Провадження №1-кп/761/1264/2022
В И Р О К

іменем України

06 грудня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_8,

за участю секретарів с/з ОСОБА_9, ОСОБА_10,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0002364 від 03 квітня 2020 року, щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, із вищою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_11, ОСОБА_12,

ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,

представника потерпілого ОСОБА_16,

потерпілого ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_17,

обвинуваченого ОСОБА_1 ,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 не пізніше 10 години 00 хвилин 02 квітня 2020 року, керуючи транспортним засобом марки «DAEWOO» моделі «LANOS», сірого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїжджій частині та зупинився навпроти будинку № 1, що по вул. Татарській в м. Києві, після чого помітив раніше невідомого йому ОСОБА_2 , який вийшов із автомобіля марки «Skoda» моделі «Fabia» білого кольору з номерним знаком НОМЕР_2 та підійшов до дверцят водія. Між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виник словесний конфлікт, в результаті якого ОСОБА_1 вийшов з власного автомобіля, опинившись на смузі проїжджої частини в положенні стоячи спиною до автомобіля перед ОСОБА_2 , який стояв до нього обличчям, спиною до проїжджої частини.

ОСОБА_1 , перебуваючи на смузі проїжджої частини навпроти будинку №1, що по вул. Татарській в м. Києві, не пізніше 10 години 00 хвилин 02 квітня 2020 року, знаходячись у вищевказаному положенні, передбачаючи наслідки власної агресивної поведінки, але легковажно відносячись до їх настання, наніс ОСОБА_3 не менше двох ударів лівою та правою руками зібраними в кулак в область обличчя, тобто в ділянку тіла де розташовані життєво важливі органи людини, внаслідок чого потерпілий втратив рівновагу та впав на асфальт.

Таким чином, внаслідок злочинної самовпевненості ОСОБА_1 , який усвідомлював та повинен був передбачити суспільно небезпечний характер своєї поведінки, але легковажно відносячись до настання суспільно небезпечних наслідків, заподіяв з необережності тяжкі тілесні ушкодження потерпілому.

Такі дії ОСОБА_1 органом досудового розслідування були кваліфіковані за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково та надав показання, згідно яких у квітні 2020 року, керуючи транспортним засобом марки «DAEWOO» моделі «LANOS» сірого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Миколи Мурашка, а потерпілий ОСОБА_2 рухався на автомобілі марки «Skoda» моделі «Fabia» білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на виїзді з вулиці Багговутівській у м. Києві та перекрив йому виїзд. Подавши звуковий сигнал, ОСОБА_2 почав виражатись нецензурною лайкою в його сторону та їхати за ним на своєму авто. Перебуваючи на світлофорі по вул. Татарській у м. Києві, потерпілий ОСОБА_2 вийшов із свого автомобіля та підійшов до нього повідомивши, що зараз буде його бити. ОСОБА_1 , побоюючись за своє здоров`я, відкрив дверцята автомобіля та, вийшовши з транспортного засобу, відштовхнув руками потерпілого, від чого той втратив свідомість та впав на асфальт. Після чого ОСОБА_1 відтягнув ОСОБА_2 з проїжджої частини та почав приводити його до тями. При цьому, обвинувачений ОСОБА_1 стверджує, що провокатором бійки був саме ОСОБА_2 та він застосував силу до останнього, внаслідок побоювання його неправомірних дій.

Такі показання обвинуваченого ОСОБА_1 в частині того, що його протиправні дії стали наслідком реальних побоювань нападу з боку потерпілого, суд сприймає як спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, оскільки вони спростовуються комплексом наведених нижче, досліджених судом доказів.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 не зміг повідомити суду про фактичні обставини події, яка відбулась у квітні 2020 року, в результаті якої йому були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, оскільки від отриманого удару ОСОБА_1 він втратив частково пам`ять. При цьому, заявлений цивільний позов підтримує у повному обсязі просить його задовольнити, з підстав наведених у ньому.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 надала показання, відповідно до яких 02 квітня 2020 року приблизно о 10 годині 00 хвилин, їй зателефонував її чоловік ОСОБА_2 та повідомив, що йому дуже погано та він не розуміє де він знаходиться. Вона зателефонувала на спеціальну лінію 102 та 103 та у подальшому її чоловіка виявили побитого в районі Повітрофлотського проспекту у м. Києві, після чого він був доставлений до лікарні каретою швидкої медичної допомоги.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 надав показання, згідно яких у теплу пору року в 2020 році він рухався на автомобілі марки «Volkswagen» з ОСОБА_6 в районі метро «Лук`янівська» у м. Києві та на світлофорі, попереду його автомобіля, зупинились ще два транспортних засоби, із якого вийшов ОСОБА_2 та підійшов до дверцят водія автомобіля, яким керував ОСОБА_1 . Після чого, ОСОБА_1 , вийшовши із транспортного засобу одразу наніс один чи два удари в область голови ОСОБА_2 , від яких останній втратив свідомість та впав на асфальт. Потім він разом з обвинуваченим та ОСОБА_6 відтягнули ОСОБА_2 з проїжджої частини та почали надавати першу медичну допомогу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 надав показання, згідно яких у 2020 році він рухався на автомобілі з ОСОБА_5 в районі метро «Лук`янівська» та на світлофорі, попереду їх автомобіля зупинились ще два транспортних засоби, із якого вийшов ОСОБА_2 та підійшов до дверцят водія автомобіля, яким керував ОСОБА_1 . Після чого останній, вийшовши з автомобіля одразу наніс удар в область голови ОСОБА_2 , від якого той втратив свідомість та впав на асфальт. Потім вони з ОСОБА_5 та обвинуваченим відтягнули ОСОБА_2 з проїжджої частини та почали надавати першу медичну допомогу.

Зазначені показання свідків у своїй сукупності підтверджують, що 02 квітня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 стався конфлікт, в результаті якого, останній, легковажно відносячись до настання суспільно небезпечних наслідків, без розмов та, діючи миттєво, наніс в область голови ОСОБА_2 удари, від яких останній втратив свідомість.

При цьому, з отриманих показань свідків, а також інших письмових доказів, наведених нижче, судом не встановлено належних та об`єктивних даних, які б свідчили про реальні суспільно небезпечні посягання з боку ОСОБА_2 у відношенні ОСОБА_1 , або про наявність у потерпілого наміру на такі посягання.

Крім того, судом досліджено письмові докази, надані стороною обвинувачення, якими підтверджується вина обвинуваченого ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме:

Протоколом про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 03 квітня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_2 повідомляє правоохоронні органи про те, що 02 квітня 2022 року, невідома особа, перебуваючи по вул. Татарській у м. Києві, нанесла йому тілесні ушкодження;

Протоколом огляду відеозапису від 04 квітня 2020 року із сд-диском, який був переглянутий в судовому засіданні та з якого вбачається, що на смузі проїжджої частини, навпроти будинку № 1, по вул. Татарській у м. Києві, знаходився автомобіль марки «Skoda» білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , за кермом якого перебував потерпілий ОСОБА_2 , а також автомобіль марки «DAEWOO» сірого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого сидів ОСОБА_1 . В подальшому, ОСОБА_2 вийшов із автомобіля та підійшов до транспортного засобу ОСОБА_1 та в цей час останній відчинив водійські дверцята, вийшов з авто та руками зібраними в кулак наніс ОСОБА_2 два удари в область обличчя, від яких той впав на асфальт. Після цього ОСОБА_1 почав відтягувати потерпілого з проїжджої частини, а у подальшому до підійшли дві особи чоловічої статі (свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 );

Зазначений доказ, наданий стороною обвинувачення із сукупністю досліджених інших доказів, спростовує версію сторони захисту, що ОСОБА_1 після словесного конфлікту, який виник з ОСОБА_2 , побоюючись за своє життя та майно, наніс потерпілому два удари, оскільки із дослідженого відеозапису судом встановлено, що ОСОБА_2 підійшов до автомобіля ОСОБА_1 та останній, через дві секунди, відкривши дверцята свого автомобіля наніс удари в область голови потерпілого, від яких потерпілий впав на асфальт, що вказує на те, що ОСОБА_2 за такий короткий проміжок часу, об`єктивно не зміг би реалізувати можливий умисел щодо нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 .

Крім того, із переглянутого відеозапису судом не встановлено даних, які б свідчили про реальність погроз з боку ОСОБА_2 щодо заподіяння можливої шкоди ОСОБА_1 , а навпаки підтверджується, що останній умисно заподіяв ОСОБА_2 тілесне ушкодження, хоча і необережно ставився до наслідків, що настали у вигляді саме тяжкого тілесного ушкодження.

Медичними довідками, виданими лікарями відділення політравми Київської міської клінічної лікарні № 17 від 02 квітня 2020 року та 03 квітня 2020 року, відповідно до яких ОСОБА_2 встановлено діагноз: ЗЧМ, забій головного мозку, травматичний САК, ЗТТК, перелом ІХ ребра зліва, перелом тім`яної кістки з права, забій м`яких тканин голови;

Картою виїзду швидкої медичної допомоги № 544 від 02 квітня 2020 року, відповідно до якої карета швидкої медичної допомоги прибула на виклик дружини, яка повідомила, що о 10 годині 30 хвилин їй зателефонував її чоловік ОСОБА_2 та повідомив, що йому дуже погано, при цьому він не розумів де знаходиться і що з ним трапилось. В ході огляду хворого ОСОБА_2 лікарем констатовано: ЗЧМТ, забій головного мозку, субарахноїдальний крововилив, забій м`яких тканин голови;

Висновком судово-медичної експертизи № 042-927-2020 від 04 червня 2020 року, відповідно до якого у ОСОБА_3 виявлено перелом кісток склепіння черепа, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження. При цьому діагноз, який був встановлений ОСОБА_3 під час його звернення за медичною допомогою після 02 квітня 2020 року - «Закрита травма грудної клітки; забій лівої легені, перелом 9 ребра зліва», не може бути підданий судово-медичній оцінці через відсутність даних томографії/рентгенографії грудної клітини, що позбавляє можливості судити про стан вказаної анатомічної ділянки у сукупності. З урахуванням чого, є підстави вважати, що встановлені діагнози є необґрунтованими, а тому, від їх судово-медичної оцінки експерт утримався;

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04 квітня 2020 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_6 , у присутності понятих, упізнав особу під № 2 ( ОСОБА_1 ), яка 02 квітня 2020 року приблизно о 10 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, вул. Татарська, 1, на проїжджій частині, нанесла два удари в область голови водію автомобіля марки «Skoda»;

Протоколом проведення слідчого експерименту від 04 квітня 2020 року з відеозаписом до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_6 , у присутності спеціаліста, по вул. Татарській, 1 у м. Києві, вказав на розташування автомобіля марки «Volkswagen», у якому він їхав як пасажир та автомобілів, які стояли попереду їх автомобіля, а саме марок: «Skoda» та «DAEWOO». В подальшому свідок ОСОБА_6 продемонстрував, яким чином до транспортного засобу «DAEWOO» підійшла особа з автомобіля «Skoda» обличчям до водійських дверцят, а водій автомобіля марки «DAEWOO», вийшовши з нього, правою рукою зібраною в кулак наніс, два удари в область обличчя особи, яка знаходилась перед ним та впала на асфальт, після чого водій марки «DAEWOO» відтягнув його з проїжджої частини на тротуар та намагався привести потерпілого до тями;

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04 квітня 2020 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_5 , у присутності понятих, упізнав особу під № 2 ( ОСОБА_1 ), яка 02 квітня 2020 року приблизно о 10 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, вул. Татарська, 1, на проїжджій частині, нанесла тілесні ушкодження водію автомобіля марки «Skoda»;

Протоколом проведення слідчого експерименту від 04 квітня 2020 року з відеозаписом до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_5 , у присутності спеціаліста, по вул. Татарській, 1 у м. Києві, вказав на розташування автомобіля марки «Volkswagen», яким він керував та автомобілів, які стояли попереду нього, а саме марок: «Skoda» та «DAEWOO». В подальшому свідок ОСОБА_5 продемонстрував, яким чином до транспортного засобу «DAEWOO» підійшла особа з автомобіля «Skoda» обличчям до водійських дверцят, а водій автомобіля марки «DAEWOO», вийшовши з нього, правою рукою зібраною в кулак, наніс два удари в область обличчя особи, яка знаходилась перед ним та впала на асфальт, після чого, водій марки «DAEWOO» відтягнув його з проїжджої частини на тротуар та намагався привести потерпілого до тями;

Висновком судово-психіатричного експерта № 252 від 30 квітня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 не виявляє ознак будь-якого психічного розладу і за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_1 не знаходився у стані афекту;

Таким чином, проаналізувавши докази, надані стороною обвинувачення, допитавши учасників кримінального провадження, свідків обставин вчинення кримінального правопорушення, проаналізувавши версію обвинуваченого ОСОБА_1 про те, що він заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_2 , у зв`язку із загрозою застосування останнім протиправних дій проти його життя чи здоров`я, суд прийшов до переконання, що така версія спростовується сукупністю показань, наданих усіма учасниками вказаної події, відеозаписом обставин та обстановки події, а також іншими зазначеними у вироку доказами.

Зазначені докази у своєму взаємозв`язку створюють чітке розуміння, що ОСОБА_1 , внаслідок короткого словесного конфлікту з ОСОБА_3 , з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, легковажно відносячись до настання суспільно небезпечних наслідків внаслідок його протиправних дій, заподіяв тяжке тілесне ушкодження останньому.

При цьому, протокол проведення слідчого експерименту від 05 квітня 2020 року з відеозаписом до нього, відповідно до якого ОСОБА_1 , у присутності спеціаліста, по вул. Татарській, 1 у м. Києві, продемонстрував та відтворив подію, яка мала місце 02 квітня 2020 року, суд виключає з числа доказів, оскільки він суперечить як показанням самого обвинуваченого ОСОБА_1 отриманими під час судового розгляду, так і показанням свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які були безпосередніми очевидцями заподіяння ОСОБА_1 тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , а також дослідженому відеозапису від 02 квітня 2020 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 не вчиняв дій та не виявляв намірів вчинення дій, які б обґрунтовано свідчили про реальну загрозу для ОСОБА_1 та/або його транспортного засобу.

Також суд виключає з числа допустимих доказів: протокол огляду від 03 квітня 2020 року, відповідно до якого слідчий Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_18, у присутності понятих та ОСОБА_1 , за добровільною згодою останнього, оглянув транспортний засіб марки «DAEWOO» сірого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті якого було вилучено вказаний автомобіль та ключі від нього; протокол огляду місця події від 03 квітня 2020 року, відповідно до якого слідчий СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві Печерський А.О. у службовому кабінеті № 315, за адресою: м. Київ, вул. Герцена, 9, за участю понятих, у ОСОБА_1 виявив та вилучив зелену куртку, у яку він був одягнутий, оскільки зазначені докази не підтверджують та не спростовують будь-яких обставин, що стосуються пред`явленого ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

Одночасно слід зазначити, що суд не покладає в обґрунтування даного вироку та виключає з числа доказів наступні матеріали та процесуальні документи, що надані стороною обвинувачення, а саме: витяги з Єдиного реєстру досудового розслідування, постанову про створення групи слідчих, повідомлення про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні, постанови про призначення групи прокурорів, клопотання про визначення територіальної підслідності, постанову про визначення територіальної підслідності, постанову про доручення досудового розслідування декільком слідчим, постанову про продовження строку досудового слідства, постанову про зміну кваліфікації кримінального правопорушення, постанову про уточнення анкетних даних, постанови про визнання речовими доказами, рапорт начальника СВКП Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_19, постанову про призначення судово-медичної експертизи, повідомлення про підозру, повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, протокол роз`яснення права на захист, постанову про призначення амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, доручення про відкриття сторонам кримінального провадження та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування з протоколом доступу до них, оскільки вказані матеріали не містять дані, що встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а лише засвідчують відповідність окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону та належними особами.

Таким чином, суд дослідивши, оцінивши та проаналізувавши отримані, досліджені і перевірені в судовому засіданні докази в рамках даного судового провадження, прийшов до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії нетяжких злочинів є доведеною поза розумним сумнівом. На думку суду, по справі зібрано достатню кількість доказів на підтвердження такої вини, у зв`язку з чим суд вбачає в діях ОСОБА_1 наявність ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

Виходячи з отриманих судом показань обвинуваченого, аналізуючи їх в сукупності з іншими описаними вище допустимими та належними доказами, обстановкою та обставинами, за яких відбувалась подія, враховуючи, що ані відносно обвинуваченого ОСОБА_1 , ані щодо його майна, потерпілим ОСОБА_2 не було спричинено будь-яких протиправних дій, а також не вчинено і замаху на такі дії, суд дійшов переконливого висновку про те, що ОСОБА_1 , внаслідок злочинної самовпевненості, заподіяв ОСОБА_2 необережне тяжке тілесне ушкодження.

У зв`язку з викладеним вище, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , своїми умисними протиправними діями, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України, тобто необережне тяжке тілесне ушкодження.

Особі, яка вчинила кримінально каране діяння, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_1 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України бере до уваги ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, характеризуючі дані про його особу, вік обвинуваченого, сімейний стан, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, думку потерпілого.

Так, ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має місце реєстрації та проживання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Згідно ст.ст. 66 - 67 КК України, обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_1 , судом не встановлено.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_1 кримінального правопорушення, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді обмеження волі.

При цьому, з урахуванням вищевказаних даних про особу обвинуваченого ОСОБА_1 , а також того, що він вибачився перед потерпілим, частково відшкодував заподіяну злочинними діями шкоду, має місце реєстрації та проживання, суд вважає, що його перевиховання і виправлення цілком можливе без ізоляції від суспільства та тримання в кримінально-виконавчій установі та його допустимо звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

Таке покарання стосовно ОСОБА_1 , на переконання суду, є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення як ним, так і іншими особами кримінальних правопорушень.

Підстав для обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили не встановлено.

В рамках даного кримінального провадження, потерпілим ОСОБА_2 , як позивачем, було заявлено цивільний позов про відшкодування завданої йому протиправними діями ОСОБА_1 матеріальної та моральної шкоди, який він обґрунтовував тим, що 02 квітня 2020 року о 10 годині 00 хвилин за адресою: м. Київ, вул. Татарська, 1, ОСОБА_1 йому нанесено тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких ним було витрачено грошові кошти на лікування. Крім того ним втрачено працездатність, що призвело до нестачі грошових коштів у сім`ї та завдало моральних страждань.

Так, позивач ОСОБА_2 в своєму позові зазначив, що у зв`язку із скоєнням ОСОБА_1 відносно нього кримінального правопорушення, йому спричинено моральних страждань, оскільки був порушений та змінений той рівень життєдіяльності, який в нього був до тієї неочікуваної агресії від ОСОБА_1 . Розмір завданої йому моральної шкоди ОСОБА_2 оцінив у 50 000 грн. 00 коп.

Зважаючи на вказане, ОСОБА_2 просив суд при постановленні вироку задовольнити його цивільний позов та стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 100 000 грн. 00 коп. матеріальної шкоди та 50 000 грн. моральної шкоди.

ОСОБА_1 заперечував щодо задоволення цивільного позову ОСОБА_2 у повному обсязі та зазначав, що 28 листопада 2022 року шляхом грошового переказу через АТ «Укрпошта», він відшкодував потерпілому спричинену матеріальну шкоду у розмірі 15 000 грн. 00 коп., на підтвердження чого надав відповідну квитанцію.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши доводи обвинуваченого, потерпілого, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову ОСОБА_2 , виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

За загальним правилом, згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Право на відшкодування матеріальних збитків серед способів захисту цивільних прав передбачене і ст. 22 ЦК України, відповідно до ч.ч. 1-3 якої особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Положеннями ст. 1197 ЦК України передбачено, шо розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності та для визначення розміру відшкодування у разі професійного захворювання може братися до уваги за бажанням потерпілого середньомісячний заробіток (дохід) за дванадцять або за три останні календарні місяці перед припиненням роботи, що було викликано каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я,

Враховуючи те, що внаслідок кримінально протиправних дій, спричинених ОСОБА_1 , які відбулись 02 квітня 2020 року, щодо нанесення з необережності тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_2 та останній, відповідно до висновку судово-медичного експерта отримав перелом кісток склепіння черепа, однак не підтвердився діагноз, який був встановлений ОСОБА_2 під час його звернення за медичною допомогою після 02 квітня 2020 року - «Закрита травма грудної клітки; забій лівої легені, перелом 9 ребра зліва», суд, виходячи з наданих доказів, а також із засад розумності, виваженості, справедливості, та з урахуванням часткового відшкодування ОСОБА_1 спричиненої матеріальної шкоди, а також у зв`язку із відсутністю доказів, щодо перебування потерпілого у трудових відносинах під час чи/до отримання ним тілесних ушкоджень, не вбачає підстав для задоволення цивільного позову ОСОБА_2 в повному обсязі.

Крім того, суд задовольняючи частково цивільний позов ОСОБА_2 в частині відшкодування матеріальної шкоди, в тому числі понесених ним витрат на лікування, враховує, що відповідно до Виписки із медичної карти хворого ОСОБА_2 від 10 квітня 2020 року, виданої Київською міською клінічної лікарні № 17, останньому, рекомендовано приймати відповідні препарати та пройти повторне медичне обстеження у вигляді СКТ головного мозку. При цьому, будь-яких інших медичних рекомендацій щодо медичного нагляду та/або посиленого харчування, лікарем призначено не було.

В той же час, частина наданих копій квитанцій, які нібито підтверджують понесені ОСОБА_2 витрати на лікування є нечитабельними, а інша частина квитанцій лише підтверджує ті обставини, що потерпілим було придбано медичні препарати та пройдено додаткове медичне обстеження, які не зазначені у рекомендаціях медичної виписки лікаря та не перебувають у причинному взаємозв`язку з протиправними діями, спричиненими ОСОБА_1 .

Враховуючи наведені вище вимоги закону, досліджені докази та встановлені на їх підставі обставини, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_2 10 654 грн. 89 коп. завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди.

В той же час, вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 50 000 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки ОСОБА_2 зазнав душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього самого з боку ОСОБА_1 , факт чого підтверджується наявними в справі належними та допустимими доказами, законною та обґрунтованою є його вимога про стягнення з відповідача завданої йому моральної шкоди на суму 15 000 грн. 00 коп.

При цьому, враховуючи, що ОСОБА_1 у перебігу судового розгляду, а саме 28 листопада 2022 року відшкодував спричинену ним моральну шкоду, у розмірі 15 000 грн. 00 коп., суд, беручи до уваги характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, керуючись вимогами розумності та справедливості, вважає за необхідне відмовити ОСОБА_2 щодо задоволення цивільного позову про стягнення решти суми грошових коштів в цій частині.

В рамках даного кримінального провадження залучено експерта, якими проведено судово-медичну експертизу, вартість якої становить 1 796 грн. 90 коп., що суд визнає процесуальними витратами, а тому зазначена сума грошових коштів підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_1 на користь держави.

Долю речових доказів необхідно вирішити у порядку, встановленому ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

У відповідності з вимогами ст. 75 КК України від призначеного покарання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_1 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 10 654 гривень 89 копійок, заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди.

Позовні вимоги ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави - 1 796 гривень 90 копійок процесуальних витрат, пов`язаних з залученням експерта.

Речові докази: куртку зеленого кольору (передану на відповідальне зберігання ОСОБА_1 ) - передати у володіння та розпорядження ОСОБА_1 ; автомобіль марки «Daewoo» моделі «Lanos», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний на праві власності ОСОБА_7 (зберігається на задньому дворі Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві) - передати у володіння та розпорядження ОСОБА_7 .

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк із моменту отримання його копії, з урахуванням положень ч.2 ст. 394 КПК України. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Шевченківського

районного суду м. Києва ОСОБА_8