справа № 701/1537/19
провадження № 1-кп/691/114/23
УХВАЛА

продовження терміну тримання під вартою

31 січня 2023 року Городищенський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції), захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Маньківського відділу Уманської окружної прокуратуриОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 по матеріалах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 03.07.2019 року за № 0000158, відносно ОСОБА_5 за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст. 307, ч. 3 ст. 309, ч. 2 ст. 311, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 317 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст. 307, ч. 3 ст. 309, ч. 2 ст. 311, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 317 КК України.

В судовому засіданні 31.01.2023 року, прокурор підтримав, подане на електронну пошту суду (вхідний номер ЕП-208/Вх-23 від 30.01.2023 року) своє клопотання про продовження строку відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки термін застосування даного запобіжного заходу відносно обвинуваченого закінчується, а підстав для скасування чи зміни обраного запобіжного заходу на більш м`який на даний час немає. При цьому, прокурор зазначив, на час розгляду справи в суді, ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які заявлені під час обрання запобіжного заходу не зменшилися, та дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 у випадку зміни запобіжного заходу на більш м`який, може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від суду, оскільки санкція статті, за якою обвинувачується ОСОБА_5 передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років та він розуміє, що в разі доведення вини в судовому порядку йому буде призначено покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін. Вказане свідчить про реальну загрозу переховування ОСОБА_5 від суду з метою уникнення покарання у вигляді позбавлення волі та затягування судового розгляду; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 , будучи обвинуваченим у вчиненні злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, на шлях виправлення не стає та вчиняє нові умисні особливо тяжкі та тяжкі кримінальні правопорушення. Вказане свідчить про реальну загрозу вчинення ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень, попередження яких можливе лише в умовах тримання останнього під вартою.

Про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України свідчать такі обставини, як тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винним у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а саме позбавлення волі на строк до дванадцяти років, вчинення нових умисних злочинів, а також те, що він не має міцних соціальних зв`язків.

Враховуючі зазначені обставини, застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може бути достатнім для запобігання наведеним ризикам, передбачених п. п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

На даний час, до закінчення строку дії ухвали Городищенського районного суду необхідно дослідити докази, в тому числі безпосередньо заслухати покази свідків, провести судові дебати, в зв`язку з чим закінчити судовий розгляд обвинувального акта до закінчення строку дії вказаної ухвали не виявляється можливим.

Посилаючись на вищенаведене просив задоволити клопотання та продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 ще на 60 діб.

Обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_4 при вирішенні клопотання поклалась на розсуд суду.

Вислухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, розглянувши заявлене клопотання прокурора, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього додатки, суд дійшов до наступного.

Частинами 1, 2, 3 ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 08.07.2020 року відносно ОСОБА_5 був продовжений строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 05.09.2020 року включно.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 03.09.2020 року відносно ОСОБА_5 був продовжений строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 01.11.2020 року включно.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 22.10.2020 року відносно ОСОБА_5 був продовжений строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 20.12.2020 року включно.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 17.12.2020 року відносно ОСОБА_5 був продовжений строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 14.02.2021 року включно.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 08.04.2021 року відносно ОСОБА_5 був продовжений строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 06.06.2021 року включно.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 03.06.2021 року відносно ОСОБА_5 був продовжений строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 01.08.2021 року включно.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 21.07.2021 року відносно ОСОБА_5 був продовжений строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 18.09.2021 року включно.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 15.09.2021 року відносно ОСОБА_5 був продовжений строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 13.11.2021 року включно.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 08.11.2021 року відносно ОСОБА_5 був продовжений строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 06.01.2022 року включно.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 29.12.2021 року відносно ОСОБА_5 був продовжений строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 26.02.2022 року включно.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 22.02.2022 року відносно ОСОБА_5 був продовжений строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 22.04.2022 року включно.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 20.04.2022 року відносно ОСОБА_5 був продовжений строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 18.06.2022 року включно.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 15.06.2022 року відносно ОСОБА_5 був продовжений строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 13.08.2022 року включно.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 11.08.2022 року відносно ОСОБА_5 був продовжений строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 09.10.2022 року включно.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 07.10.2022 року відносно ОСОБА_5 був продовжений строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 05.12.2022 року включно.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 05.12.2022 року відносно ОСОБА_5 був продовжений строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 02.02.2023 року включно.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення та незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Стаття 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачає, що при розгляді справ, суди застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, враховує вимоги п.п. 3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто, з викладеного вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і, за наявності підстав, вичерпний перелік яких встановлений ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Суд, перевіряючи достатність доказів для такого висновку, разом з положенням КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, п. 48 рішення «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007 року), згідно якого, слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, суд позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими, шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій, у відповідності до закону про кримінальну відповідальність, підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Враховуючи, що обставини по справі з часу обрання та попереднього продовження дії запобіжного заходу не змінились, а ризики передбачені ст.177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого заходу забезпечення кримінального провадження, аналізуючи дані про особу обвинуваченого, а саме: те, що він є жителем іншого району, розлучений, не працює, неповнолітніх дітей немає, що вказує на відсутність у ОСОБА_5 міцних соціальних зв`язків. Крім того, схильний до вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки, згідно обвинувального акту у даному кримінальному провадженні, є ще обвинуваченим у кримінальному провадженні № 0000044 від 12.09.2016 року за ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 311, ч. 2 ст. 317 КК України, обвинувальний акт у якому 14.03.2017 року направлено для розгляду до Придніпровського районного суду м. Черкаси, не судимим являється на підставі ст. 89 КК України, тому маючи кримінальний досвід та з метою уникнення покарання і затягування справи, може переховуватись від суду та продовжувати свою злочинну діяльність.

При цьому, суд враховує, що у вищевказаному кримінальному провадженні, Придніпровським районним судом відносно ОСОБА_5 змінювався запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, умови якого, згідно обвинувального акту, пояснень прокурора та самого ОСОБА_5 , останнім були порушені, він переховувався та обвинувачується у вчиненні нових тотожних злочинів під час переховування від суду.

Крім зазначеного, суд, враховує інформацію наведену в листі філії ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально - виконавчої служби України» в Черкаській та Кіровоградській областях № 304/ЧК-22 від 12.05.2022 року про те, що стан здоров`я ОСОБА_5 на вказану дату не потребує невідкладної медичної допомоги чи госпіталізації до закладів МОЗ. Нових доказів про те, що стан здоров`я обвинуваченого погіршився, стороною захисту не надано.

В зв`язку з викладеним, суд вважає, що відсутні належні гарантії, які б переважали наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому доцільно вирішити питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважаючи його таким, що відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, відповідності особі обвинуваченого та запобіганню можливості перешкодити інтересам правосуддя, в зв`язку з чим, приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для обрання обвинуваченому іншого більш м`якого запобіжного заходу, крім тримання під вартою.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах, зокрема: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи особу ОСОБА_5 , його майновий та сімейний стан, обставини скоєння інкримінованого йому злочину, інші дані про його особу та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суддя вважає, що достатньою мірою гарантування виконання обвинуваченим, покладених на нього обов`язків, є застава в розмірі ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 268400 гривень. При цьому, суд на даний час не вбачає підстав для зменшення розміру застави, визначеної колегією суддів в даній справі.

В разі внесення застави, суддя вважає, що на ОСОБА_5 слід покласти наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, зокрема:

1) з`являтися на виклики до суду;

2) не відлучатися з місця проживання без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватись від спілкування зі свідками.

Згідно ч. 8, 10 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави, а суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 34, 177, 178, 182, 183, 194, 331, 369-372, 394, 395 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , задоволити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноярськ, РФ, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів - по 31.03.2023 року, включно.

Визначити ОСОБА_5 заставу у розмірі сто прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 268400 (двісті шістдесят вісім тисяч чотириста гривень 00 копійок.

В разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) з`являтися на виклики до суду;

2) не відлучатися з місця проживання без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватись від спілкування зі свідками.

Попередити ОСОБА_5 , що в разі невиконання, покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору, а суд вирішує питання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ознайомити обвинуваченого ОСОБА_5 під розпис з ухвалою суду.

Копію ухвали суду направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1