ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 639/4466/19 Номер провадження 11-кп/814/692/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого - суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0000861за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_9 - представника цивільного позивача ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_11 , на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 вересня 2021 року,а також клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з вищою освітою, одружений, маючий на утриманні неповнолітню дитину, працюючий майстром у ПАТ «Трест Житлобуд-1», несудимий,

визнаний винуватим та засуджений за ч.1 ст.286 КК України на 3 роки обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст.76 цього Кодексу.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь:

- потерпілої ОСОБА_11 моральну шкоду в розмірі 20000 грн;

- цивільного позивача ОСОБА_10 майнову шкоду в розмірі 215496,26 грн та моральну шкоду в розмірі 10000 грн;

- держави в особі Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса» витрати за проведення судових експертиз в розмірі 3925 грн;

- держави в особі Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру витрати за проведення судових експертиз в розмірі 1884,12 грн.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

05 червня 2019 року приблизно о 13 год. 10 хв. ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Шевроле Лачетті», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючисьв районі будинку №14 по вул. Семінарській в м. Харкові зі сторони вул. Полтавський Шлях у напрямку вул. Рубанівської, в порушення вимог п.10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, допустив виїзд на зустрічну смугу руху, де відбулося зіткнення з автомобілем «БМВ-Х5», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , який рухався у зустрічному напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля «БМВ-Х5» ОСОБА_11 спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді внутрішньосуставного переломів лівої променевої та лівої ліктьової кісток із зсувом.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вирок суду та звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст.47 КК України, а кримінальне провадження стосовно нього закрити.

Після призначення апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 подав до апеляційного суду клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

В апеляційній скарзі представник цивільного позивача ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_9 просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 майнову шкоду в сумі 268665,74 грн та моральну шкоду в розмірі 15000 грн.

При цьому не погоджується зі зменшенням судом першої інстанції розміру заподіяної ОСОБА_10 майнової шкоди з 268665,74 грн до 215496,26 грн та стверджує, що цивільному позивачу відшкодовано 100000 грн за страховим випадком відповідно до полісу АК №8884621 ПрАТ «СК Провідна».

Також вважає за необхідне збільшити розмір моральної шкоди з огляду на вимушені зміни у житті, тривалість розгляду справи та відновлення транспортного засобу.

В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_9 просить призначити ОСОБА_7 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами та стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_11 моральну шкоду в сумі 63400 грн.

При цьому зазначає, що суд не врахував тривалості страждань потерпілої у зв`язку із заподіянням їй тілесних ушкоджень, порушення звичного ритму життя, а також нервового стресу та обмеження фізичних можливостей.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого на підтримання доводів свого клопотання, думку прокурора, який вважав за необхідне звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг та клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за наведених у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч.1 ст.286 КК України в апеляційних скаргах та у клопотанні обвинуваченого не оспорюються.

Призначене покарання відповідає вимогам ч.2 ст.50, ст.65 та ст.75 КК України, є необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень і є справедливим.

Разом з тим, відповідно до вимог ст.417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Приписами ч.2 ст.284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Судом першої інстанції встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, ОСОБА_7 вчинив 05 червня 2019 року.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, відповідно до ст.12 цього Кодексу у редакції Закону від 15 листопада 2011 року № 4025-VI, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення, є злочином невеликої тяжкості, а відповідно до чинної ст.12 КК України у редакції Закону від 22 листопада 2018 року № 2617-VIІІ, зазначене кримінальне правопорушення віднесено до нетяжких злочинів.

Згідно з п.2 ч.1 ст.49 КК України в редакції Закону, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минули три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Чинні положення п.2 ч.1 ст.49 КК України передбачають, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минули три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

На час розгляду 10 квітня 2023 року кримінального провадження апеляційним судом зазначені строки давності притягнення ОСОБА_7 до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а саме три роки, минули, що є правовою підставою для його звільнення від кримінальної відповідальності відповідно до ст.49 КК України та для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Враховуючи наведене, вирок суду щодо ОСОБА_7 підлягає до скасування, а кримінальне провадження до закриття на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України зі звільненням ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі п. 2 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Доводи апеляційних скарг адвоката ОСОБА_9 в інтересах цивільного позивача ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_11 про збільшення сум на відшкодування майнової та моральної шкоди, а також про необхідність призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами не підлягають вирішенню у зв`язку зі звільненням ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності та закриттям кримінального провадження.

Що стосується процесуальних витрат, колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до ч.1 ст.118 КПК України процесуальні витрати складаються, зокрема, з витрат, пов`язаних із залученням експертів.

Згідно з ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до ч.1 ст.126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

При цьому, згідно з правовим висновком, що сформульований у постанові Великої Палати Верховного суду від 17 червня 2020 року у справі № 598/1781/17, кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком.

Витрати на проведення судових експертиз є документально підтвердженими та ніким із учасників провадження не оспорюються, а тому підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Натомість положення, які стосуються цивільного позову, визначені Главою 9 КПК України.

Це свідчить про різну правову природу процесуальних витрат та шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням.

При цьому, з огляду на приписи ст.129 КПК України, суд наділений правом вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні лише при ухваленні вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

Тому, у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закриття кримінального провадження, цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття провадження на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Слід зазначити, що залишення цивільного позову без розгляду за змістом ч. 7 ст. 128 КПК України не перешкоджає потерпілому чи його представнику звернутися до суду з позовом про відшкодування матеріальної чи моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, апеляційна скарга захисника Надолі підлягає до часткового задоволення, апеляційні скарги адвоката ОСОБА_9 в інтересах цивільного позивача ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_11 не підлягають до задоволення, а клопотання обвинуваченого необхідно задовольнити.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_9 в інтересах цивільного позивача ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Жовтневого районного суду м. Харків від 29 вересня 2021 року щодо ОСОБА_7 скасувати, звільнивши його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, а кримінальне провадження №0000861 закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави:

в особі Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса» витрати за проведення судових експертиз в розмірі 3925 грн;

в особі Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру витрати за проведення судових експертиз в розмірі 1884,12 грн.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4