Справа № 372/3295/22
Провадження № 1-кп-120/23
В И Р О К

іменем України

10 січня 2023 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , її захисника ОСОБА_5 , цивільної позивачки ОСОБА_6 , представника цивільної позивачки та потерпілої ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , цивільного позивача ОСОБА_8 , цивільного відповідача ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за ЄДРСР за № 0000535 від 12.05.2022 року відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Луцьк Волинської області, громадянки України, інваліда 2 групи з дитинства, заміжньої, яка має на утримані одну малолітню дитину, із середньою освітою, не працює, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, обвинуваченої у вчинені кримінальньного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 12 травня 2022 року, близько 14 години 20 хвилин, в світлий час доби за сприятливих погодних умов, сухому асфальтному покритті, керуючи технічно-справним транспортним засобом, автомобілем марки «Volkswagen», модель «Golf» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , належить ОСОБА_10 , без пасажирів, рухалася прямо автодорогою «О-101606», сполученням «с.Степок-с.Германівка», в межах нерегульованого перехрестя, з автодорогою «О-101605», сполученням «м.Узин-м.Обухів», в напрямку до села Германівка, в межах Обухівського району, Київської області.

Під час руху водій ОСОБА_4 , не стежила за дорожньою обстановкою, не була уважною під час керування транспортним засобом та відповідно не реагувала на її зміну, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого своїми діями створила загрозу безпеці дорожнього руху, життю та здоров`ю громадян, а також порушуючи вимоги пункту: 16.12. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - ПДР України), згідно з якими передбачено, що:

- п. 16.12. ПДР України - «на перехресті нерівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч. На будь-якому нерегульованому перехресті трамвай, незалежно від напрямку його подальшого руху, має перевагу перед нерейковими транспортними засобами, що наближаються до нього по рівнозначній дорозі»;

у наслідок чого не обрала безпечну швидкість руху, допустила виїзд керованого нею транспортного засобу на нерегульоване перехрестя, де не надала перевагу в русі транспортному засобу, що рухався по головній дорозі, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем марки «Skoda», модель «Superb», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався на нерегульованому перехресті по автомобільній дорозі «О-101605», сполученням «м.Узин-м.Обухів» прямо, в напрямку до м. Обухів, Київської області, із пасажирами ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди, пасажиру автомобіля «Skoda», модель «Superb», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_6 спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 винуватою себе визнала повністю, щиро розкаялася у скоєному і підтвердила всі фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті. Стосовно ціни цивільних позовів, просила зменшити розмір моральної шкоди із врахуванням її тяжкого матеріального становища, який зумовлений її інвалідністю, наявністю малолітньої дитини на утриманні, а також невідповідності рівню моральних страждань заявленим розмірам моральної шкоди на рівні 100 000 та 50 000 грн.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, впевнившись у добровільності та істинності позиції обвинуваченої ОСОБА_4 , роз`яснивши їй та іншим учасникам кримінального провадження вимоги даної статті та її наслідки у вигляді обмежень при апеляційному оскарженні, вислухавши думку прокурора, який не заперечував щодо задоволення заяви обвинуваченої про обмежене дослідження доказів по даному кримінальному провадженню, захисника обвинуваченої, представника потерпілої та цивільних позивачів, представника цивільного відповідача, прийшов до висновку провести обмежене дослідження доказів по справі шляхом допиту обвинуваченої, дослідження висновку експертизи про ступінь тілесних ушкоджень потерпілої, документів, наданих в обґрунтування цивільного позову, документів, які характеризують особу ОСОБА_4 та тих, що підтверджують процесуальні витрати та необхідні для вирішення долі речових доказів.

За результатами судового розгляду суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй діяння знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Так, окрім визнавальних показань самої ОСОБА_4 в судовому засіданні, її провина у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, доводиться й висновком судово-медичної експертизи, який визначає тілесні ушкодження, отримані потерпілою ОСОБА_6 , як середнього ступеня тяжкості.

Таким чином, дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який характеризується необережною формою вини, особу винної, яка раніше не судима, є інвалідом 2 групи, перебуває у зареєстрованому шлюбі, має малолітню дитину, не працює, має чоловіка військовослужбовця ЗСУ, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, є визнання провини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, суд вважає за доцільне призначити покарання обвинуваченій найбільш м`яке, передбачене санкцією цієї статті, у вигляді штрафу в його мінімальному розмірі, з позбавленням права керування на певний строк.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 не обиралась.

В цивільному позові до ТДВ «СК «Гардіан» та ОСОБА_4 потерпіла ОСОБА_6 просить стягнути на її користь у відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної із витратами на лікування, 3 854,24 коп. із страхової компанії, 192,71 моральної шкоди із страхової компанії, 100 000 грн. моральної шкоди із ОСОБА_4 , та 16 000 грн. витрат на правову допомогу також із обвинуваченої ОСОБА_4 .

Суд з цього приводу дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон 1961-IV).

За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Суд, дослідивши надані ОСОБА_6 в обґрунтування витрат на лікування документи, прийшов до висновку про задоволенні позовних вимог в цій частині в повному обсязі. Відповідно із страхової компанії підлягає стягненню і моральна шкода на користь цивільної позивачки в розмірі 192,71 грн., як 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, що передбачено ст. 26-1 Закону № 1961-IV.

Стосовно моральної шкоди, яка підлягає стягненню із обвинуваченої ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) моральна шкода, зокрема, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Судом не заперечується факт страждань потерпілою ОСОБА_6 , викликаний і інтенсивним фізичним болем, і тривалим лікуванням, які безумовно потягли зміну звичайного укладу життя, необхідність докладати додаткових зусиль для організації свого побуту та інших сфер.

Суд, враховуючи конкретні обставини справи, приходить до висновку про доцільність зменшення розміру заявленої моральної шкоди із обвинуваченої ОСОБА_4 до 20 000 грн.

Суд також вважає за необхідне стягнути з обвинуваченої, як цивільної відповідачки, та страхової компанії, як цивільного відповідача відповідно, на користь цивільної позивачки заявлені нею процесуальні витрати на правову допомогу із врахуванням пропорційності задоволених позовних вимог та наданого детального опису робіт. Так, порядок відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою допомоги представника потерпілої особи та цивільної позивачки вирішується на підставі ч. 5 ст. 128 КПК України із застосуванням норм ЦПК України. Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу, які належать до судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, підлягає зменшенню пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

По-перше, оскільки позовні вимоги задоволені частково, то стягненню підлягають витрати на правову допомогу пропорційно до задоволеної частини із кожного з відповідачів. Позовні вимоги до цивільного відповідача ТДВ «СК «Гардіан» задоволені на 100 %. Позовні вимоги, адресовані обвинуваченій ОСОБА_4 , задоволені на 20 %.

Таким чином, із ТДВ «СК «Гардіан» підлягають стягненню на користь цивільної позивачки ОСОБА_6 280 грн. судових витрат, із обвинуваченої ОСОБА_4 - 3200 грн. судових витрат, як 20 % задоволеної частини позову від заявлених позовних вимог.

В цивільному позові до ТДВ «СК «Гардіан» та ОСОБА_4 цивільний відповідач ОСОБА_8 просить стягнути на його користь у відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаною із майновою шкодою в результаті ушкодження транспортного засобу, із страхової компанії, 127 400 грн., із обвинуваченої 77 112,48 грн., у відшкодування моральної шкоди - 50 000 грн. виключно із обвинуваченої.

Розмір, завданої матеріальної шкоди транспортному засобу, суд вважає доведеним звітом про оцінку вартості матеріального збитку від 10.11.2022 року на рівні 77 112,48 грн., як сума, що полягає в різниці між завданим збитком 245 395,20 - 127,400 грн. (ліміт страхового відшкодування) - 40 882,72 грн (залишкова вартість пошкодженого автомобіля).

Вимога про відшкодування матеріальної шкоди, завданої транспортному засобу в результаті дорожньо-транспортної пригоди, до страховика відповідає нормам п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV, відповідно до змісту якої при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та майну третьої особи, за вирахуванням франшизи на рівні 2 600 грн. В частині, яка перевищує ліміт відповідальності страховика, шкода стягується із обвинуваченої ОСОБА_4 .

Судові витрати у вигляді витрат на експертизу в розмірі 4500 грн., понесених цивільним позивачем, повинні бути в рівних частинах стягнуті із цивільних відповідачів.

Судом не заперечується факт страждань цивільного позивача ОСОБА_8 викликаний пошкодженням майна, який безумовно потягнув зміну звичайного укладу життя, необхідність докладати додаткових зусиль для організації свого побуту та інших сфер. Суд, враховуючи конкретні обставини справи, приходить до висновку про доцільність зменшення розміру заявленої моральної шкоди із обвинуваченої ОСОБА_4 до 10 000 грн. на користь ОСОБА_8 .

Суд відмовляє у стягнення із обвинуваченої коштів, пов`язаних із евакуацією, зберіганням транспортного засобу на майданчику тимчасового утримання автомобіля, так як вирішення цього питання регламентоване нормами КПК, що визначають порядок зберігання та розпорядження речовими доказами і відбувається за рахунок держави.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Окрім цього, суд відповідно до ч. 1 ст. 119 КПК України, із врахуванням матеріального становища обвинуваченої ОСОБА_4 за власною ініціативою звільняє її від витрат, пов`язаних із проведенням експертиз стороною обвинувачення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 377 КПК України, суд,

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 51 000 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на два роки.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ТДВ «СК «Гардіан», ОСОБА_4 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ТДВ «СК «Гардіан» на користь ОСОБА_6 у відшкодування матеріальної шкоди 3 854 грн. 24 коп., у відшкодування моральної - 197,71 грн., частину витрат на правову допомогу в розмірі 280 грн., а всього 4 331 грн. 95 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 у відшкодування моральної шкоди - 20 000 грн., та частину витрат на правову допомогу в розмірі 3200 грн., а всього 23 200 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ТДВ «СК «Гардіан», ОСОБА_4 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ТДВ «СК «Гардіан» на користь ОСОБА_8 у відшкодування матеріальної шкоди 127 400 грн., судові витрати, пов`язані із проведенням експертизи в розмірі 2 250 грн., а всього 129 650 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 у відшкодування матеріальної шкоди - 77 112,48 грн., у відшкодування моральної шкоди - 10 000 грн., судові витрати, пов`язані із проведенням експертизи в розмірі 2 250 грн., а всього 89 362,48 грн.

Речові докази у кримінальному провадженні - копію медичної картки - зберігати при матеріалах кримінального провадження; із автомобіля марки «Volkswagen», модель «Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зняти арешт та повернути власниці ОСОБА_10 ; із автомобіля марки «Skoda», модель «Superb» реєстраційний номер НОМЕР_3 , зняти арешт та повернути власнику ОСОБА_8 ; інші докази повернути за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення із особливостями, передбаченими ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок підлягає негайному врученню обвинуваченій, прокурору.

Суддя ОСОБА_1