись із населеного пункту, в якому проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Підстав для зменшення розміру застави суд не вбачає, враховуючи, що раніше обраний розмір такого альтернативного запобіжного заходу у разі внесення застави повністю забезпечує виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

У зв`язку з викладеними обставинами, жодний інший вид запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 у кримінальному провадженні.

Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне обрати стосовно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 314-316, 372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити частково.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 15 (п`ятнадцять) днів, тобто до 12 години 45 хвилин 13 грудня 2022 року включно.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 обов`язків, визначених КПК україни.

Визначити розмір застави у розмірі 40 прожжиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 99240 (дев`яносто дев`ять тисяч двісті сорок) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь -який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 у разі вненсення заствави наступні обов`язки:

- прибувати на виклик до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, де він проживає, без дозволу суду:

- повідомляти суд про зміну місця проживання.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 13 грудня 2022 року.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язанні із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Утримувати обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою у Державній установі «Одеській слідчий ізолятор».

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали для відома та виконання направити начальнику Державної установи «Одеський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали суду до 12 години 45 хвилин 13 грудня 2022 року включно.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя Кодимського районного суду

Одеської області ОСОБА_1