справа № 631/476/23
провадження № 1-кп/631/94/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2023 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , вивчивши обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку разом із доданими до нього матеріалами й розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 березня 2023 року під № 0000020, щодо обвинувачення:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця селища міського типу Нова Водолага Харківської області,

громадянина України, із середньою освітою, розлученого,

який має двох неповнолітніх дітей, проте їх не утримує,

в силу приписів статті 89 Кримінального кодексу України не судимий,

офіційно не працевлаштований, реєстрації не має й

фактично проживає за адресом:

АДРЕСА_1 ;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України,-

в с т а н о в и в:

27 березня 2023 року під вхідним № 1645/23-вх до Нововодолазького районного суду Харківської області в порядку, передбаченому статтями 291, 293, 301 та 302 Кримінального процесуального кодексу України, надійшов складений прокурором обвинувальний акт із доданими до нього документами разом із клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні та матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 березня 2023 року під № 0000020, щодо вчинення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кримінального правопорушення у виді кримінального проступку, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України (а. с. 174).

Зазначений обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, обліково-статистичної картки справи та Контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, в день надходження зареєстровано під єдиним унікальним № 631/476/23 (провадження № 1-кп/631/94/23) та передано на розгляд головуючого судді ОСОБА_1 (а. с. 175).

Пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, а тому обвинувальний акт із доданими до нього документами надійшов на розгляд належного та повноважного суду.

Вирішуючи питання щодо здійснення судового провадження у першій інстанції, судом встановлено, що прокурор Нововодолазького відділу Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , якій згідно з приписами статей 36 і 37 Кримінального процесуального кодексу України на підставі постанови про призначення групи прокурорів, прийнятої 14.03.2023 року заступником керівника Харківської окружної прокуратури ОСОБА_4 надані відповідні повноваження процесуального керівника у цьому провадженні, надіслав обвинувальний акт разом із клопотанням про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні (а. с. 32, 18, 174).

Частиною 2 статті 381 кримінального процесуального кодифікованого закону України визначено, що якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта, суд розглядає його без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

При цьому, як передбачено частинами 1 і 3 статті 302 Кримінального процесуального кодексу України, прокурор, встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду, він до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні додає їх відповідні письмові заяви та матеріали досудового розслідування.

Вивчаючи матеріали кримінального провадження, суд упевнився, що потерпілі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 24 березня 2023 року надали прокуророві свою письмову згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням їх права апеляційного оскарження згідно із частиною 2 статті 302 Кримінального процесуального кодексу України, а також з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, що викладені у формі відповідних заяв (а. с. 1, 13, 15).

Також, суд переконався, що й підозрюваний ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в присутності захисника ОСОБА_7 , що діє за дорученням для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, у кримінальному провадженні стосовно якої відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням № 027-270001927 від 23.03.2023 року та свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 1772, виданим 29.08.2012 року на підставі рішення Харківської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури № 13 від 29.08.2012 року, склав письмову заяву щодо беззаперечного визнання ним своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України, згодою із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права апеляційного оскарження відповідно до змісту частини 2 статті 302 Кримінального процесуального кодексу України та наданням згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні (а. с. 10 12, 165 - 167, 168, 169, 170 172).

Перевіркою матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 березня 2023 року під № 0000020, щодо вчинення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кримінального правопорушення у виді кримінального проступку, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України, та змісту обвинувального акта із доданими до нього документами, зокрема, письмовою заявою підозрюваного, засвідченою його підписом та підписом його захисника, доведене беззаперечне визнання ОСОБА_2 своєї винуватості у інкримінованому йому органом дізнання кримінальному проступку за встановлених дізнанням обставин.

Також, оскільки ОСОБА_2 не є особою, визначеною пунктом 14 статті 31 Кримінального процесуального кодексу України, а кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, не віднесене до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду, тому згідно з приписами частини 1 статті 31 вказаного вище процесуального кодексу судочинство у цій справі слід здійснити професійним суддею місцевого загального суду одноособово.

За викладених обставин, у відсутність наявних перешкод для здійснення судового розгляду у п`ятиденний строк з дня отримання цього обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України, з урахуванням приписів частини 7 статті 115 Кримінального процесуального кодексу України, суд вважає за можливе за результатами спрощеного провадження ухвалити вирок.

Отже, органом досудового розслідування встановлено та не оспорюється учасниками судового провадження, що протягом дня 13.03.2023 року ОСОБА_2 за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , спільно з останнім, а також з ОСОБА_8 та своєю співмешканкою ОСОБА_5 вживали спиртні напої. Після розпивання алкогольних напоїв у вечірній час доби ОСОБА_2 залишив вказане домоволодіння та повернувся до нього 14.03.2023 року приблизно о 04 годині 00 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено. У вказаний час та у вказаному місці він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті ревнощів, маючи раптовий протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 невизначеного ступеня тяжкості, підійшов до останньої, яка в той час лежала на дивані у горизонтальному положенні спиною до низу у кімнаті-спальні будинку. Перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 , реалізуючи свій раптовий протиправний умисел, з мотивів ревнощів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки у вигляді спричинення невизначеної шкоди здоров`ю ОСОБА_5 та бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, наніс їй не менше п`яти ударів долонею правої руки по обличчю. Після цього він схопив ОСОБА_5 за волосся, витяг її в кімнату-кухню по підлозі та коли вона знаходилась у положенні лежачи на підлозі на лівому боці, наніс ногами не менше шести ударів по тулубу та рукам потерпілої. В результаті нанесення вищевказаних ударів ОСОБА_5 , відповідно до висновку експерта № 12-14/37-НВ/23 від 15.03.2023 року заподіяно множинні синці з травматичними набряками м`яких тканин на обличчі, тулубі, руках, закритий перелом кісток носа, які виникли від неоднократної дії тупих твердих предметів з обмеженою гладкою контактною поверхнею з механізмом дії удар, можливо менше ніж за 1 добу до огляду, способом на який вказує потерпіла. За ступенем тяжкості перелом кісток носа це легке тілесне ушкодження, яке спричинило короткочасний розлад здоров`я тривалістю більше 6 днів, але менше трьох тижнів (21 доби) (підпункт 2.3.1. «а» і 2.3.2. «а» Правил судово-медичного визначення ступенів тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року). Інші виявлені ушкодження це легкі тілесні ушкодження, що мають не значні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів (згідно з підпунктом 2.3.5. «а» і 2.3.2. «б» вказаних Правил). Дані тілесні ушкодження до небезпечних для життя не відносяться. Відповідно до висновку експерта № 12-14/45-НВ/23/12-14/37-НВ/23 від 22.03.2023 року між спричиненими тілесними ушкодженнями та незначними скороминучими наслідками мається причинний зв`язок. Виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження за локалізацією, характером та механізмом утворення відповідають тому способу, на який вказує сама потерпіла та свідок ОСОБА_8 в ході проведення слідчих експериментів за їх участю.

Крім того, 14.03.2023 року близько 04 години 00 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_2 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 ,- наносив удари ОСОБА_5 , у зв`язку з чим ОСОБА_6 почав висказувати ОСОБА_2 вимоги припинити протиправну поведінку. У вказаний час та у вказаному місці у ОСОБА_2 в результаті раптово виниклих неприязних стосунків по відношенню до ОСОБА_6 виник раптовий протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень останньому невизначеного ступеня тяжкості. Перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 , діючи умисно, реалізуючи свій раптовий протиправний умисел, з мотивів ревнощів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки у вигляді спричинення невизначеної шкоди здоров`ю ОСОБА_6 та бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс останньому не менше п`яти ударів кулаком правої руки по обличчю. В результаті нанесення вищевказаних ударів ОСОБА_6 відповідно до висновку експерта № 12-14/38-НВ/23 від 15.03.2023 року заподіяно забійно-рвану рану на переніссі, травматичний набряк в ділянці верхньої губи, які утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактною поверхнею та механізмом утворення удар, можливо менше ніж за 1 добу до огляду, способом, на який вказує потерпілий. За ступенем тяжкості забійна рана це легке тілесне ушкодження, яке спричинило короткочасний розлад здоров`я тривалістю більше 6 днів, але менше трьох тижнів (21 доби) (підпункти 2.3.1. «а» і 2.3.2. «а» Правил судово-медичного визначення ступенів тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року). Інше тілесне ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень, що мають не значні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів (згідно з підпунктами 2.3.5. «а» і 2.3.2. «б» вказаних Правил). Дані тілесні ушкодження до небезпечних для життя не відносяться. Відповідно до висновку експерта № 12-14/46-НВ/23/12-14/38-НВ/23 від 22.03.2023 року між спричиненими тілесними ушкодженнями та незначними скороминучими наслідками мається причинний зв`язок. Виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження за локалізацією, характером та механізмом утворення відповідають тому способу, на який вказує сам потерпілий та свідок ОСОБА_8 в ході проведення слідчих експериментів за їх участю.

Таким чином, своїми умисними діями 14.03.2023 року ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення проти здоров`я ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у виді умисного легкого тілесного ушкодження.

Тому всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час досудового розслідування у формі дізнання, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 , доведена повністю. Дії його відповідають складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України, і правильно кваліфіковані як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, у зв`язку із чим обвинувачений підлягає кримінальному покаранню.

Призначаючи покарання ОСОБА_2 , суд керується нормою прямої дії, а саме приписом частини 2 статті 61 Конституції України щодо того, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, й ураховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, данні про його особу та обставини, що пом`якшують і обтяжують йому покарання.

Так, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_2 кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації кримінальних правопорушень, передбаченої статтею 12 Кримінального кодексу України, санкції частини 2 статті 125 цього ж кодексу, а також особливостей та обставин його вчинення, й приходить до висновку, що обвинуваченим дійсно вчинене кримінальне правопорушення, яке кримінальним законом вважається проступком.

Вивчаючи особу винного шляхом з`ясування стану його здоров`я, поведінки до вчинення проступку, складу родини, а також матеріального стану, судом встановлено, що ОСОБА_2 на момент вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення в силу приписів статті 89 Кримінального кодексу не судимий (а. с. 120 123, 124 - 125), ніде не працює, розлучений, утриманців не має, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «НОВОВОДОЛАЗЬКА ЦЕНТРАЛЬНА ЛІКАРНЯ» НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ не перебуває (а. с. 131 133, 135 - 137), як і не перебуває на обліку ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с. 139, 141), не має постійного місця реєстрації, проте за місцем фактичного мешкання характеризується задовільно (а. с. 127, 129), на обліку районного сектора з питань пробації не знаходиться (а. с. 143, 145), у вчиненому щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

В силу пункту 1 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_2 , щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

В силу приписів частини 13 статті 67 Кримінального кодексу України суд визнає обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_2 , вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Пленум Верховного суду України у пункті 1 своєї Постанови «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року (зі змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог статті 65 Кримінального кодексу України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Також судом при призначенні покарання повинні враховуються і вимоги статті 50 вказаного кодексу, тобто, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого й запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому особі, яка вчинила кримінальний проступок, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Беручи до уваги викладене, а також ураховуючи санкцію кримінального проступку, що інкримінується ОСОБА_2 у провину, а також те, що він не є особою, перелік яких наведений у частині 3 статті 56 Кримінального кодексу України, суд вважає, що його виправлення можливе шляхом виконання ним у вільний від роботи час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначать органи місцевого самоврядування, а тому йому необхідно призначити покарання в межах, встановлених санкцією частини 2 статті 125 Кримінального кодексу України, у виді громадських робіт, так як саме таке покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

На думку суду це відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між інтересами суспільства, які захищаються, та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Обговорюючи питання про призначення саме такого покарання, суд керується принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує особу винного, обставини та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, відсутність в силу приписів статті 89 Кримінального кодексу України судимості, постійного місця мешкання та реєстрації, факт того, що він не працевлаштований, а тому не має постійного та стабільного заробітку, відсутність до нього претензій з боку потерпілих як матеріального, так і морального характеру, а також щире каяття винного та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, й вважає, що саме така міра покарання сприятиме вихованню його в дусі додержання законів України, формуванню в нього звички законослухняної поведінки і не бажання в майбутньому повторювати діяння, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

Також, призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд не знаходить підстав для застосування положень статті 69 чи 69-1, а також статті 75 Кримінального кодексу України у зв`язку з відсутністю передумов, за яких ці норми права мають бути застосовані.

В рамках цього кримінального провадження цивільний позов поданий не був, речових доказів та процесуальних витрат не має, заходи забезпечення не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись статтею 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); статтею 17 і пунктом 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; статтями 12, 50, 56, 65 67 і частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України № 2341-ІІІ від 05.04.2001 року (із змінами та доповненнями); пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року; Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року (зі змінами та доповненнями), а також статтею 31, пунктом 7 частини 9 статті 100, статтями 291, 293, 302, 349, 368 371, 372 376, 381, 382, 392, 393 395 і 532 535 Кримінального процесуального кодексу України № 4651-VІ від 13.04.2012 року (із змінами та доповненнями), -

з а с у д и в:

ОСОБА_2 визнати винним у пред`явленому йому обвинуваченні, передбаченому частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України, і призначити йому по даній нормі закону покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

Строк відбуття покарання ОСОБА_2 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

Копію цього судового рішення не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок може бути подана апеляція в Харківській апеляційний суд через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня отримання його копії, із застосуванням особливостей, викладених у частині 1 статті 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, що набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Вирок постановлено, виготовлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1