Номер провадження: 11-сс/813/1557/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000206 від 08.12.2021 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР 08.12.2021 року за № 0000206 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України та накладено арешт на майно, вилучене 22.09.2022 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши відчуження, розпорядження і користування, а саме: планшет (iPad) марки «Apple» в корпусі сірого кольору в помаранчевому чохлі, серійний номер DLXZPOKEKC51; ноутбук марки «ASUS» сірого кольору, серійний номер НОМЕР_1 .

В обґрунтування накладення арешту слідчий суддя вказав, що вказане майно відповідає критеріям речового доказу, не встановлено, що вилучене майно належить саме ОСОБА_7 і не встановлено обставин неспіврозмірності обмеження прав на зазначене майно та завдань кримінального провадження.

Доводи та вимоги апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 зазначає про необґрунтованість вилучення майна, яке використовувалось ОСОБА_7 в роботі дизайнера. В обґрунтування доводів, посилаючись на мотиви слідчого судді, викладені в ухвалі Малиновського районного суду м. Одеси від 27.09.2022 вказує про обставини повернення клопотання слідчого про арешт майна для усунення недоліків та недотримання правил територіальної підсудності. Зауважує про те, що слідчим не було виконано зазначену ухвалу. Слідчим суддею не було досліджено та перевірено обставини того, що ФОП ОСОБА_7 не є підозрюваною у кримінальному провадженні. Посилаючись на зміст положень ст.98, 170, 171, 132 КПК України апелянт зауважує про те, що слідчий повинен надати докази того, що майно, про арешт якого порушено питання, зберегло сліди чи містить інші відомості, що мають значення для кримінального провадження. Наголошує про те, що ОСОБА_7 не повинна доводити, що вона є власницею майна. Також адвокат вказує по те, що розгляд клопотання слідчого ОСОБА_9 не належить до юрисдикції Малиновського районного суду м. Одеси, а розгляд такого клопотання є порушенням п.6 ч.2 ст.412 КПК України. Крім того апелянт зазначає про те, що неналежно оформлено матеріали клопотання, а тому слідчий суддя повинна була повернути його, недоліки клопотання не було усунено в строк 72 години, що було визначено попередньою ухвалою слідчого судді від 27.09.2022. Захисник зауважує про те, що слідчим не було дотримано вимоги п.1 ч.2 ст.171 КПК України, а тому відсутні підстави для накладення арешту на майно.

Позиції сторін

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначив що і на цей час ще неможливо отримати доступ до інформації вказаного майна через його кодування.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Мотиви суду

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 132, 173 КПК України, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Вказане узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Ухвала слідчого судді відповідає вищезазначеним нормам в повному обсязі.

Досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні встановлено, що у період з 2021 року по теперішній час невстановлені особи, знаходячись на території Одеської області, використовуючи підконтрольні підприємства ТОВ «Град-Строй», ТОВ «Од Строй Груп», ТОВ «Окард Будінвест» та інші, під час використання бюджетних коштів, отриманих за виконання ремонтних робіт, здійснили привласнення бюджетних коштів у великих розмірах. В ході обшуку, проведеного за місцем проживання ОСОБА_10 за вказаною адресою на підставі ухвали слідчого судді, 22.09.2022 року було вилучене майно, яке, на думку сторони обвинувачення, може містити інформацію, що має значення для кримінального провадження, а саме, інформацію щодо ведення «чорної» бухгалтерії щодо проведених безтоварних операцій підприємств, що контролюються ОСОБА_10 та іншими особами.

01.09.2022 року слідчим суддею Малиновського районного суду м. Одеси постановлено ухвалу у кримінальному провадженні, зареєстрованому у ЄРДР 08.12.2022 року за № 0000206, про надання дозволу на проведення обшуку у житлі ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 з метою відшукання та вилучення, зокрема, технічних засобів, у тому числі комп`ютерної техніки, електронних носіїв інформації, електронних інформаційних систем та їх частин.

У ході обшуку, проведеного 22.09.2022 року за вказаною адресою було вилучене майно: планшет (iPad) марки «Apple» в корпусі сірого кольору в помаранчевому чохлі, серійний номер DLXZPOKEKC51; ноутбук марки «ASUS» сірого кольору, серійний номер НОМЕР_1 .

Того ж дня слідчий визнав вилучене майно речовими доказами, про що виніс відповідну постанову, а 23.09.2022 року звернувся до суду з клопотанням про накладення на нього арешту.

Ухвалою слідчого судді від 27.09.2022 року клопотання слідчого було повернуто прокурору для усунення недоліків, для чого встановлено строк у 72 години.

Відповідно до штампу вхідної кореспонденції, ухвала слідчого судді надійшла до Одеської обласної прокуратури 17.10.2022 року.

Після цього слідчий повторно звернувся до суду з клопотанням про арешт майна 17.10.2022 року. Тобто, визначений слідчим суддею строк для усунення недоліків було дотримано. Доказів, які б свідчили про протилежні обставини (у тому числі, отримання слідчим ухвали раніше, ніж 17.10.2022 року) в судовому засіданні сторонами надано не було.

У відповідності до вимог ст.173 КПК України слідчим суддею встановлено обставини та підстави, за яких прийнято висновок про накладення арешту на вилучене в ході санкціонованого обшуку майно, а саме планшет (iPad) марки «Apple» в корпусі сірого кольору в помаранчовому чохлі, серійний номер НОМЕР_2 ; ноутбук марки «ASUS» сірого кольору, серійний номер НОМЕР_1 . Зазначено, що обмеження права власності у даному кримінальному провадженні є співмірним його завданням.

Суд апеляційної інстанції вважає, що висновок слідчого судді відповідає вимогам ст.98, 170-173 КПК України та не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту.

Так, до уваги не приймаються доводи про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме недотримання правил територіальної підсудності під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна.

Як було встановлено слідчим суддею, постановою першого заступника керівника Одеської області від 08.12.2021 року доручено здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000206 відділу поліції № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, що не свідчить про порушення правил підсудності.

З цим висновком погоджується і суд апеляційної інстанції та зауважує про те, що в даній справі не надається оцінка діям прокурора, органу досудового розслідування щодо дотримання та виконання вимог ст.36, 216 КПК України. Матеріалами провадження не підтверджено, що з підстав порушення вищевказаних вимог кримінального процесуального закону, дії прокурора були оскаржені.

Предметом апеляційного перегляду є ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно від 27.10.2022 року, тому суд апеляційної інстанції не перевіряє висновки та мотиви постановленої слідчим суддею ухвали від 27.09.2022.

Під час перевірки матеріалів клопотання про накладення арешту на майно не встановлено обставин пропуску строку на повторне звернення із клопотанням про накладення арешту на майно, оскільки ухвалу, якою встановлено строк для усунення недоліків клопотання, прокурором отримано 17.10.2022 та у визначений судовим рішенням строк подано клопотання повторно. Інші обставини, про які зауважує адвокат в апеляційній скарзі не встановлені, жодними доказами не підтверджені.

Крім того, кримінальний процесуальний закон не кореспондує термін «сімдесят дві години» саме як строк для звернення з клопотанням про арешт майна, відповідно до ч.6 ст.173 КПК України цей строк встановлюється для вирішення питання про долю майна, яке було тимчасово вилучене.

Таким чином відсутні підстави вважати, що з клопотанням про арешт майна слідчий звернувся поза межами процесуального строку.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про невідповідність клопотання про арешт майна в частині його оформлення вимогам ч.3 ст.172 КПК України. Так, клопотання слідчого про арешт майна у даному кримінальному провадженні відповідає засадам ст.171 КПК України, якою прямо регламентовано вимоги до його оформлення. Кримінальним процесуальним законом не передбачено повернення клопотання для виправлення недоліків копій матеріалів, які до нього долучені.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Суперечать змісту даної норми аргументи сторони захисту про те, що ОСОБА_7 не має статусу підозрюваної у кримінальному провадженні і ФОП ОСОБА_11 не є фігурантом кримінального провадження. Як убачається з матеріалів клопотання про арешт майна, планшет (iPad) марки «Apple» в корпусі сірого кольору в помаранчевому чохлі, серійний номер НОМЕР_2 ; ноутбук марки «ASUS» сірого кольору, серійний номер НОМЕР_1 вилучено в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_10 та встановлено, що зазначене майно може містити інформацію, що має значення у кримінальному провадженні за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, тобто для встановлення обставин незаконної діяльності саме ОСОБА_10 , що жодним чином не вказує про те, що таким чином порушено права ОСОБА_7 на зазначене майно, які жодними доказами не підтверджені.

Вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000206, воно відповідає положенням ст.98 КПК України і відсутні підстави вважати, що висновок слідчого судді про накладення арешту на це майно не відповідає засадам Глави 17 кримінального процесуального закону.

Матеріали кримінального провадження не містять доказів на підтвердження права власності конкретної особи на майно, яке визнано у кримінальному провадженні речовим доказом, але при цьому, власник арештованого майна не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, передбаченому абз.2 ч.1 ст.174 КПК України, в якому визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали, колегією суддів не встановлено.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 404, 405, 418, 419, 422 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2022 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР 08.12.2021 року за № 0000206 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України та накладено арешт на майно, вилучене 22.09.2022 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши відчуження, розпорядження і користування, а саме: планшет (iPad) марки «Apple» в корпусі сірого кольору в помаранчевому чохлі, серійний номер DLXZPOKEKC51; ноутбук марки «ASUS» сірого кольору, серійний номер НОМЕР_1 - залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15