Справа № 461/215/23
Провадження № 1-кс/461/1997/23
12.04.2023 року м. Львів
Заявник зазначає, що за період проведення досудового розслідування, орган досудового розслідування мав можливість та був зобов`язаний оглянути автомобіль, встановити достовірно чи дійсно в ньому збереглися сліди або інші відомості, які можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, та вилучити такі сліди або інші відомості, ініціювати проведення експертизи та фактично її провести. Заявник стверджує, що огляд транспртного засобу проведений 26.12.2023 року. Крім того, вказує, що тривали час належний ОСОБА_9 пошкоджений автомобіль знаходиться під відкритим небом, доступний опадам та іншим природнім явищам. Це призводить до поступового руйнування вказаного транспортного засобу та може призвести до його розкомплектування та створює загрозу його знищення. Просить клопотання задовольнити повністю.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 клопотання про скасування арешту підтримали повністю, з мотивів, викладених у такому. Просили клопотання задовольнити.
Враховуючи передбачені ч.2 ст.174 КПК України, строки розгляду зазначеної категорії клопотань, слідчий суддя, виходячи з загальних засад кримінального провадження: змагальності та розумних строків, приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду за відсутності осіб, що не з`явились, з урахуванням наявних у слідчого судді матеріалів.
Заслухавши думку заявника, власника майна, вивчивши матеріали клопотання про скасування арешту майна та долучені до нього документи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що підставою для накладення вказаного арешту було те, що вищевказані речі та документи визнані речовими доказами та мають важливе доказове значення для кримінального провадження, оскільки можуть бути предметом вчинення кримінального правопорушення та могли використовуватись в якості засобів вчинення злочину, необхідні для розкриття кримінального правопорушення, могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення.
З доручення старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 від №6575/16/08-23 від 17.03.2023 року вбачається, що оперативному підрозділу доручено проведення огляду об`єктів на яке накладено арешт.
Згідно зі ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно з ч. 11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядженням майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
У відповідності до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Із аналізу наведеної норми вбачається, що прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе за таких умов: вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба; вони доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.
Заявник посилається на те, що арешт належить скасувати через те, що у застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження на цей час відпала потреба.
Обставини, установлені ухвалою слідчого судді про накладення арешту на майно при розгляді клопотання про арешт майна, не змінилися.
Наведене дає слідчому судді підстави для висновку, що необхідність арешту на зазначене у клопотанні майно на теперішній час не відпала.
Також, представник заявник ОСОБА_3 фактично не довів, та не представив слідчому судді доказів, що арешт майна було накладено необґрунтовано, а також те, що потреба в дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна на даний час не відпала, з урахуванням принципу диспозитивності передбаченого ст. 26 КПК України.
Так, слідчим суддею встановлено, на теперішній час досудове розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні не завершене.
Таким чином, оскільки арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення, з метою збереження вказаного майна від подальшого його відчуження, знищення або втрати, крім того, вилучене майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, з метою збереження речових доказів, тому відсутні підстави для скасування арешту, який слідчим суддею накладено обґрунтовано на майно, у зв`язку із чим, слід відмовити в задоволенні клопотання про скасування арешту на майно.
Керуючись статтями 100, 170, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 12.04.2023 року.

Суддя ОСОБА_1