справа № 166/221/19
провадження № 1-кп/166/12/22
ВИРОК

іменем України

13 грудня 2022 року смт.Ратне

Ратнівський суд Волинської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представників потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000198, внесене до ЄРДР 13 серпня 2016 року, про обвинувачення померлого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Якушів Ратнівського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України,

встановив:

12 серпня 2016 року приблизно о 04 год 20 хв, в умовах обмеженої видимості, обумовленої темним часом доби, водій ОСОБА_9 , керуючи технічно несправним автомобілем марки «DAF 95.430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у зчепленні з напівпричепом «VAN HOOL», реєстраційний номер НОМЕР_2 , несправність якого полягала у експлуатації вантажного автомобіля з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т із шинами, що мають залишкову висоту малюнка протектора менше 1,0 мм, рухався по сухій асфальтовій проїзній частині автодороги «Київ-Одеса», яка має по дві смуги для руху в кожному напрямку згідно із технічними вимогами, передбаченими п.1.10 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), зустрічні потоки якої розділені металевою огорожею, зі сторони м. Київ в напрямку м.Одеса.

Рухаючись у вказаному напрямку, водій ОСОБА_9 в районі 290 км +850 м автодороги «Київ- Одеса» порушив вимоги п.п. 12.1,13.1 ПДР, в результаті чого допустив зіткнення з вантажним автомобілем марки «Volvo VNL», реєстраційний номер НОМЕР_3 , з напівпричепом марки «Raven», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_10 , який рухався попереду в попутному напрямку.

У результаті вказаної дорожньотранспортної пригоди жоден з учасників ДТП тілесних ушкоджень не отримав, однак транспортні засоби зазнали значних механічних пошкоджень.

Прибувши на місце ДТП, працівниками сектору патрульної поліції Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області за вчинення вказаної дорожньотранспортної пригоди відносно водія ОСОБА_11 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Після складання відповідних матеріалів працівники сектору патрульної поліції Врадіївського ВП в Миколаївській області місце пригоди покинули. Водій ОСОБА_9 залишився на місці пригоди.

Автомобіль «DAF 95.430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у зчепленні з напівпричепом «VAN HOOL», реєстраційний номер НОМЕР_2 , після ДТП перебував у правому ряду проїзної частини автодороги «Київ Одеса» у нерухомому стані. Прибрати вказаний транспортний засіб із проїзної частини ОСОБА_9 не мав можливості через отримані механічні пошкодження та, як наслідок, неможливість здійснювати рух автомобіля самостійно (пошкодження електропроводки, блокування гальмівною системою всіх коліс). У зв`язку з цим водій ОСОБА_9 залишився чекати на допомогу для здійснення буксирування вказаного автомобіля з місця пригоди технічними засобами.

Перед настанням темного часу доби водій ОСОБА_12 з проїзної частини автодороги «Київ-Одеса» свій автомобіль, на якому не працювали прилади освітлення через отримані в результаті ДТП механічні пошкодження, не прибрав.

13 серпня2016 року близько 02 год 30 хв по правій смузі автодороги «Київ-Одеса» зісторони м. Київ в напрямку м. Одеса із швидкістю приблизно 67-90 км/год, рухався технічно справний мікроавтобус марки «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_8 . При цьому, в мікроавтобусі в якості пасажирів перебували ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , малолітній ОСОБА_16 , 2008 року народження, неповнолітня ОСОБА_17 , 2000 року народження, ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ..

При наближенні до напівпричепа «VAN HOOL», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з автомобілем «DAF 95.430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в районі вказаної ділянки автодороги «Київ- Одеса», водій ОСОБА_8 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 12.3 Правил дорожнього руху, тобто проявив неуважність до дорожньої обстановки, яка склалась, та її змін, рухаючись в умовах обмеженої видимості, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити, що попереду нього у правому ряду автодороги «Київ- Одеса» в нерухомому стані перебуває вантажний автомобіль, що виступав для нього перешкодою та створював йому реальну небезпеку для подальшого руху, своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості свого транспортного засобу аж до повної його зупинки чи безпечного об`їзду вказаної перешкоди, при цьому, маючи технічну можливість це зробити, не зменшуючи швидкості свого автомобіля та не застосовуючи гальмування, продовжив рух по правому ряду, внаслідок чого передньою частиною автомобіля «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_5 , допустив зіткнення з задньою частиною напівпричепа «VAN HOOL», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

У результаті цієї дорожньотранспортної пригоди водій ОСОБА_8 та пасажири автомобіля«OpelVivaro», реєстраційний номер НОМЕР_5 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , малолітній ОСОБА_16 , 2008 року народження, неповнолітня ОСОБА_17 , 2000 року народження, ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 від отриманих тілесних ушкоджень загинули.

У прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, перебуває грубее порушення обвинуваченим водієм ОСОБА_8 вимог п.12.3 Правил дорожнього руху, відповідно до якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Захисник ОСОБА_7 звернулася до суду із клопотанням про реабілітацію померлого ОСОБА_8 , покликаючись на відсутність у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, вважаючи його невинуватим у вчиненні злочину.

Судом достовірно встановлено, стверджено показаннями потерпілих ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_9 , іншого учасника ДТП, а також працівників поліції ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , понятих ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , витягом із реєстру в кримінальному провадженні №0000198 від 13.08.2019 за ст.286 ч.3 КК України, протоколом огляду місця події від 13.08.2016, протоколом огляду трупів потерпілих від 13 серпня 2016 року (т.2 а.с.164-166) те, що 13 серпня 2016 року близько 02 години 30 хвилин на 290 км + 850 м автодороги М-05 «Київ - Одеса» Кривоозерського району Миколаївської області сталасядорожньотранспортна пригода (наїзд на транспортний засіб) за участю автомобіля «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_8 та автомобіля «DAF 95.430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «VANHOOL», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на момент ДТП знаходився в нерухомому стані, а водій ОСОБА_9 перебував у кабіні автомобіля.

Внаслідок ДТП водій ОСОБА_8 та восьмеро пасажирів автомобіля «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_5 , загинули від отриманих тілесних ушкоджень.

За даними висновків судово-медичного експерта від 09 вересня 2016 року №270, від 13 вересня 2016 року №271, від 13 вересня 2016 року №275, від 14 вересня 2016 року №276, від 14 вересня 2016 року №273, від 23 вересня 2016 року №277, від 21 вересня 2016 року №272, від 14 вересня 2016 року №274, від14 вересня 2016 року №278, протоколу огляду трупів потерпілих від 13 серпня 2016 року (т.2 а.с.164-166), смерть потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , малолітнього ОСОБА_16 , 2008 року народження, ОСОБА_8 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , неповнолітньої ОСОБА_17 , 2000 року народження, ОСОБА_20 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 від тяжких тілеснихушкоджень, отриманих в салоні автомобіля в момент ДТП.
Із показань вищезазначених свідків судом установлено, що напередодні вищевказаної смертельної ДТП за участю автомобіля«Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_8 , свідок у даному провадженні ОСОБА_9 12 серпня 2016 року приблизно о 04.20 години, в умовах обмеженої видимості, обумовленої темним часом доби, керуючи технічно несправним автомобілем марки «DAF 95.430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «VAN HOOL», реєстраційний номер НОМЕР_2 , несправність якого полягала в експлуатації вантажного автомобіля з дозволеною максимальною массою понад 3,5 т із шинами, що мають залишкову висоту малюнка протектора менше 1,0 мм, рухався по сухій асфальтовій проїзній частині автодороги «Київ-Одеса», яка має по дві смуги для руху в кожному напрямку згідно із технічними вимогами, передбаченими п.1.10 Правил дорожнього руху, зустрічні потоки якої розділені металевою огорожею, зі сторони м. Київ в напрямку м.Одеса.

Рухаючись у вказаному напрямку, водій ОСОБА_9 в районі 290 км +850 м автодороги «Київ-Одеса» порушив вимоги п.п. 12.1,13.1 ПДР, в результаті чого допустив зіткнення з вантажним автомобілем марки «Volvo VNL», реєстраційний номер НОМЕР_3 , з напівпричепом марки «Raven», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_33 , який рухався попереду в попутному напрямку.

У результаті вказаної дорожньо транспортної пригоди жоден з учасників ДТП тілесних ушкоджень не отримав, однак транспортні засоби зазнали значних механічних пошкоджень, зокрема автомобіль«DAF 95.430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «VAN HOOL», реєстраційний номер НОМЕР_2 , після ДТП перебував у правому ряду проїзної частини автодороги «Київ Одеса» у нерухомому стані, внаслідок пошкодження електропроводки, блокування гальмівною системою всіх коліс не міг здійснювати рух самостійно.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_34 дав показання про те, що виїжджав на місце аварії, щоб забрати тіла померлих родичів. Вважає винуватими у ДТП працівників поліції, які не вжили заходів для забезпечення безпеки руху, оскільки вантажний автомобіль після першої ДТП із проїжджої частини не прибрали. За його та потерпілої ОСОБА_21 участі було проведено слідчий експеримент із залученням статистичного автомобіля, рухаючись у якому вони визначали видимість об`єктів. Він висловлював зауваження з приводу проведення слідчого експерименту, однак у протоколі їх не зафіксовано, оскільки слідча погодилася віддати тіла для поховання лише після проведення слідчого експерименту. Були присутні під час слідчого експерименту із ОСОБА_9 , який показував як виставляв решітку від радіатора біля дверей напівпричепа та аварійний знак навідстані 16 м від напівпричепа. Вважає ОСОБА_8 невинуватим у вчиненні злочину, просить його реабілітувати.

Потерпіла ОСОБА_21 дала аналогічні показання. Пояснила, що підписала протокол слідчого екперименту поспіхом у пригніченомустані, щоб оперативніше забрати тіла померлих.

Потерпіла ОСОБА_4 показала, що підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_8 вручили її синові ОСОБА_35 . Вважає ОСОБА_8 невинуватим у вчиненнізлочину, вину в даній ДТП покладає на працівників поліції, які внслідок халатного ставлення до своїх обов`язків не забезпечили безпеку дорожнього руху.

Судом неодноразово викликалися для допиту за клопотаннями сторін свідки обвинувачення, які є жителями Миколаївської області, та свідок ОСОБА_9 , житель м.Чернігова. Проте у зв`язку із непроживанням свідків за вказаними адресами, закінченням терміну зберігання судових повісток, судом із врахуванням запровадження на території України воєнного стану та ракетних й артилерійських обстрілів Миколаївської й Чернігівської областей з метою збереження життя і здоров`я свідків, за погодженням сторін було ухвалено дослідити звукозаписи судових засідань із допитами вказаних свідків Кривоозерським районним судом Миколаївської області та Ратнівським районним судом Волинської області під час попередніх судових розглядів. Такий виняток із принципу безпосередності дослідження доказів узгоджується із правовою позицією Верховного Суду в постанові від 02.02.22 №127/19452/16-к. При цьому, сторони у ході даного судового розгляду заперечили наявність у них будь-яких питань, відповіді на які не були надані свідками під час їх попередніх судових допитів.
Так, свідок ОСОБА_9 показав, що рухаючись вантажним автомобілем«DAF» з напівпричепом «VAN HOOL» у напрямку Київ Одеса, 12 серпня 2016 року вчинив наїзд на вантажівку, що рухалася попереду нього у попутному напрямку. У результаті ДТП його автомобіль через пошкодження електропроводки, блокування всіх коліс не міг рухатися самостійно, тому залишився стояти на правій смузі. Працівники поліції, оформивши матеріали за фактом ДТП, поїхали на місце іншої аварії, попередивши його про необхідність буксирування вантажівки за межі дороги. Очікуючи прибуття іншого вантажного автомобіля свого роботодавця, він опустив опорні «лапи» на причепі, посередині задніх дверей причепа виставив у вертикальному положенні дві частини пошкодженої внаслідок попередньої ДТП решітки, накинувши на них зверху світловідбивний жилет. Тоді ж на відстані близько 40 м від задньої частини причепа виставив знак аварійної зупинки. Оскільки знак постійно падав внаслідок руху попутніх транспортнихзасобів, він розмістив його на відстані приблизно 16 м від задньої частини причепа. Востаннє оглядав знак близько 23 години 12 серпня 2016 року. Вночі, перебуваючи у кабіні вантажівки, відчув сильний удар у заднюю частину причепа, від якого причеп зрушився із місця. Зранку брав участь у слідчому експерименті, у ході якого показував механізм позначення транспортного засобу аварійним знаком та решіткою радіатора. Тоді ж проводився слідчий експерименті з потерпілими для визначення видимості об`єктів.

Слідча ОСОБА_29 , допитана як свідок, показала суду, що здійснювала досудове розслідування кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 .. Нею було проведено слідчий експеримент із ОСОБА_9 як учасником ДТП, без надання йому будь-якого процесуального статусу та без попередження про кримінальну відповідальність. Із потерпілими проводили слідчий експеримент для встановлення видимості обєктів та загальної видимості із залученням статистичного автомобіля, при цьому в зв`язку із перебуванням вантажного автомобіля у нерухомому стані посекундну розтяжку не робили. Під час огляду місця події усі заміри вносили у схему до протоколу ОМП, огляд трупів оформляли окремим протоколом. Вихідні дані для проведення експертиз надавалися із матеріалів кримінального провадження.

Свідки ОСОБА_36 і ОСОБА_37 показали, що брали участі в якості понятих у огляді місця події, в ході якого разом із слідчою оглядали транспортнізасоби, проводили заміри. Вантажний автомобіль розміщувався на правій смузі руху, при цьому, ліва смуга булла вільною для проїзду транспорту. Справа від обох смуг проходила додаткова смуга для розвороту транспортних засобів. Мікроавтобус вчинив наїзд своєю правою частиною у ліву заднюю частину напівпричепа. На дорожньому покритті були помітні сліди зсуву вантажівки. Бачили уламки аварійного знака між легковим автомобілем і вантажівкою та світловідбиваючий жилет.

Свідки ОСОБА_32 і ОСОБА_38 дали показання про те, що брали участь як поняті при проведенні слідчого експерименту із потерпілими, в ході якого, рухаючись на автомобілі «Опель Віваро», визначали видимість аварійного знака, решітки із світловідбиваючим жилетом, напівпричепа при дальньому і ближньому світлі фар. При цьому, автомобіль підїжджав на невелику відстань й слідча з`ясовувала у них і потерпілих про те, чи видно об`єкти із даної відстані. Відстань вимірювалась колесом із ручкою. ОСОБА_38 показав, що потерпіла нервувалася, казала, що не бачить освітлення причепа, хоча він його бачив. Зазначили, що вантажівка знаходилася на правій смузі дороги, залишаючи ліву смугу вільною. Підтвердили дійсність процесуальних документів, які підписували.

Свідок ОСОБА_39 показав, що в якості патрульного виїхав на перше ДТП за вказівкою чергового поліції. Викликали наряд Врадіївського ВП, передали їм матеріали. Бачив аварійний знак за метрів 50 від вантажівки, встановили свій знак аварійної зупинки, який після оформлення матеріалів ДТП забрали.

Свідок ОСОБА_24 показав, що вліткум 2016 року під час перебування його на посаді начальника Кривоозерського відділення Врадіївського ВП ГУНП у Миколаївській області, внаслідок ДТП загинуло 9 осіб, які знаходилися в мікроавтобусі, що в`їхав у праву частину вантажного автомобіля, залишеного на правій смузі дороги після ДТП.

Свідок ОСОБА_25 показав суду, що в складі групи швидкого реагування Кривоозерського ВП виїжджав на ДТП, в ході якої мікроавтобус в`їхав у заднюю частину напівпричепа зліва, який знаходився на правій смузі дороги Київ Одеса.

Свідок ОСОБА_28 дав показання про те, що як черговий відділу поліції приймав повідомлення про ДТП, внаслідок якого загинули люди в 2016 році. Зазначив, що фіксував декілька телефонних дзвінків від водіїв про небезпеку для руху, яку створювала нерухома вантажівка на дорозі.

Свідок ОСОБА_26 показав суду, що оформляв перше ДТП, внаслідок якого відбулося зіткнення двох вантажних автомобілів, один із яких не зміг залишити проїзну частину та знаходився на правій смузі автодороги КиївОдеса, при цьому ліва смуга булла вільною.Водій вантажівки виставив позаду знак аварійної зупинки, на якій відстані не пригадує. Пізніше виїжджав на другу ДТП, внаслідок якої загинули люди. Бачив позаду вантажного автомобіля уламки аварійного знака й решітку радіатора із жилетом (при цьому, решітка не булла розломан анавпіл), однак в якому положенні знаходилася решітка не пам`ятає.

Аналогічні показання дав свідок ОСОБА_40 , який разом із ОСОБА_26 за кермом службового автомобіля виїжджав на обидві ДТП. Доповнив, що після другої ДТП решітка радіатора лежала під причепом вантажівки.

Винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України доводиться такими доказами.

Як випливає з даних висновку експерта за результатами проведеної судово-автотехнічної експертизи із дослідження технічного стану транспортного засобу (т.2 а.с. 49-56) від 29 серпня 2016 року № 09-1-584, на момент ДТП 13 серпня 2016 року ходова частина, рульове керування та робоча гальмівна система автомобіля «OPЕL VIVARO», реєстраційний номер НОМЕР_5 , перебували в працездатному стані та не мали невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України і ДСТУ 3649:2010 щодо технічного стану транспортних засобів, які могли б виникнути до ДТП та вплинути на його рух.
Згідно з висновком експерта за результатами транспортно-трасологічної експертизи № 09-1-586 від 23 серпня 2016 року (т.2 а.с. 60-74) під час первісного контактування напівпричіп «VAN HOOL», реєстраційний номер НОМЕР_2 автомобіля «DAF 95.430» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » розташовувався задньою лівою (кутовою) та центральною частинами (лівою та центральною частинами панелі заднього бампера, лівою та центральною частинами задньої частини рами та її елементів, нижньою частиною лівої частини рамки (коробки) дверей, нижніми частинами задніх дверей напівпричепа) до передньої правої та центральної частини автомобіля «OPЕL VIVARO» реєстраційний номер НОМЕР_5 (правої частини декоративної накладки панелі переднього бампера, правої та центральної частини капота, центральної частини радіатора, передньої частини крила правого переднього колеса, передньої правої і центральної частини даху). Під час первісного контактування повздовжні осі напівпричепа «VAN HOOL» та автомобіля «OPЕL VIVARO» знаходилися під кутом, близьким до 175+3°. Зіткнення автомобіля «OPЕL VIVARO» реєстраційний номер « НОМЕР_5 » з напівпричепом «VAN HOOL» реєстраційний номер « НОМЕР_2 » автомобіля «DAF 95.430» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » відбувалося в межах правої смуги руху в напрямку від м. Київ до м. Одеса, при цьому під час зіткнення автомобіль «DAF 95.430» з напівпричепом «VAN HOOL» розташовувався на початку визначених слідів тертя (зсуву) залишених колесами автомобіля та опорними пристроями («лапами») напівпричепа, тобто на відстані 5,6 м і 5,35 м від лівого краю проїзної частини відповідно до лівої «лапи» напівпричепа та задніх лівих коліс автомобіля, в свою чергу під час зіткнення автомобіль «OPЕL VIVARO» розташовувався до меж проїзної частини відповідно до встановленого вище взаємного розташування та кута між повздовжніми осями автомобіля та напівпричепа під час їх первісного контактування встановленого вище. Під час зіткнення автомобіля «OPЕL VIVARO»з напівпричепом «VAN HOOL» автомобіля «DAF 95.430», останні перебували в нерухомому стані.
Із схеми до протоколу огляду місця події, DVD-диска із відеозаписом з місця події, показань свідків вбачається, що автопоїзд «DAF» в результаті ДТП був зупинений у правій смузі проїзної частини, зайнявши усю смугу; задня ліва частина напівпричепа розташовувалася біля дорожньої розмітки, що розділяє дві смуги руху одного напрямку.
Відповідно до висновку експертів за результатами комісійної судово-автотехнічної експертизи № 789, 13523/13771/16-52 від 28 вересня 2016 року (т. 2 а.с. 105-109) швидкість руху автомобіля «OPЕL VIVARO», що еквівалентна пошкодженням даного транспортного засобу та післяконтактного переміщення автопоїзда «DAF 95.430», становила 67-72 км/год. При цьому згідно із дослідницькою частиною вказаного висновку розрахована вище величина швидкості руху автомобіля «OPЕL VIVARO» є мінімальною, оскільки проведений розрахунок не враховує деформування задньої частини автопоїзда DAF, власне переміщення автомобіля OPЕL після зіткнення. За відсутності слідової інформації, яка б в повному обсязі характеризувала параметри переміщення автомобіля «OPЕL» до та після ДТП, встановити дійсну величину швидкості руху даного транспортного засобу перед пригодою експертним шляхом неможливо. Крім цього, у висновку відзначено, що деяка частина слідів юзу автопоїзда DAF через свою малопомітність, а також, ймовірно, сліди юзу автомобіля «OPЕL» за рахунок системи ABS, могла бути не виявлена на асфальтобетонному покритті, що також могло вплинути на розрахункову величину швидкості руху даного транспортного засобу.
Із дослідницької частини висновку експерта №4937 від 02.11.2016 (стор.8 висновку, т.2 а.с. 120-125) при огляді фотознімків з місця ДТП (на DVD диску в матеріалах справи) установлено, що стрілка спідометра автомобіля «OPЕL VIVARO» зафіксована на відмітці приблизно 90 км/год, стрілка тахометра на відмітці близько 2000 об/хв двигуна (фото 3, 4). Дані показання приладів з технічної точки зору можуть відповідати їхнім показанням у момент утворення аварійних ушкоджень автомобіля і його електричної системи. Таким чином, швидкість руху автомобіля в момент утворення його аварійних ушкоджень могла бути близько 90 км/год.
Відповідно до постанови слідчого про призначення судово-автотехнічної експертизи (механізму та обставин ДТП) від 10.10.16 (т.2 а.с.110), у якій задані вихідні дані, що використані експертом при виготовленні висновку експерта №4937 від 02.11.2016, обмеження максимальної швидкості на ділянці дороги, де сталася ДТП, становило до 90 км/год (згідно із довідкою зі служби автомобільних доріг в Одеській області).
При цьому, із схеми до протоколу огляду місця події (т.1 а.с. 239) вбачається, що орієнтовно за 850 м до місця ДТП у напрямку «Київ - Одеса» установлено дорожній знак «5.20.1». Згідно із ПДР знак «5.20.1» позначає початок додаткової смуги на підйом або смуги гальмування на транспортних розв`язках в одному або різних рівнях. Так, відповідно до схеми до протоколу огляду місця події, DVD-диска із відеозаписом із місця ДТП (т.2, а.с.245), дорога, де мало місце ДТП, складається із двох смуг в одному напрямку, які відділені від зустрічних смуг металевим відбійником, при чому до правої крайньої смуги в напрямку «Київ-Одеса» прилягає додаткова смуга.
З метою перевірки і уточнення відомостей про ДТП за участю водія автомобіля «DAF 95.430» ОСОБА_9 13 серпня 2016 року проведено слідчий експеримент (протокол т.2 а.с.85-93). У ході вказаної слідчої дії ОСОБА_9 установив на проїзній частині аварійний знак на відстані 16, 1 м від задньої частини напівпричепа. ОСОБА_9 також виставив на проїзній частині посередині, позаду напівпричепа дві частини решітки радіатора автомобіля «DAF», на які зверху надів жилет із світловідбиваючими смугами таким чином, що жилет закрив номерний знак на одній із решіток, й приставив їх (решітки) до задніх дверей цього напівпричепа.
Із протоколу слідчого експерименту від 13.08.2016 із ОСОБА_9 вбачається, що всупереч ч.3 ст.223 КПК України останній про кримінальну відповідальність, встановлену законом, не попереджався, права і обов`язки йому роз`яснені не були. Враховуючи, що допит ОСОБА_9 згідно із реєстром матеріалів досудового розслідування було здійснено лише 05 січня 2017 року, відтак не визначеним є статус останнього під час здійснення вказаної слідчої дії. Не вказала на процесуальний статус ОСОБА_9 й слідча ОСОБА_29 , яка проводила слідчий експеримент, повідомивши під час допиту її судом про участь останнього у слідчому експерименті як учасника ДТП.
Представники потерпілих ОСОБА_41 та ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_7 клопотали із цих підстав визнати слідчий експеримент із ОСОБА_9 недопустимим доказом з огляду на допущені під час його проведення порушення норм КПК.
Вирішуючи питання про допустимість вказаного доказу, суд орієнтується на правову позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 31.08.22 у справі №756/10060/17, згідно з якою суд, вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.
Так, ОСОБА_9 двічі допитувався судами в якості свідка, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України. Під час допитів ОСОБА_9 дав показання, аналогічні за змістом відомостям, повідомленим ним під час слідчого експерименту щодо обставин й місця встановлення аварійного знака на місці ДТП, частин решітки радіатора й світловідбивного жилета. Із цієї підстави, суд, погоджуючись із доводами представників потерпілих та захисника про допущені слідчим під час проведення слідчого експерименту із ОСОБА_9 порушення вимог КПК, дійшов висновку про те, що вказане порушення не є таким, що істотно вплинуло на права сторони захисту. Так, за вказаних обставин проведення слідчого експерименту із ОСОБА_9 за умови попереднього його допиту із аналогічними вихідними даними матиме наслідком такі ж висновки за результатами експертних досліджень, які уже проведені. Відтак підстав для визнання вказаного доказу недопустимим суд не вбачає.
Проте, оцінюючи показання свідка ОСОБА_9 про розміщення ним аварійного знака та частин решітки радіатора в сукупності з іншими доказами, суд вбачає суперечності між доказами й доходить такого висновку.
Так, згідно із висновком експерта №4084 від 09.09.2016 нашарування лакофарбового матеріалу на двох решітках радіатора кабіни автомобіля «DAF 95.430», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , які були вилучені в ході огляду місця ДТП - 13.08.2016, не мають загальної родової належності з лакофарбовим покриттям автомобіля «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_5 .

За таких обставин очевидним було призначення експертизи на предмет контактування решіток радіатора із автомобілем «Opel Vivaro». Із постанови слідчого про призначення судово-автотехнічної експертизи (механізму та обставин ДТП)від 10.10.2016 (т.2 а.с.110-117) вбачається, що як вихідні дані експерту надавалися дані згідно із висновком експерта №09-1-606 від 26.08.2016. Відомості про проведення такої експертизи наявні у реєстрі матеріалів досудового розслідування (п.21). Проте прокурор вказаного висновку експерта для дослідження судом не надав, про їх надання будь-хто із учасників не клопотав. Із вихідних даних згаданої вище постанови (т.2 а.с.102, 103) вбачається, що «дати відповідь, в категоричній формі, на поставлене перед експертом питання, по причинам, вказаним в дослідницькій частині, не є можливим. Але при цьому можна вказати, що контактування між автомобілем «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_5 , та верхньою центральною і лівою частинами двох частин решітки радіатора кабіни автомобіля «DAF 95.430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не відбувалося. Враховуючи попередню відповідь, питання «…Якщо відбувалося контактування, то як саме розташовувалися дані частини решітки радіатора кабіни автомобіля «DAF 95.430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , до автомобіля «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_5 », з технічної точки зору втрачає сенс».
На думку суду, саме із вищевказаної причини судом під час дослідження решіток радіатора у судовому засіданні не встановлено пошкоджень, характерних для зіткнення із автомобілем «Opel Vivaro», із врахуванням пошкоджень обох транспортних засобів, зокрема напівпричепа у місці, де із показань свідка ОСОБА_9 ці решітки було ним встановлено.

Крім цього, із схеми до протоколу огляду місця події вбачається, що уламки аварійного знака (№9), а саме два фрагменти, виявлено безпосередньо біля задньої частини напівпричепа справа. Проте органом досудового розслідування із врахуванням показань свідка ОСОБА_9 про розміщення ним знака на відстані 15-16 м від задньої частини напівпричепа, не встановлено умов його переміщення до задньої частини напівпричепа, де він зафіксований на схемі ДТП. Експертних досліджень на стадії досудового розслідування для встановлення таких обставин, зокрема контактування із автомобілем «Opel Vivaro», із врахуванням наявних пошкоджень знака, не проведено.

Таким чином, суд, тлумачачи сумніви з приводу встановлення аварійного знака та решіток радіатора у вказаних ОСОБА_9 місцях на користь обвинуваченого, не виключаючи падіння решіток радіатора до моменту ДТП із повідомленого ОСОБА_9 місця на місце їх виявлення (№7 схеми до протоколу огляду місця події справа біля задньої частини напівпричепа), виключає вказані докази та похідні від них із числа доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_8 .

У ході досудового розслідування 13 серпня 2016 року (т.2 а.с.94-100) проведено слідчий експеримент за участю потерпілих ОСОБА_21 , ОСОБА_34 та понятих ОСОБА_32 , ОСОБА_38 з метою встановлення видимості аварійного знака, напівпричепа, частини передньої решітки радіатора автомобіля «DAF» з жилетом та визначення загальної видимості елементів проїзної частини в місці ДТП. Так, під час слідчого експерименту із використанням статистичного автомобіля «OPЕL VIVARO» установлено, що видимість аварійного знака (попередньо розміщеного на відстані 16, 1 м від задньої частини напівпричепа) та напівпричепа (із двома частинами решіток радіатора автомобіля «DAF», виставлених посередині задніх дверей напівпричепа, на які зверху натягнутий жилет із світловідбивними смугами) при увімкненому дальньому світлі фар склала 198, 5 м, при увімкненому ближньому світлі фар - 164, 5 м. Після переміщення аварійного знака на 40 м від задньої частини напівпричепа при аналогічних умовах була установлена видимість аварійного знака при увімкненому дальньому світлі фар, яка склала 176, 5м, а при увімкненому ближньому світлі фар 91, 7 м. При цьому, потерпілі вказали, що напівпричіп із даної відстані не видно, а видно тільки світловідбивні смуги на жилеті та світловідбивні смуги на дверях напівпричепа, у зв`язку з чим зрозуміти, що попереду руху перебуває саме напівпричіп, зі слів потерпілих, неможливо. Із вказаної причини статистичний автомобіль переміщався до настання силуетної видимості напівпричепа, яка зі слів потерпілих настала на відстані 59, 6 м. Після прийняття частин решітки радіатора із жилетом видимість знака аварійної зупинки, розташованого на відстані 40 м від задньої частини напівпричепа, при увімкненому дальньому світлі фар склала 84, 5 м, а при увімкненому ближньому світлі фар 54, 2 м. Настання силуетної видимості напівпричепа при увімкненому дальньому світлі фар склала 176, 5 м, а при увімкненому ближньому світлі 104, 5 м. Загальна видимість елементів проїзної частини при увімкненому ближньому світлі фар автомобіля становить 75, 9 м, при увімкненому дальньому світлі фар 146, 9 м.
Потерпілі ОСОБА_21 , ОСОБА_34 , їх представник клопотали визнати протокол проведення слідчого експерименту з їх участю недопустимим доказом, покликаючись на неправильне зазначення показників видимості об`єктів та неврахування слідчим їх заперечень.
Судом установлено, що протокол проведення слідчого експерименту від 13.08.2016 підписаний потерпілими ОСОБА_21 , ОСОБА_34 , будь-яких їх зауважень із приводу невідповідності викладених у ньому даних не містить. Їх твердження про участь у слідчому експерименті під тиском слідчої, яка видачу тіл померлих родичів обумовлювала попередньою участю у вказаній слідчій дії, суд оцінює критично.
Так, конкретно повідомити, які саме показники не відповідали дійсності потерпілі не змогли. Натомість протокол містить не тільки вказані потерпілими дані про видимість об`єктів із певної відстані, а й повідомлену ними інформацію про те, що із певної відстані об`єкти побачити неможливо, що свідчить про об`єктивний підхід слідчого до викладення отриманих даних.
Однак у зв`язку із суперечністю показань свідка ОСОБА_9 та слідчого експерименту із його участю іншим доказам (схема місця ДТП, висновок експерта №4084 від 09.09.2016, речові докази), суд не бере до уваги здобуті у ході слідчого експерименту із потерпілими дані про видимість аварійного знака та світловідбивного жилета на частинах решітки радіатора.
Установлено, що автомобіль «OPЕL VIVARO» у момент ДТП рухався із ближнім світлом фар. Так, згідно з висновком експерта за результатами автотехнічної експертизи від 11 листопада 2016 року № 597 (т. 2 а.с. 79-82) ліва фара автомобіля «OPЕL VIVARO», що виявлена на правому узбіччі додаткової смуги руху (т.1 а.с.239, схема ДТП від 13 серпня 2016 року), в момент ДТП працювала в режимі ближнього світла, а лампа габаритного вогню лівої фари була ввімкнена.

Таким чином, доказове значення мають отримані в результаті слідчого експерименту із потерпілими ОСОБА_21 і ОСОБА_34 дані про силуетну видимість напівпричепа при увімкненому ближньому світлі фар (104, 5 м) та загальну видимість елементів проїзної частини при такому ж світлі (75, 9 м).

Експерт при здійсненні експертного дослідження №4937 від 02.11.2016, (т.2 а.с.120-125) дійшов висновку про те, що при відсутності об`єктивних даних про характер додаткового позначення напівпричепа й місця розташування решітки радіатора, знака аварійної зупинки безпосередньо перед ДТП, силуетна видимість задньої частини напівпричепа (у першу чергу видимість світло-відбивних елементів у вигляді прямокутників жовтого кольору на задньому борті, які чітко видно у світлі фар, фото 5), з технічної точки зору, є відстанню, на якій однозначно повинен бути видний об`єкт на проїзній частині з місця водія автомобіля «OPЕL VIVARO».

При цьому, неможливість прийняття для експертного дослідження даних про силуетну видимість напівпричепа із слів потерпілих (на відстані 59, 6 м) експерт пояснює тим, що позначення транспортних засобів на дорозі в умовах темного часу доби вимогами ПДР передбачене відповідними світловими приладами, стандартними світло-відбивними предметами, видимість яких, як правило, значно перевищує видимість самого об`єкта.

Із врахуванням встановленої експертом розрахункової швидкості руху 67-72 км/год та даних спідометра (90 км/год) експертом у висновку №4937 від 02.11.2016 (т.2 а.с.120-125) розраховано зупинний шлях автомобіля «OPЕL VIVARO» в умовах місця ДТП, який склав, відповідно, 58, 3 м, 64, 8 м, 90, 3 м. Таким чином, для зупинки автомобіля в умовах місця події необхідна була максимальна нормативна відстань близько 90,3 м (зі швидкістю руху 90 км/год). При зіставленні величини зупинного шляху автомобіля із відстанню силуетної видимості напівпричепа при увімкненому ближньому світлі фар автомобіля «OPЕL VIVARO» (104, 5 м) експертом установлено, що водій автомобіля «OPЕL VIVARO» мав технічну можливість зупинити автомобіль до автопоїзда ДАФ, оскільки відстань видимості напівпричепа більше зупинного шляху автомобіля.

Відповідно до цього ж висновку за умови руху із швидкістю 67-90 км/год водій автомобіля «OPЕL VIVARO» мав технічну можливість запобігти ДТП шляхом застосування своєчасного гальмування відповідно до вимог п.12.3 ПДР, згідно з якими у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Відтак такі дії водія автомобіля «OPЕL VIVARO» перебувають у причинному зв`язку із ДТП.

Таким чином, оцінюючи досліджені докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що установлений на їх підставі механізм контактування передньою частиною автомобіля "OpelVivaro" із задньою частиною напівпричепа, осі яких фактично співпадали із досить незначним відхиленням, відсутність гальмівного шляху автомобіля "OpelVivaro", свідчать про недодержання ОСОБА_8 Правил дорожнього руху та його неуважність.

Представник потерпілих ОСОБА_5 звернув увагу суду на необхідність врахування висновку Верховного Суду України від 05.11.2015 про те, що у випадку дорожньотранспортної події за участю декількох водіїв для вирішення питання про наявність чи відсутність в їх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідними частинами ст. 286 КК України, необхідно встановити причинний зв`язок між діяннями (порушення правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, дослідити характер та черговість порушень, які вчинив кожен із водіїв, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясувати ступінь участі кожного у спричиненні злочинного наслідку. При цьому, виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

На таку особливість у правозастосуванні орієнтує і Пленум Верховного Суду України у постанові від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

У пункті 7 цієї постанови роз`яснено, що у випадках, коли передбачені статтею 286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. При цьому треба мати на увазі, що за певних умов виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом.

Судом установлено, що згідно з висновком судової автотехнічної експертизи дослідження обставин наїзду автомобіля «OPЕL VIVARO» на напівпричеп автопоїзда «DAF 95.430» № 4937 від 2 листопада 2016 року водієві автопоїзда «DAF 95.430» при вимушеній зупинці на проїзній частині й неможливості прибрати несправний транспортний засіб за межі дороги відповідно до вимог пунктів 15.11, 15.14, 9.10 Правил дорожнього руху України належало встановити знак «Аварійна зупинка» або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 40 м до задньої частини напівпричепа.
Із показань свідка ОСОБА_9 вбачається, що знак аварійної зупинки він виставив на відстані 15-16 м від задньої частини напівпричепа. Однак такі його показання із наведених у мотивувальній частині мотивів, як і його показання про позначення напівпричепа решітками радіатора із світловідбиваючим жилетом, судом не взято до уваги, як такі, що суперечать іншим дослідженим доказам.
Таким чином, на переконання суду, у діях ОСОБА_9 наявні порушення Правил дорожнього руху, що полягали у невжитті достатніх заходів для позначення розміщеного на дорозі пошкодженого вантажного автомобіля.
Проте із врахуванням установленого судом порушення правил безпеки дорожнього ОСОБА_42 , беручи до уваги механізм контактування транспортних засобів, відсутність слідів гальмування, вказані дії ОСОБА_9 , на думку суду, не є такими, що виключають кримінальну відповідальність ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_8 , який загинув внаслідок ДТП, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб.
За правилами п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження у разі смерті підозрюваного, обвинуваченого підлягає закриттю, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.
Таким чином, враховуючи, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доведена під час судового розгляду, підстави для його реабілітації, що передбачають ухвалення виправдувального вироку, відсутні.
У зв`язку із закриттям кримінального провадження накладений згідно із ухвалами слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаїв від 17.08.2016 ( а. с. 8-10 т.2) арешт на майно слід скасувати.

Процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 22392,10 гривень належить віднести на рахунок держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

Визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Кримінальне провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України закрити у зв`язку із смертю обвинуваченого ОСОБА_8 .

Процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 22392,10 грн віднести на рахунок держави.

Речові докази:

- автомобіль марки «DAF 95.430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , уламок аварійного знака, двох решіток радіатора з жилетом зі світловідбивними смугами, повернути фермерському господарству «Агротранс»,

-напівпричеп «VAN HOOL», реєстраційний номер НОМЕР_2 , повернути власнику ОСОБА_43 ;

-частки лакофарбового покриття з двох решіток радіатора кабіни автомобіля марки «DAF 95.430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , частки лакофарбового покриття «OpelVivaro», реєстраційний номер НОМЕР_5 , - знищити;

-автомобіль марки «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_5 , передній реєстраційний номер НОМЕР_5 , ліву фару повернути спадкоємцям власника цього транспортного засобу;

-DVD R диск з фотографіями та відеозаписом з місця ДТП - залишити при матеріалах судового провадження.

Арешт, накладений згідно із ухвалами слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.08.2016 на автомобіль марки «OpelVivaro», реєстраційний номер НОМЕР_5 ; автомобіль марки «DAF 95.430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить фермерському господарству «Агротранс», напівпричеп «VAN HOOL», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_43 , - скасувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Волинським апеляційним судом.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з моменту його проголошення апеляційних скарг через Ратнівський районний суд Волинської області.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити захиснику та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя Ратнівського

районного суду ОСОБА_1