Провадження № 11-кп/4808/527/22
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю секретаря ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2022 року продовжено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою до 09 грудня 2022 року включно з визначеним розміром застави.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу. Просить ухвалу суду скасувати та призначити йому більш м`який запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою. Посилається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що розгляд справи триває 1 рік 6 місяців. Просить замінити запобіжний захід у справі з тримання під вартою на домашній арешт і зазначає, що зобов`язується з`являтись до суду по виклику.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник адвокат ОСОБА_8 підтримала доводи апеляційної скарги та просила змінити запобіжний захід обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт;

- прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали контрольного провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 дотримався вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що на розгляді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області перебуває обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, 186 КК України.

04.10.2022 року прокурор окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням про продовження раніше обраного щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, встановивши альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину, який згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, за який відповідно передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років. Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які наявні і продовжують існувати, зокрема ОСОБА_9 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказав на те, що 31.07.2020 року до Івано-Франківського міського суду скеровано обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 за ч.2 ст. 186 КК України. Крім того, в Городенківському районному суді перебувають на розгляді обвинувальні акти щодо ОСОБА_9 за ч.2 ст.185 КК України від 30.11.2016 року та 02.02.2018 року.

З матеріалів провадження вбачається, що копія клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 04 жовтня 2022 року було вручено обвинуваченому та його захиснику.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2022 року вказане клопотання прокурора задоволено та продовжено щодо обвинуваченого. запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави.

Розглядаючи клопотання прокурора, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що враховує тяжкість висунутого обвинувачення та дані, що характеризують особу ОСОБА_9 , його вік, стан здоров`я, майновий стан, відсутність міцних соціальних зв`язків, роботи та джерела доходів, те, що обвинувачений раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, а також ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися, а саме: можливість переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню.

На думку суду, застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде співмірним та доцільним задля забезпечення даного кримінального провадження і виключно такий здатен забезпечити запобігання ризику переховування обвинуваченого від суду.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати, що виправдовує тримання ОСОБА_9 під вартою та унеможливлює застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, оскільки такий не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

Колегія суддів враховує, що при вирішенні питання про необхідність продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого необхідно враховувати наявність конкретного суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні.

Таким чином, тримання під вартою обвинуваченого в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу щодо обвинуваченого, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційний суд, позбавлений можливості надати оцінку сукупності доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження, об`єктивно встановити стадію судового провадження на якій знаходиться розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції, визначити ступінь готовності суду ухвалити остаточне рішення по кримінальному провадженню та обсяг дій, які необхідно виконати суду до завершення судового розгляду кримінального провадження та встановити причини тривалого розгляду кримінального провадження з урахуванням процесуальної поведінки сторін протягом розгляду кримінального провадження.

Колегія суддів приймає до уваги, що на стадії судового розгляду кримінального провадження суд самостійно вирішує питання про застосування чи продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, яка дозволить розглянути кримінальне провадження у розумні строки.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.177,178,183,184,376,404,405,407,422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2022 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5