Провадження №11-кп/801/355/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника в режимі відеоконференції ОСОБА_7

обвинуваченого в режимі відеоконференції ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20 лютого 2023 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 лютого 2023 року задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України терміном на 60 днів, починаючи з 20.02.2023 року до 20.04.2023, включно.

На підставі п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України визначено обвинуваченому ОСОБА_8 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 214720,00 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень, за умови внесення якої він може бути звільнений з-під варти з одночасним покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Мотивуючи прийняте рішення зазначено, що в судовому засіданні прокурором доведено продовження існування ризиків, які були підставою для застосування запобіжного заходу, та на даному етапі провадження застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання процесуальних рішень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 20 лютого 2023 року. Просить винести своє рішення, яким відмовити в задоволенні клопотання прокурора про застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування поважності пропуску строків зазначив, що повний текст рішення його захисником адвокатом ОСОБА_7 отримано 28.02.2023, а в силу ч. 3 ст. 395 КПК України строк подачі апеляційної скарги, для особи, яка перебуває під вартою, обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала слідчого судді винесена без урахування всіх фактичних обставин справи, прокурором в судовому засіданні не доведено обставини для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. Крім цього, обвинувачений та його захисник в судовому засіданні повідомляли, що стороною обвинувачення при скеруванні до суду клопотання про продовження строку тримання під вартою були допущені порушення вимог ч. 2 ст. 184 КПК України, що унеможливлювало прийняття судом цього клопотання до провадження та його розгляду.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги з підстав викладених в ній та просили задовольнити її в повному об`ємі.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає до задоволення, а апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 309, 310 КПК України ухвала суду про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти діб. Як убачається з матеріалів судового провадження, вступна та резолютивна частина ухвали була проголошена 20.02.2023, копію повного тексту оскаржуваної ухвали обвинуваченим ОСОБА_8 отримано 28.02.2023, після чого одразу подано апеляційну скаргу. Таким чином, дані обставини суд вважає поважними та такими, що дають підстави для поновлення строку на оскарження ухвали суду.

Стосовно доводів апеляційної скарги обвинуваченого, суд зазначає, що висновки суду про необхідність продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованими.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При цьому хоча відповідне клопотання прокурором подано до суду з порушенням строків, визначених ч. 2 ст. 184 КПК України, що безумовно є порушенням вимог закону, проте таке порушення не скасовує обов`язку суду його розглянути. Також під час розгляду клопотання стороною захисту не подавались заяви про надання часу для підготовки до надання заперечень.

Стосовно висновків щодо продовження строку тримання під вартою суд зазначає, що відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Як вбачається з ухвали суду, прокурором в судовому засіданні та матеріалами кримінального провадження доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, одне з яких відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, у разі визнання його винуватим йому загрожує позбавленням волі на тривалий строк, що було враховано при обранні міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 та продовженні його строку, на даний час не зменшились, зокрема обвинувачений з огляду на санкції статті обвинувачення зможе переховуватись від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, тому зміна запобіжного заходу на більш м`який не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Таким чином, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, його наслідків, тяжкість покарання за вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не має постійного місця проживання у місті Вінниці та офіційного місця роботи, тому рішення суду щодо продовження строку запобіжного заходу є законним та обґрунтованим, відповідає меті забезпечення реалізації завдань кримінального провадження, так як у даному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Керуючись ст. 404, 405, 406, 407, 419, 422-1 КПК України апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити обвинуваченому ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 20 лютого 2023 року

про продовження строку тримання під вартою щодо нього.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20 лютого 2023 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: