Справа № 346/85/23
Провадження № 11-кп/4808/152/23
Категорія ст. 82 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 січня 2023 року про задоволення подання Державної установи «Коломийська виправна колонія (№ 41)» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_8 ,

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Захисник ОСОБА_7 , що діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою замінити невідбуту частину покарання ОСОБА_8 більш м`яким покаранням у виді виправних робіт.

Мотивує такі вимоги тим, що судом першої інстанції залишено поза увагою важливі матеріали подання, не надано їм належної правової оцінки та не вірно застосовано норми матеріального права. Стверджує, що суд розглянув справу без участі захисника, який не був належним чином повідомлений. Вказує, що до матеріалів подання долучено довідку Галицької дільниця Калуського відділення АТ «Івано-Франківськгаз» про те, що засудженого ОСОБА_8 забезпечать роботою та гарантують його працевлаштування, така довідка додатково підтверджується і листом Івано-Франківського районного сектору №2 ДУ «Центр пробації». Вважає, що судом такі документи належним чином не досліджено, мотивів та доводів їх відхилення суд в оскаржуваному рішенні не навів.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 січня 2023 року задоволено подання Державної установи «Коломийська виправна колонія (№ 41)» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким ОСОБА_8 , який засуджений вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 30 червня 2020 року за ч. 1 ст. 185 КК України, більш м`яким покаранням у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 8 (вісім) місяців 13 днів.

Суд першої інстанції мотивував таку позицію тим, що засуджений ОСОБА_8 відбув частини покарання, визначеного за умисний тяжкий злочин та своєю поведінкою довів, що став на шлях виправлення, враховуючи його характеристику, долучену до подання. Суд вважав доцільним замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі, оскільки невідбутий строк покарання є неспівмірно великим з максимальною кількістю громадських робіт, які можуть бути призначені судом.

Під час апеляційного розгляду:

- засуджений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_7 просили скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою замінити невідбуту частину покарання ОСОБА_8 більш м`яким покаранням у виді виправних робіт;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважає, що відсутні підстави для скасування ухвали суду.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали клопотання, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

За змістом ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

ОСОБА_8 засуджений 30 червня 2020 року вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 3 років 7 місяців.

15 грудня 2022 року начальник ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» звернувся з поданням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо ОСОБА_8 .

В поданні зазначено, що під час тримання в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» ОСОБА_8 порушень вимог режиму утримання не допускав, дисциплінарні стягнення та заохочення не застосовувались. За час відбування покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» ОСОБА_8 характеризувався позитивно, дотримувався правил поведінки, дисциплінарні стягнення не накладались. На виробництві установи не працевлаштований, однак залучається до виконання робіт по благоустрою колонії. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил розпорядку та вимог безпеки праці у ІІІ кварталі 2021 року оголошено подяку. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. На заходи виховного впливу реагує добре, робить позитивні висновки для себе. У відношенні до інших засуджених не конфліктних, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Вину в скоєному злочині визнав повністю. Зв`язок з родичами підтримує шляхом отримання посилок. Засуджений відбув 1/2 строку призначеного покарання, став на шлях виправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Згідно з ч. 3 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Пунктом 3 ч. 4 ст. 82 КК України передбачено, що заміна невідбутоїчастини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила нове умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Згідно з роз`ясненнями п. 2 Постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким того, що засуджений став на шлях виправлення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дослідив наявність або відсутність наведених у ст. 82 КК України умов, перевірив викладені у поданні обставини та врахував відомості, які вбачаються з доказів.

Згідно з характеристикою засудженого (а.п. 2) ОСОБА_8 від 15 грудня 2022 року, затвердженою начальником установи виконання покарань - засуджений режиму утримання та трудової дисципліни не порушує, залучається до робіт по благоустрою установи, приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення».

Згідно з довідкою про заохочення та стягнення оголошено 1 (одне) заохочення у виді «Подяки» від 04 жовтня 2021 року за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим Кодексом та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці у ІІІ кварталі 2021 року (а.п. 3).

Виконавчі листи не поступали на засудженого ОСОБА_8 згідно довідки від 09 грудня 2022 року (а.п. 5).

Згідно з довідкою від 12 грудня 2022 року засуджений здоровий та працездатний (а.с. 6).

Відповідно до довідки №400 про працевикористання засудженого ОСОБА_8 , який утримується в ДУ «Коломийська ВК (№41)» за період з травня 2021 року по листопад 2022 року заробітню плату не отримував (а.п. 7).

Згідно Довідки (а.п. 8) Галицькоа дільниця Калуського відділення АТ «Івано-Франківськгаз» гарантує працевлаштувати ОСОБА_8 на постійну роботу з заробітною платою не нижче мінімальної, на посаду водія автотранспортної служби.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Під час апеляційного розгляду не було порушено його право на захист засудженого ОСОБА_8 , так як і в судовому засіданні першої інстанції він не заявляв про участь захисника.

Апеляційним судом встановлено, що постановляючи ухвалу про задоволення подання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_8 суд першої інстанції у мотивувальній частині ухвали навів докази, які дослідив, надав їм належної оцінки, та навів мотиви, з яких взяв до уваги відомості, на які вказують докази.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 залишився невідбутий строк покарання у виді позбавлення волі понад 1 (один) рік 8 (вісім) місяців, тобто він відбув частини покарання, визначеного за умисний тяжкий злочин та своєю поведінкою довів, що став на шлях виправлення, враховуючи його характеристику, долучену до подання.

Суд апеляційної інстанції, аналізуючи докази, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що враховуючи тривалість невідбутої частини покарання, яка становить понад 1 (один) рік 8 (вісім) місяців, суд вважав за доцільне замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі, оскільки невідбутий строк покарання є неспівмірно великим з максимальною кількістю громадських робіт, які можуть бути призначені судом та зарахував в строк відбування покарання у виді обмеження волі засудженому ОСОБА_8 час його перебування в ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» з 11 січня 2023 року з розрахунком, що одному дню такого перебування відповідають 2 (два) дні обмеження волі.

Під час апеляційного розгляду не встановлено будь-яких обставин, які б дозволяли застосувати заміну на більш м`яке покарання з урахуванням даних про особу засудженого та його поведінку під час відбування покарання, ніж обрано судом першої інстанції.

Право на захист не порушено, оскільки засуджений ОСОБА_8 , якому роз`яснено права, не заявляв клопотань про залучення захисника, захисник будь-яких клопотань з цього приводу не надсилав, під час апеляційного розгляду був присутній захисник.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, ст. 82 КК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 січня 2023 року про задоволення подання Державної установи «Коломийська виправна колонія (№ 41)» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_4

ОСОБА_5