1Справа № 335/7931/22 1-кп/335/398/2023
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі кримінальне провадження № 0000472 від 25.10.2022 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має повну середню освіту, розлучений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, проходить військову службу за мобілізацією на посаді стрільця 1-го відділення 1-го стрілецького взводу 4-ї стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у військовому званні «солдат», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

09.10.2022 року ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи її на посаді стрільця 1-го відділення 1-го стрілецького взводу 4-ї стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у військовому званні «солдат», діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, самовільно залишив місце несення служби, а саме військовий об`єкт.

При цьому, у період часу з 09.10.2022 року по 24.10.2022 року, солдат ОСОБА_5 свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України не приймав та про своє місцезнаходження командуванню та в органи військового управління не повідомляв до 24.10.2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 474 КПК України, до суду разом з обвинувальним актом надійшла угода про визнання винуватості від 17.11.2022 року, укладена між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 .

Виходячи із змісту даної угоди, ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 5 ст. 407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, та покарання, яке має понести обвинувачений, із застосуванням ст. 69 КК України - у вигляді штрафу у розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів громадян. Із запропонованим видом покарання ОСОБА_5 погодився.

В угоді зазначені наслідки її укладення та затвердження, встановлені статтею 473 КПК України, наслідки її невиконання.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, які вважали за можливе затвердження укладеної угоди про визнання винуватості, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах вирішуваних питань, дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, виходячи з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом, встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до тяжкого злочину, та його дії судом кваліфіковані, як самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 66 КК України, є його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, з`явлення із зізнанням. Також суд враховує, що обвинувачений продовжує військову службу, самостійно повернувся на службу, порушень не допускав, службові обов`язки виконує відповідно до покладених завдань, що підтверджує істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, та визнається судом як пом`якшуюча обставина. Обставин, які б обтяжували покарання, судом не встановлено.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Разом з тим, суд враховує, що у зв`язку із набранням 27.01.2023 року чинності Законом України „ Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці" від 13 грудня 2022 року № 2839-IX, посилено кримінальну відповідальних за вчинення військових кримінальних правопорушень, та обмежено застосування ст. 69 КК України у випадках засудження, зокрема, за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 КК України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Так, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому продовжувався Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», наразі продовжений Указом Президента України від 07.11.2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Поряд з цим, відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Враховуючи вищезазначені положення Закону, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_5 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке мало місце 09.10.2022 року, у редакції Закону, яка діяла на момент його вчинення.

За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який раніше не засуджений, розлучений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, має постійне місце проживання, є військовослужбовцем, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, а також його негативного ставлення до скоєного, суд вважає наявними підстави для застосування ст. 69 КК України, та призначення ОСОБА_5 узгодженого сторонами більш м`якого виду покарання, ніж зазначено у санкції ч. 5 ст. 407 КК України, а саме у вигляді штрафу у розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень. Такий вид покарання, на переконання суду, не суперечить інтересам суспільства. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб судом не встановлено.

При цьому в ході допиту обвинуваченого судом з`ясовано, що він цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, відповідно ст. 476 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України, а також КК України, підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

За викладених обставин, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання.

Судом роз`яснено ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

У даному кримінальному провадженні запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 та інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовано, цивільні позови не заявлено, судові витрати відсутні.

Питання про вирішення долі речових доказів у кримінальному провадженні прокурором не ставилося.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 17.11.2022 року між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000472 від 25.10.2022 року, за ч. 5 ст. 407 КК України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

На підставі угоди про визнання винуватості ОСОБА_5 призначити узгоджене сторонами покарання за ч. 5 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді штрафу у розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1