Справа №293/658/20
Провадження №1-кп/293/96/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000035 від 29.01.2020 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , з середньою освітою, заміжньої, має на утриманні одну дитину, тимчасово непрацюючої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

28.01.2020 близько 18 год 40 хв ОСОБА_3 перебувала в будинку за адресою: АДРЕСА_2 по місцю проживання ОСОБА_5 . В той же день та час до вищевказаного будинку прийшов співмешканець ОСОБА_3 ОСОБА_6 . Під час розмови між ОСОБА_3 та її співмешканцем ОСОБА_6 виник словесний конфлікт. В ході конфлікту, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин у ОСОБА_3 виник умисел спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Так, у вказаний день час та місці, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ОСОБА_3 перебуваючи в приміщенні будинку разом із ОСОБА_6 , відштовхнула його від себе, внаслідок чого ОСОБА_6 не втримавши рівновагу, вдарившись обличчям об одвірок, впав на підлогу на спину.

Продовжуючи свої дії спрямовані на заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 підійшла до потерпілого ОСОБА_6 та умисно нанесла п`ять послідовних ударів правою та лівою рукою стиснутою в кулак по обличчю ОСОБА_6 , який в момент нанесення ударів лежав на підлозі. Після чого перебуваючи ліворуч від ОСОБА_6 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 умисно нанесла два удари правою взутою ногою ОСОБА_6 в область ребер зліва.

В результаті злочинних дій ОСОБА_3 умисно спричинила ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синців, саден та крововиливів на обличчі, переломів 6 та 9 ребер зліва, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою винуватість у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю, не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показала, що дійсно заподіяла тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 . У скоєному щиро кається, просить суворо не карати. Вказала, що не наполягає на дослідженні інших доказів у справі.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився. Прокурор в судовому засіданні повідомила про смерть потерпілого та надала відповідь Черняхівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області на запит прокуратури, із змісту якої слідує, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер, про що в архіві відділу знаходиться актовий запис про його смерть за №103 від 21.03.2022.

Покази обвинуваченої ОСОБА_3 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння нею змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Беручи до уваги показання обвинуваченої, а також те, що вона не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, при роз`ясненні судом щодо позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, вказала, що розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості її позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, у зв`язку з чим суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченої, а також дослідженням матеріалів, наданих прокурором, які характеризують особу обвинуваченої.

Таким чином, суд дійшов до переконання про те, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, доведена повністю.

Так, ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразились у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілого ОСОБА_6 , скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КК України.

Підстав, у відповідності до ч.3 ст.337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої відповідно до ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченої відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

Суд уважає безпосередньо досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченої належними, допустимими та достовірними.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченій, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченої та відстуність обставин, що його обтяжує, особу винної, яка раніше не судима, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває та, зокрема, суд приймає до уваги конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення та відношення обвинуваченої до вчиненого, яка свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала, та дійшов до переконання, що покарання обвинуваченій ОСОБА_3 слід призначити в межах санкції ч.1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі, в той час з урахуванням засад виваженості та справедливості, досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - покарання має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи), суд уважає, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 можливе без ізоляції її від суспільства, а тому призначає їй покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від нього на підставі ст.75 КК України, якщо протягом встановленого цим вироком іспитового строку вона не скоїть нових кримінальних правопорушень та виконає обов`язки передбачені п.п. 1,2 ч.1, п.2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Суд уважає, що звільнення обвинуваченої від відбування реального покарання з випробуванням та іспитовим строком з покладенням на неї обов`язків, передбачених 1,2 ч.1, п.2 ч. 3 ст.76 КК України буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлено.

Арешт на майно не накладався.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченій на досудовому слідсті та під час розгляду кримінального провадження в суді не обирався.

Суд не знаходить підстав для обрання обвинуваченій запобіжного заходу до вступу вироку в закону силу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,7, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного судом покарання з випробуванням та іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку засудженій ОСОБА_3 відраховувати з 01.03.2023.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч.2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_7