Справа №443/1437/22
Провадження №1-кп/443/28/23
ВИРОК

іменем України

09 березня 2023 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження (внесеного до ЄРДР за зареєстрованим №0000113 від 27.08.2022) стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Перегноїв Золочівського району Львівської області, місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, з повною середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 , -

встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_3 26.08.2022 приблизно о 19 год перебуваючи за місцем проживання по АДРЕСА_2 разом з його співмешканкою ОСОБА_6 , з якою вони проживали, були пов`язані спільним побутом та мали близькі відносини не менше останніх 4 років, будучи у стані алкогольного сп`яніння, під час сварки з ОСОБА_6 , яка виникла на ґрунті ревнощів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у виді позбавлення життя потерпілої, умисно наніс ОСОБА_6 загалом не менше 105 ударів кулаками обох рук, з яких 19 ударів в ділянку грудної клітки, 42 удари по обох рукам, 32 удари по обох ногам та 12 ударів по життєво важливому органу - голові, унаслідок чого настала смерть ОСОБА_6 , хоча і не бажав, але свідомо припускав настання таких наслідків. У результаті завданих ОСОБА_3 ударів ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: 1 поверхневої рани та численних синців на голові, 1 синця на лівій вушній раковині, 1 синця на правій вушній раковині, 1 крововилив на білковій оболонці лівого ока, 19 синців на грудях, 20 синців на правій руці, 22 синців на лівій руці, 18 синців на правій нозі, 14 синців на лівій нозі, крововиливи в м`які мозкові оболонки, що по ступеню тяжкості, у своїй сукупності, носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, а також тілесні ушкодження у вигляді 1 синця та 1 рани на слизовій верхньої губи зліва, 1 синця та 1 рани на слизовій нижньої губи справа та перелому кісток носа, внаслідок чого в ОСОБА_6 , яка лежала спиною на підлозі та не могла належно координувати свої дії через нанесений ОСОБА_3 фізичний вплив, відбулося затікання крові в порожнину рота, просвіт трахеї та великих бронхів, стравохід, шлунок та дванадцятипалу кишку, що потягло закриття дихальних шляхів кров`ю та безпосередньо спричинило смерть потерпілої незадовго після нанесення таких тілесних ушкоджень.

Стаття (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винною у вчиненні якого визнається обвинувачений - частина 1 статті 115 КК України.

Правова позиція сторони обвинувачення.

Правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, що був складений слідчим СВ Відділення поліції №2 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 та затверджений прокурором Перемишлянського відділу Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_8 .

Сторона обвинувачення підтверджує свою версію подій доказами, які містяться у документах, висновках експертів, показаннях експерта, які були безпосередньо досліджені судом під час судового розгляду.

Під час виступу у судових дебатах прокурор вважає, що надані докази доводять склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_3 і судом досліджено достатньо доказів для встановлення відповідності викладених у обвинувальному акті фактичних обставин об`єктивній істині, як зважаючи на окремі докази, так і в їх сукупності.

Представник потерпілої повністю підтримав позицію прокурора.

Правова позиція сторони захисту.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину по пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України, визнав частково, надав суду показання, за змістом яких вони з ОСОБА_6 проживали разом близько 4 років. За цей час у них виникали конфлікти та бійки. Останніх на рік було приблизно 5-6. У той день вони разом з потерпілою розпивали спиртні напої і його спровокувала її поведінка. Він не бажав настання смерті ОСОБА_6 і не усвідомлював наслідки своїх дій. З нервів наносив удари у голову та груди. У лице ударив кулаком три рази, решту ударів були лодонями рук. Тиснув на груди, руки та ноги. Не пам`ятає, скільки наніс ударів, але не ту кількість, яка зазначена у обвинувальному акті. Вважає, що синяки утворилися від натискання. Удари наносив близько 10 хв. Не розумів, що міг убити її і умислу на це у нього не було. Коли ОСОБА_6 упала і не рухалась, пробував сам привести її до свідомості. По допомогу не звертався. Крім цього, зазначив, що особистих доходів у нього немає і шкоду потерпілій не відшкодовував.

Захисник підтримала позицію обвинуваченого та вважає, що діяння обвинуваченого підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 119 КК України, оскільки у діях обвинуваченого був відсутній умисел на вбивство ОСОБА_6 .

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України за викладених вище обставин, повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування та безпосередньо дослідженими у судовому засіданні доказами, кожному з яких судом надана ретельна оцінка з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а саме:

показаннями експерта (судово-медичного експерта) ОСОБА_9 , за змістом яких у ОСОБА_6 виявлені численні синці на голові, грудях, нижніх та верхніх кінцівках, рана на потилиці, перелом носа, рани слизової оболонки рота. Гістологічно виявлено крововиливи у головний мозок. У загальній кількості виявлено 105 синців. Смерть потерпілої ОСОБА_6 настала від механічної асфіксії, у зв`язку із затіканням крові із носа та слизових губ. Ушкодження їй заподіяні незадовго до смерті. Для того, щоб зламати ніс людині достатньо одного удару, з прикладенням не великої сили. Як правило перелом носа завжди супроводжується кровотечею. Затікання крові у дихальні шляхи з великою долею ймовірності відбулося у лежачому положенні тіла потерпілої. Однак, таке затікання могло відбутися і у стоячому чи сидячому положенні тіла, однак такий розвиток подій є малоймовірним;

рапортом від 26.08.2022, яким повідомлено т.в.о. начальника Відділення поліції №2 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області про надходження повідомлення від служби «102» про те, що 26.08.2022 о 22 год 28 хв за адресою: Жидачівський район, с. Баківці, заявник повідомив, що його знайома ОСОБА_10 у стані алкогольного сп`яніння впала і розбила голову об бордюр. Біля неї кров. Зі слів заявника пульсу у неї немає (а.с.97);

протоколом огляду місця події від 27.08.2022, фототаблицею до цього протоколу та відеозаписом огляду місця події, згідно з якими встановлено місце події, яким є господарство по АДРЕСА_2 . У житловому будинку за цією адресою виявлені сліди РБК, зафіксовано їх місцезнаходження, а також виявлено труп жінки та зафіксовано його положення, стан, видимі ознаки та ушкодження. Також, зазначено про вилучення у ході огляду місця події трупу жінки та інших речей (Т.1 а.к.п.102-111, 112-167);

протоколом проведення слідчого експерименту від 27.08.2022 та відеозаписом цього слідчого експерименту, у ході якого ОСОБА_3 розповів про події, які мали місце 26.08.2022, зокрема вказавши, що 26.08.2022 повернувшись з м. Львів за місцем проживання виявив незнайомого йому чоловіка, якого привела додому його співмешканка ОСОБА_6 , оскільки тому не було де жити. У подальшому, відправивши чоловіка на маршрутку, він пішов до будинку матері співмешканки, де перебувала і остання. Вживши там разом алкогольні напої він з ОСОБА_6 повернулися до місця проживання, де на ліжку продовжили розпивати спиртне. Під час розпивання між ними виник конфлікт та розпочалася бійка, у ході якої він наніс їй декілька ударів кулаком у ніс та тримаючи за одяг наносив удари по її тілу, після чого ОСОБА_11 встала з ліжка та вийшла з будинку на вулицю. Коли вона повернулася, то впала на підлогу обличчям до стелі. Він підійшов до неї та підняв їй голову, почалась носова кровотеча. Зробив хлопок по обличчю та кликав її на ім`я, після чого подумав, що вона придурюється та сів на ліжко. Усвідомлював, що могла померти, бо вуха почали синіти. На допомогу нікого не кликав. У цей час до будинку зайшов друг ОСОБА_12 , якого він попросив подивитися до Наді. ОСОБА_12 повідомив про відсутність у неї пульсу, після чого з телефону ОСОБА_13 було здійснено виклик на «102». Не бажав її убивати, а хотів провчити, щоб стала розумнішою. Також, під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_3 на місці події було відтворено події 26.08.2022, а також механізм нанесення ним тілесних ушкоджень потерпілій (Т.1 а.к.п.229-233);

протоколом огляду трупа від 27.08.2022 та фототаблицею до цього протоколу, яким зафіксовано проведення спеціалістом огляд трупа жінки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та виявлені під час його огляду тілесні ушкодження (Т.1 а.к.п.171-174, 175-185);

лікарським свідоцтвом про смерть №43 від 27.08.2022, згідно з яким датою смерті ОСОБА_6 є ІНФОРМАЦІЯ_3 (Т.1 а.к.п.189);

протоколом огляду речей від 29.08.2022, відповідно до якого слідчим проведено огляд речей, а саме: футболки синього кольору та бриджів джинсових, під час якого виявлено на футболці плями бурого кольору (Т.1 а.к.п.186-187);

протоколом огляду речей від 29.08.2022, згідно з яким слідчим проведено огляд наданих свідком ОСОБА_14 речей, а саме: рубашки чоловічої, на короткий рукав в клітинку синьо-біло-зелено-сірого кольорів та джинсів чоловічих, під час якого виявлено на рубашці пляму бурого кольору (Т.1 а.к.п.197-198);

протоколом огляду речей від 29.08.2022 та фото таблицею до цього протоколу, відповідно до якого слідчим проведено огляд наданих ОСОБА_3 речей, а саме: сорочки чоловічої з коротким рукавом бежевого кольору, кепки-бейсболки чорного кольору, штанів чоловічих синього кольору, під час якого виявлено на сорочці плями бурого кольору (Т.1 а.к.п.211, 212-219);

висновком експерта №45/2022 від 29.08.2022, відповідно до якого у ОСОБА_3 виявлено один синець на лівій руці та один синець на грудях зліва, які виникли від дії тупих твердих предметів, могли утворитися від ударів кулаками 26.08.2022 при обставинах, викладених у постанові та відносяться до легкого тілесного ушкодження (Т.1 а.к.п.246);

висновками експертів №1002/2022-ім від 01.09.2022 та №1026/2022-ім, згідно з якими кров від трупа ОСОБА_6 відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВ0 (Т.1 а.к.п.195, Т.2 а.к.п.10-12);

висновком експерта №2099/2022-т від 05.09.2022, відповідно до якого при судово-токсикологічній експертизі речових доказів - крові та сечі трупа ОСОБА_6 методом газо-рідинної хроматографії виявлено етиловий спирт у кількості: в крові - 4,01% (проміле), в сечі - 5,16% (проміле) (Т.1 а.к.п.193);

висновком експерта №1025/2022-ім від 06.09.2022, згідно з яким кров ОСОБА_3 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (Т.1 а.к.п.244-245);

висновком експерта №1256/2022-т від 07.09.2022, відповідно до якого розлитий крововилив в м`яких тканинах голови в одному зрізі з мінімальними реактивними змінами, в другому зрізі з клітинною реакцією. Дрібновогнищеві крововиливи в м`яких оболонках головного мозку без видимих ознак клітинної реакції. Вогнищеві крововиливи, осередковий набряк в легенях; в просвіті частини бронхів бурі зернисті маси, еритроцити. Дистрофічні зміни в нирках, печінці. Нерівномірне кровонаповнення в печінці, селезінці, малокрів`я в легенях, міокарді, повнокрів`я в нирках, наднирковій залозі. Нефролітіаз. Фіброз м`яких оболонок головного мозку (Т.1 а.к.п.196);

висновком експерта №43/2022 від 14.09.2022, відповідно до якого смерть ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) настала від механічної асфіксії - закриття дихальних шляхів кров`ю, внаслідок натьоку крові із ділянки перелому носа, із слизових верхньої та нижньої губ та наступним затіканням рідкої крові в носові ходи в порожнину рота, в просвіт трахеї та великих бронхів, в стравохід, шлунок та дванадцятипалу кишку. Враховуючи розвиток трупних змін, слід вважати, що смерть ОСОБА_6 могла настати приблизно до однієї доби до моменту розтину її тіла в морзі 26.08.2022. При судово-медичній експертизі на тілі трупа ОСОБА_6 виявлені наступні ушкодження: одну поверхневу рану та численні синці на голові; один синець на лівій вушній раковині; один синець на правій вушній раковині; крововилив на білковій оболонці лівого ока; один синець та одну рану на слизовій верхньої губи зліва; один синець та одну рану на слизовій нижньої губи справа; дев`ятнадцять синців на грудях; двадцять синців на правій руці; двадцять два синця на лівій руці; вісімнадцять синців на правій нозі; чотирнадцять синців на лівій нозі та перелом кісток носа, які виникли від дії тупих твердих предметів, могли утворитись від ударів кулаками та можливо від ударів тілом до тупих твердих предметів або від ударів іншими тупими твердими предметами незадовго до настання смерті ОСОБА_6 . Всі виявлені на тілі трупа ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синців та поверхневої рани на потилиці відносяться до легкого тілесного ушкодження. Перелом кісток носа та рани на слизовій верхньої та нижньої губ відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Виявлені при гістологічному дослідженні крововиливи в м`які мозкові оболонки відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя. Всі виявлені на тілі трупа ОСОБА_6 тілесні ушкодження мають ознаки при життєвості. Перелом кісток носа та рани на слизових верхньої та нижньої губ із наступною кровотечею та попаданням рідкої крові в дихальні шляхи явились безпосередньою причиною настання смерті ОСОБА_6 (Т.1 а.к.п.190-192);

висновком експерта №290/2022ц від 06.10.2022, згідно з яким в накладеннях речовини сірого кольору у піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластинок з обох рук виявлено білок людини та клітини плоского епітелію, статева належність яких не встановлена через відсутність ядер (Т.1 а.к.п.223-225);

висновком експерта №1242/2022-ім від 11.11.2022, згідно з яким у слідах на сорочці ОСОБА_3 виявлена кров людини групи АВ ізосерологічної системи АВ0, яка може походити від будь-якої особи з такою ж групою крові за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі і від трупа ОСОБА_6 (Т.2 а.к.п.17-21)

протоколом проведення слідчого експерименту від 16.11.2022 та відеозаписом цього слідчого експерименту, у ході якого свідок ОСОБА_14 розповів про події, які мали місце 26.08.2022, зокрема вказавши, що 26.08.2022 близько 21 год зайшов у гості до ОСОБА_3 по сигарету та виявив у будинку ОСОБА_6 , яка лежала на підлозі головою до бордюру (шматка бетону) обличчям догори. На його запитання чому Надя лежить на підлозі, ОСОБА_3 пояснив, що вона упала і заснула. Також розповів, що між ними виник конфлікт і вони побилися. Він бив її у обличчя і інші частини тіла. Після цього вона пішла вмитися, а коли повернулася - упала. Обличчя ОСОБА_6 було у крові, а тіло на дотик холодне. До приїзду швидкої та поліції, яких він викликав, вони одягнули ОСОБА_6 у джинси та футболку, оскільки та лежала гола (Т.2 а.к.п.27-31);

Окремої уваги заслуговує безпосередньо досліджений судом у судовому засіданні висновок судово-психіатричного експерта №508 від 19.10.2022, згідно з якими ОСОБА_3 на даний час психічною хворобою не страждає, виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю із синдромом залежності , може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Під час інкримінованих йому дій ОСОБА_3 хронічним психічним захворюванням чи недоумством не страждав, не виявляв ознак тимчасового чи будь-якого іншого хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (Т.2. а.к.п.6-8).

З метою оцінки вказаних вище доказів за ознаками належності, допустимості та достовірності, встановлення інших обставин, що мають значення для цього кримінального провадження, а також вирішення питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку, судом досліджено такі процесуальні рішення, документи та інші матеріали (процесуальні докази):

доручення про проведення досудового розслідування від 27.08.2022, яким від слідчих СВ Відділення поліції №2 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області начальником СВ вимагається вжиття заходів щодо всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, надання їм належної правової оцінки та прийняття законних процесуальних рішень у передбачені процесуальним законом строки (Т.1 а.к.п.96);

повідомлення про початок досудового розслідування від 27.08.2022, яким слідчим СВ повідомлено керівника прокурори про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні за повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 119 КК України (Т.1 а.к.п.98);

дозвіл від 27.08.2022, яким староста Новострілищанського старостату Бібрської міської територіальної громади дала добровільну згоду працівникам поліції на проведення огляду місця та прилеглої території за адресою: с. Баківці, вул. Миру,6 без ухвали слідчого судді (Т.1 а.к.п.101);

постанова про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 27.08.2022 та повідомлення про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 29.08.2022, якими призначено групу прокурорів у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 119 КК України та повідомлено про це начальника СВ (Т.1 а.к.п.99, 100);

протокол роз`яснення права на захист від 27.08.2022, яким зафіксовано роз`яснення підозрюваному ОСОБА_3 його право на кваліфіковану правову допомогу та висловлене бажання ним мати захисника (Т.1 а.к.п.203);

постанова слідчого СВ від 27.08.2022, якою доручено Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Львівській області призначити захисника підозрюваному ОСОБА_3 (Т.1 а.к.п.199);

постанови слідчого СВ від 27.08.2022, якою залучено ОСОБА_5 та ОСОБА_15 до участі у кримінальному провадженні як захисників підозрюваного ОСОБА_3 (Т.1 а.к.п.200, 204);

постанова про отримання зразків для експертизи від 27.08.2022 та протоколом отримання біологічних зразків для проведення експертизи від 27.08.2022, якими постановлено відібрати змиви з рук ОСОБА_3 з метою подальшого проведення експертного дослідження та відібрано ці змиви (Т.1 а.к.п.220, 221);

постанова про отримання зразків для експертизи від 27.08.2022 та протоколом отримання біологічних зразків для проведення експертизи від 27.08.2022, якими постановлено відібрати зразки нігтьових пластин у ОСОБА_3 з метою подальшого проведення експертного дослідження та відібрано цих зразків (Т.1 а.к.п.226, 227);

заява старости Новострілищанського старостату від 27.08.2022, якою вона надала дозвіл на проведення слідчого експерименту за адресою: с. Баківці, вул. Миру,6 (Т.1 а.к.п.228);

заява ОСОБА_14 , у якій він ствердив про добровільне передання працівникам поліції сорочки на короткий рукав та джинсів, у яких він був ,коли побачив померлу ОСОБА_10 (Т.1 а.к.п.209);

заява ОСОБА_3 , у якій він ствердив про добровільне передання працівникам поліції власного одягу, у який він був одягнутий під час конфлікту з ОСОБА_10 : сорочка, штани, кашкет (Т.1 а.к.п.210);

ухвала слідчого судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 30.08.2022, відповідно до якої узаконено огляд місця події від 27.08.2022 у житловому будинку АДРЕСА_2 (Т.1 а.к.п.170);

ухвала слідчого судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 30.08.2022, згідно з якою узаконено проведений слідчий експеримент 27.08.2022 у житловому будинку АДРЕСА_2 (Т.1 а.к.п.234);

постанова про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 05.09.2022, якою постановлено відбрати у ОСОБА_3 зразки крові (Т.1 а.к.п.242);

постанова про продовження строку досудового розслідування від 24.10.2022, якою продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_3 (Т.2 а.к.п.14-15);

ухвала слідчого судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 15.11.2022, відповідно до якої надано дозвіл на проникнення у житловий будинок АДРЕСА_2 з метою проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_14 (Т.2 а.к.п.25-26);

Витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань (№0000113 від 27.08.2022) (Т.1 а.к.п.95) підтверджує законність вчинених уповноваженими особами (слідчими, прокурорами) процесуальних дій відповідно до вимог КПК України у межах зазначеного кримінального провадження після внесення відповідних відомостей про вчинення кримінального правопорушення до реєстру.

Відповідність безпосередньо досліджених судом доказів критеріям належності та допустимості.

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і у своїй сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого та інші обставини, зазначені у статті 91 КПК України, вони зібрані у порядку, встановленому статтею 93 КПК України, жодних обставин, передбачених статтею 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Процесуальні докази, наведені у вироку, прямо підтверджують той факт, що досліджені в судовому засіданні докази, які суд визнав належними та допустимими, зібрані у встановленому законом порядку та жодного сумніву у своїй законності та правдивості не викликають.

Також, суд зауважує, що сторона захисту не оспорювала безпосередньо досліджені судом докази, надані стороною обвинувачення, та не наводила аргументів щодо їх неналежності чи недопустимості, а також не надавала суду інших доказів, які б прямо чи непрямо підтверджували існування чи відсутність обставин, що підлягали доказуванню у цьому кримінальному провадженні, з метою безпосереднього дослідження їх судом.

Загальна характеристика складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України та складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 119 КК України.

Об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України вбивства є життя людини.

Об`єктивна сторона цього правопорушення характеризується: 1) діянням - посяганням на життя іншої особи; 2) наслідками у вигляді незворотної смерті потерпілого; 3) причиновим зв`язком між вказаними діянням та наслідками; 4) факультативними ознаками (місце, час, спосіб, знаряддя, засоби, обстановка вчинення вбивства).

Суспільно небезпечне діяння при вбивстві може проявитися у дії або бездіяльності. Найчастіше умисне вбивство вчиняється шляхом дії, спрямованої на порушення функцій чи анатомічної цілісності життєво важливих органів іншої людини.

Суспільно небезпечним наслідком вбивства є настання незворотної смерті потерпілого. З цього моменту даний злочин вважається закінченим.

Суб`єктом зазначеного діяння є осудна особа, яка до вчинення злочину досягла 14-річного віку.

Суб`єктивна сторона умисного вбивства характеризується виною у формі умислу.

Згідно з положеннями статті 24 КК України умисел поділяється на прямий і непрямий.

Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Об`єкт, об`єктивна сторона та суб`єкт кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 119 КК України є аналогічними об`єкту, об`єктивній стороні та суб`єкту кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України.

Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого статтею 119 КК України, характеризується необережністю.

Відповідно до приписів статті 25 КК України необережність поділяється на кримінальну протиправну самовпевненість та кримінальну протиправну недбалість.

Необережність є кримінальною протиправною самовпевненістю, якщо особа передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення.

Необережність є кримінальною протиправною недбалістю, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити.

Мотиви щодо обґрунтованості кваліфікації діяння обвинуваченого ОСОБА_3 з частини 1 статті 115 КК України та відсутності підстав для зміни обвинувачення.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що кваліфікація злочину - це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК (постанови Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 705/623/18, від 17 квітня 2019 року у справі №472/342/16-к, від 11 лютого 2021 року у справі № 462/3062/16-к, від 24 січня 2023 року у справі № 723/4583/21).

Ознаки суб`єктивної сторони вчинених злочинів та особливості психічного ставлення засудженого до вчинених діянь і їх наслідків встановлюються судами на підставі характеру вчиненого діяння та об`єктивно-предметних умов його вчинення, за встановленими судом фактичними обставинами вчинених злочинів, що закріплені належними і допустимими доказами, зібраними в порядку, передбаченому КПК України, та оціненими відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковано за частиною 1 статті 115 КК України як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство).

Надаючи оцінку зібраним на досудовому розслідуванні та безпосередньо дослідженим у суді доказам як кожному окремо, так і у їх сукупності, суд погоджується з кримінально-правовою оцінкою діяння обвинуваченого стороною обвинувачення за частиною 1 статті 115 КК України виходячи з такого.

Так, будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував, що завдав потерпілій ОСОБА_6 ударів руками в голову, зокрема у ніс, груди, кінцівки рук та ніг. При цьому стверджував, що ударів було значно менше від тієї кількості, яку зазначила сторона обвинувачення, і умислу на вбивство він не мав. Побив потерпілу з ревнощів, щоб провчити.

Однак, твердження обвинуваченого щодо кількості ударів повністю спростовуються дослідженими судом доказами, а саме: протоколом огляду трупа від 27.08.2022 та висновком експерта №43/2022 від 14.09.2022, згідно з якими на тілі ОСОБА_6 виявлено одну поверхневу рану та численні синці на голові; один синець на лівій вушній раковині; один синець на правій вушній раковині; крововилив на білковій оболонці лівого ока; один синець та одну рану на слизовій верхньої губи зліва; один синець та одну рану на слизовій нижньої губи справа; дев`ятнадцять синців на грудях; двадцять синців на правій руці; двадцять два синця на лівій руці; вісімнадцять синців на правій нозі; чотирнадцять синців на лівій нозі та перелом кісток носа, які виникли від дії тупих твердих предметів, могли утворитись від ударів кулаками та можливо від ударів тілом до тупих твердих предметів або від ударів іншими тупими твердими предметами незадовго до настання смерті ОСОБА_6 .

Суд зауважує, що кількість ударів, зазначена стороною обвинувачення, які були нанесені обвинуваченим ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_6 , їх характер та локалізація, повністю узгоджуються з безпосередньо дослідженими судом доказами (зокрема протоколом огляду трупа від 27.08.2022 та висновком експерта №43/2022 від 14.09.2022), у яких ґрунтовно та детально відображено характер, локалізація тілесних ушкоджень на тілі потерпілої та причина її смерті, а також показаннями експерта ОСОБА_9 , який підтримав складений ним висновок експерта №43/2022 від 14.09.2022, зазначивши про виявлення ним на тілі ОСОБА_6 у загальній кількості 105 синців, з яких 12 синців на голові, які виникли незадовго до смерті останньої. Вказані докази і встановлені ними обставини стороною захисту не оспорювалися.

Також, судом встановлено і не заперечувалося сторонами кримінального провадження, що безпосередньо перед бійкою між потерпілою та обвинуваченим виник конфлікт на ґрунті ревнощів останнього, що і стало мотивом цього злочину.

За нормативним визначенням умисне вбивство з об`єктивної сторони характеризується діянням у вигляді протиправного посягання на життя іншої людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямий або непрямий умисел), коли особа усвідомлює, що у результаті її дій потерпілий помре, і бажає настання смерті або свідомо припускає настання таких наслідків.

Суд зауважує, що питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі вбивства, вчиненого через необережність, ставлення винного до настання смерті характеризується необережністю.

Умисел має дві характерні ознаки інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків; вольова наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення.

Прямий умисел це таке психічне ставлення до діяння і його наслідків, при якому особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Непрямий умисел має місце, коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала,але свідомо припускала їх настання.

Відмінність непрямого умислу від прямого є саме у вольовій ознаці: при прямому умислі особа бажає настання суспільно небезпечного наслідку як основного або проміжного результату (мети), а при непрямому воля особи не спрямована на досягнення такого наслідку, вона його не бажає, але все ж свідомо допускає його настання. Якщо при прямому умислі особа передбачає наслідки як можливий або як неминучий результат свого суспільно небезпечного діяння, то при непрямому умислі вона передбачає тільки можливість (ймовірність) настання таких наслідків.

На переконання суду характер та локалізація ударів, які заподіювались обвинуваченим у голову (життєво важливу частину тіла) та груди (де знаходяться життєво важливі органи) потерпілої, з достатньою силою, неодноразово, кулаками, вказують на те, що обвинувачений ОСОБА_3 хоча і не бажав смерті ОСОБА_6 , однак свідомо припускав можливість настання таких наслідків, тобто діяв з непрямим умислом.

Також, на переконання суду, на спрямування умислу обвинуваченого як непрямого на вбивство потерпілої ОСОБА_6 вказує, окрім характеру, локалізації та кількості ударів у життєво важливі частини тіла (12 ударів у голову) та життєво важливі органи (19 ударів в ділянку грудної клітки), - загальна кількість нанесених обвинуваченим потерпілій ударів, а саме: 105 ударів, з яких, окрім наведеної вище кількості ударів, - 42 удари було нанесено по обох рукам та 32 удари - по обох ногам.

Таким чином, підсумовуючи викладене, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 протиправно заподіявши смерть ОСОБА_6 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажав, але свідомо припускав їх настання, тобто діяв з непрямим умислом, отже дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 115 КК України.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що вчинення обвинуваченим діяння з мотивів ревнощів Верховним Судом, за схожих фактичних обставин, кваліфікувалися саме за частиною 1 статті 115 КК України (постанова від 18 листопада 2021 року у справі №759/20401/19 (провадження № 51-2265км21), постанова від 20 січня 2022 року у справі №752/13179/17 (провадження № 51-455 км 20).

Висновки.

Суд вважає, що стороною обвинувачення вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України доведено поза розумним сумнівом.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, суд вважає доведеним факт умисного протиправного заподіяння ОСОБА_3 смерті ОСОБА_6 (вбивства), тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (пункт 1 частини 1 статті 66 КК України)

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у близьких відносинах (пункт 6-1 частини 1 статті 67 КК України); вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння (пункт 13 частини 1 статті 67 КК України).

Обставина перебування обвинуваченого ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у близьких відносинах, а також обставина вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння підтверджується безпосередньо дослідженими судом доказами, зокрема, показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_3 .

Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги статті 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2013 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставину, що обтяжує покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є особливо тяжким злочином.

Обвинувачений негативно характеризується за зареєстрованим та фактичним місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра, лікаря нарколога чи диспансерному обліку не перебуває, раніше не судимий, зареєстрований та проживає разом з матір`ю, яка є інвалідом ІІІ групи з дитинства.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені статтею 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені статтею 65 КК України, у тому числі встановлені судом обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, зваживши на характер та тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, фактичні обставини справи, спосіб вчинення кримінального правопорушення і його мотиви, тяжкість заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків (смерть потерпілої), форму вини, обстановку вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, часткове визнання ним вини, позицію представника потерпілого щодо міри покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкцій частини 1 статті 115 КК України у виді позбавлення волі.

Обґрунтованих підстав для застосування положень статті 69 КК України суд не вбачає.

Вирішення судом цивільного позову.

Представником потерпілої ОСОБА_16 (цивільного позивача) - ОСОБА_17 заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

В обґрунтування позову покликається на те, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого позивачка втратила найріднішу для неї у світі людину - маму, яку вона дуже сильно любила та постійно із нею проживала. Смерть матері завдала потерпілій невиліковної душевної рани. Вона щоденно страждає за нею, оскільки вже ніколи не відчує материнської любові, ласки і тепла. Лише одна думка про це завдає їй нестерпних страждань. Потерпіла втратила сон, порушився її звичний ритм життя. Вона втратила вироблені роками життєві зв`язки, перебуває в постійному жалю за рідною людиною, яка дала їй життя. Відновлення її звичного стану є практично неможливим. Біль втрати матері в результаті злочину буде жити у ній завжди. Протиправні дії обвинуваченого мають незворотні наслідки у виді позбавлення життя ОСОБА_6 , які призвели до непоправної втрати близького родича потерпілої. Таким чином, обвинувачений спричинив скоєнням цього умисного особливо тяжкого злочину потерпілій ОСОБА_16 триваючі, глибокі душевні страждання, пов`язані зі смертю її матері. З цих підстав, враховуючи обсяг та глибину спричинених позивачці душевних страждань, беручи до уваги те, що обвинувачений є працездатним та не має утриманців, вважаємо, що справедливим буде стягнення із нього 500 000 гривень за завдану моральну шкоду.

У судовому засіданні представник потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_17 цивільний позов підтримав повністю, покликаючись на викладені у ньому обставини, та просить суд позов задовольнити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 (цивільного відповідач) позов визнала частково, суду пояснила, що вважає заявлену суму відшкодування моральної шкоди не співмірною із доходами обвинуваченого. Крім цього, зауважила про наявність у обвинуваченого матері інваліда та перебування її у нього на утриманні.

Обвинувачений ОСОБА_3 (цивільний відповідач) підтримав думку захисника.

Суд, заслухавши аргументи учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи в частині цивільного позову, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, доходить висновку, що цивільний позов у кримінальному провадженні підлягає задоволенню частково виходячи з такого.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 ЦК України).

Згідно з положеннями частини 2 статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до положень частини 1 статті 129 КПК України ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з приписами частини 1, 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За змістом пунктів 1, 2 частини 2 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України).

Нормою частини 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Суд зважає на роз`яснення, викладені у пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно з якими під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Отже, поняттям «моральна шкода» охоплюються негативні наслідки немайнового характеру, які заподіяні фізичній особі внаслідок завданих їй фізичних, психічних та моральних страждань, що пов`язані із порушенням її прав чи охоронюваних законом інтересів. Фізичні страждання - це фізичний біль, функціональний розлад організму, зміни в емоційно-вольовій сфері, інші відхилення від звичайного стану здоров`я, які є наслідком дій (бездіяльності), що посягають на немайнові блага або майнові права громадянина.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При цьому суд враховує, що моральну шкоду зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

У судовому засіданні беззаперечно встановлено, що ОСОБА_3 своїми протиправними діями заподіяв смерть ОСОБА_6 , яка є матір`ю ОСОБА_16 . Останню за її клопотанням у встановленому КПК України порядку визнано потерпілою, а відтак аргументи сторони захисту щодо відсутності підстав у ОСОБА_16 на подання позову суд вважає необґрунтованим.

Суд погоджується з аргументами представника потерпілої у тому, що протиправними діями ОСОБА_3 , внаслідок яких настала смерть ОСОБА_6 , потерпілій ОСОБА_16 завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, що вона зазнала у зв`язку з втратою її матері.

Визначаючи розмір завданої ОСОБА_16 моральної шкоди, суд враховує характер кримінального правопорушення та спосіб його вчинення, незворотність наслідків кримінального правопорушення, глибину душевних страждань потерпілої, негативні вимушені зміни у її соціальних зв`язках через втрату близької людини, тому доходить переконання про наявність обґрунтованих підстав для відшкодування ОСОБА_16 завданої моральної шкоди в розмірі 400 000,00 грн.

Суд зауважує, що моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодовувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної школи не є (і не може бити) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

З урахуванням вищезазначених обставин, суд вважає, що саме такий розмір моральної шкоди відповідає принципам розумності, виваженості, справедливості і співмірності, та є достатнім розміром для компенсації моральної шкоди, який відповідає ступеню моральних страждань потерпілої та категорії злочину, вчиненого обвинуваченим.

Аргументи сторони захисту щодо неспівмірності розміру моральної шкоди доходам обвинуваченого та перебування матері обвинуваченого на його утриманні, суд вважає необґрунтованими, оскільки на підтвердження цих аргументів суду не надано жодного доказу. Обставина спільного проживання обвинуваченого і його матері не є безумовною підставою для висновку про перебування матері на його утриманні. Більше того, обвинувачений в своїх показаннях у судовому засіданні ствердив, що останні 4 роки він проживав разом з ОСОБА_6 .

Щодо витрат на правову допомогу адвоката.

Згідно з положеннями пункту 1 частини 1 статті 118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу.

Відповідно до приписів частини 1 статті 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (частина 1 статті 124 КПК України).

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 91 КПК розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом - представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо)).

Згідно з приписами пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного вище Закону).

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу суду надано:

договір №3108/к про надання правової допомоги від 31.08.2022, яким встановлено, що розмір гонорару, який Клієнт сплачує Адвокату за надану в межах цього договору правову допомогу, визначений у Додатку до нього (п.3.1.);

додаток до Договору №3108/к про надання правової допомоги від 31.08.2022, згідно з яким сторони узгодили гонорар адвоката - 400 доларів США, що еквівалентно 16 500 грн за стадію досудового розслідування та 400 доларів США, що еквівалентно 16 100 грн за стадію судового розгляду;

акт приймання-передачі наданих послуг на підставі договору №3108/к про надання правової допомоги від 31.08.2022;

квитанції про оплату адвокатських послуг у сумі 16 500 грн та 16 100 грн;

ордер на надання правничої (правової) допомоги.

Суд зауважує, що сторона захисту не навела жодного аргументу щодо необґрунтованості суми витрат на правову допомогу.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд доходить переконання про наявність обґрунтованих підстав для стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої витрат на правову допомогу у сумі 32 600,00 грн.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Застосований захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна скасувати.

Керуючись статтями 368, 371, 374 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу приведення цього вироку до виконання.

Цивільний позов представника ОСОБА_16 - ОСОБА_17 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_16 відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, у сумі 400 000 (чотириста тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_16 понесені витрати на правову допомогу адвоката у сумі 32 600 (тридцять дві тисячі шістсот) грн.

Речові докази (відповідно до постанов про визнання речовими доказами від 27.08.2022, 29.08.2022), а саме:

змив РБК з дерев`яної дошки в коридорі, сорочку з РБК з кухні, змив РБК з правого одвірка дверей кімнати, виріз з дивану з РБК, змив РБК з електрокабелю, змив РБК з пляшки з під пива, вирізок з подушки РБК, фрагмент туалетного паперу з РБК, змив РБК з правої частини смолу, змив РБК з відра, змив РБК з каменю, вирізок з РБК з поліетиленового кулька, блузка червона із РБК, фрагмент туалетного паперу з РБК; футболку синього кольору (на лицьовій стороні внизу з лівого боку прошита лейба чорного кольору з написом «AUTRENTIC FOOTBALL» із значком торговельної марки «Найк»), бриджі джинсові синього кольору; два паперових конверти зі зразками нігтьових пластин з правої та лівої руки ОСОБА_6 ; два паперових конверти зі зразками нігтьових пластин з правої та лівої руки ОСОБА_3 ; два паперових конверти зі змивами з правої та лівої руки ОСОБА_3 - знищити;

сорочку на короткий рукав в клітинку синьо-біло-зелено-сірого кольору та джинси синього кольору - повернути ОСОБА_14 ;

сорочку чоловічу з коротким рукавом бежевого кольору, кепку-бейсболку чорного кольору, штани чоловічі синього кольору - повернути ОСОБА_3 .

Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Скасувати застосований відповідно до ухвали слідчого судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 30.08.2022 (у справі №449/806/22) захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Жидачівський районний суд Львівської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1