Справа № 203/697/22
Провадження № 1-кс/0203/704/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2023 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна, заявлене в рамках кримінального провадження № 0000533, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України,

встановив:

До Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищезазначене клопотання слідчого, в якому поставлено питання про арешт майна підозрюваного ОСОБА_4 .

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи поставлені в клопотанні питання, з метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя у відповідності до ч.2 ст.172 КПК України вважає за необхідне провести його розгляд без повідомлення підозрюваного.

Перевіривши викладені в клопотанні доводи та надані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів такого забезпечення є арешт майна.

Частинами 1,3 ст.132 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч.ч.1,2 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 6 ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

В наданому клопотанні слідчий посилався на те, що в ході досудового розслідування виникла необхідність в застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підозрюваного ОСОБА_4 , з метою забезпечення цивільного позову.

В зв`язку з цим, слідчий просив накласти арешт на рухоме майно належне на праві приватної власності підозрюваному ОСОБА_4 , а саме на автомобіль марки KIA CERATO чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 ) номер кузову НОМЕР_3 2008 року випуску.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого та поставлені в ньому питання, слідчий суддя враховує, що в поданому клопотанні слідчим ставиться питання про накладення арешту на рухоме майно належне на праві приватної власності підозрюваному ОСОБА_4 , а саме на автомобіль марки KIA CERATO чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 ) номер кузову НОМЕР_3 2008 року випуску, з метою забезпечення цивільного позову, однак в доданих до клопотання документах відсутній цивільний позов, а також в самому клопотанні не зазначено коли і ким його подано та чи взагалі подано.

Також відсутні інші підстави, передбачені ст.170 КПК України, для накладення арешту на майно підозрюваного, оскільки воно не є речовим доказом по справі, санкція статті, за якою обвинувачується ОСОБА_4 , не передбачає конфіскації майна як виду покарання, та не доведено підстави для спеціальної конфіскації.

Таким чином, слідчому судді не було надано достатніх доказів наявності підстав для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_4 .

Таким чином, слідчим не доведено обставин передбачених ст.170 КПК України, які є обов`язковими для накладення обтяжень на майно, а тому слідчий суддя не вбачає жодних правових підстав для арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131, 132, 170, 172, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна, заявлене в рамках кримінального провадження № 0000533, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1