Справа 372/3975/21 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/1210/2023 Доповідач в суді ІІ інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

02 березня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 21 грудня 2022 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 21 грудня 2022 року ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 18.02.2023, а обвинуваченому ОСОБА_11 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту до 18.02.2023.

Дане рішення мотивовано тим, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були констатовані при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою не припинили свого існування. Судом при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченим було враховано тяжкість злочинів, які є тяжким та особливо тяжким, а також покарання, яке загрожує їм у разі доведеності вини у вчиненні даних кримінальних правопорушень.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 указано на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги указав на те, що рішення суду не містить достатніх мотивів, які б підтверджували доцільність продовження ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а клопотання прокурора фактично містило формальний перелік ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. На думку захисника, судом першої інстанції безпідставно не враховано сімейний стан обвинуваченого ОСОБА_6 та його репутацію. Апелянт, пославшись на п. 60 рішення Європейського суду з прав людини «Єлоєв проти України» від 06.11.2008 року, відповідно до якого, обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання особи під вартою, звернув увагу на відсутність обґрунтованих інших підстав для продовження ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу. На думку адвоката, в матеріалах кримінального провадження відсутні беззаперечні докази вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146 КК України, а обвинувачений ОСОБА_11 під час допиту навмисно надав показання, що ОСОБА_6 примушував його наносити удари потерпілому ОСОБА_12 в шию, що спростовуються висновком судово-медичної експертизи № 011-1531-2021. Захисник звернув увагу на тривалість перебування ОСОБА_6 під вартою та на численну практику Європейського суду з прав людини відповідно до якої, після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою (рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 «Харченко проти України»). Просив скасувати ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 21.12.2022 та постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_6 запобіжний захід на більш м`який - у виді цілодобового домашнього арешту.

Ухвала Обухівського районного суду Київської області від 21 грудня 2022 року в частині продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченихОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не оскаржувалась та апеляційним судом не переглядалась.

В судове засідання 02.03.2023 року учасники судового розгляду не з`явилися. Будь-яких клопотань про відкладення судового засіданні або повідомлень про неможливість прибуття у судове засідання на адресу суду не надіслали. У зв`язку із викладеним, колегія суддів вважала за можливе провести апеляційний розгляд скарги без участі сторін за правилами ч.4 ст.4221 КПК України.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, вивчивши матеріали апеляційної скарги із долученими до неї матеріалами, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Як вбачається із апеляційної скарги захисником ОСОБА_7 порушене питання про скасування оскаржуваної ухвали із ухваленням нової ухвали про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, а саме цілодобового домашнього арешту. Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що ухвала судом першої інстанції була постановлена 21.12.2022 року, строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 був визначений до 18.02.2023 року. У подальшому щодо обвинуваченого ОСОБА_6 діяла інша ухвала, а оскаржувана ухвала втратила свою чинність. На день розгляду провадження судом апеляційної інстанції ухвала Обухівського районного суду Київської області від 21 грудня 2022 рокупро продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою фактично втратила чинність. Висновки, які були зроблені у цій ухвалі, на сьогоднішній час втратили своє юридичне значення, що указує на неможливість скасування цієї ухвали судом апеляційної інстанції.

Необхідність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

За своєю правовою природою ризик вчинення підозрюваним, обвинуваченим дій (поведінки підозрюваного, обвинуваченого), перелік яких визначений ч.1 ст. 177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах, про імовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню у одним із способів, зазначених в указаній нормі закону. Така протидія може мати місце як у майбутньому, так і нинішньому чи минулому. Проте, існування можливості такої протидії на майбутнє, повинно підтверджуватися доказами станом на момент ухвалення відповідного рішення. Це твердження знайшло своє підтвердження у ряді статей діючого КПК України. Зокрема, аналіз положень ч.2 ст. 177, ч.1 ст. 194, ч.1 ст.196, ч.3 ст. 199 КПК України дає підстави стверджувати те, що як у випадку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і у випадку продовження строку дії цього запобіжного заходу суд вирішує питання про існування ризиків станом на час ухвалення відповідного рішення. У зв`язку із цим, колегія суддів вважає, що перевірка висновків суду першої інстанції про існування того чи іншого ризику, передбаченого ч.1 ст. 177 КПК України, можлива лише під час дії ухвали про застосування запобіжного заходу чи продовження строку тримання під вартою, тобто у час, коли ці ризики дійсні та існує реальна можливість перевірки їх існування. Та обставина, що станом на час розгляду провадження оскаржувана ухвала втратила чинність унеможливлює скасування цієї ухвали, що указує на необґрунтованість вимог захисника ОСОБА_7 в частині скасування цієї ухвали. Колегія суддів також зважає на те, що у відповідності із вимогами ст. 407 КПК України до повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги відноситься прийняття рішення пов`язаного виключно із втручанням у судове рішення шляхом його зміни чи скасування або невтручання, шляхом залишення цього рішення без змін. Цією нормою закону не передбачено можливості встановлення будь-яких фактів, констатації порушень закону, тощо без прийняття апеляційним судом свого рішення щодо рішення суду першої інстанції. У зв`язку із цим, за відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення, як такого яке втратило чинність, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити будь-яке рішення щодо тих обставин, які наведені апелянтом у апеляційній скарзі.

Колегія суддів зважає і на те, що нормами КПК України не передбачається можливості залишення апеляційної скарги без розгляду. Наведені вище обставини не дають також підстав для закриття апеляційного провадження.

Із урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скаргиадвоката ОСОБА_7 у зв`язку із неможливістю скасування ухвали Обухівського районного суду Київської області від 21 грудня 2022 рокупро продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , а тому колегія суддів залишає апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення, а зазначену ухвалу - без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422? КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 21 грудня 2022 рокупро продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 18.02.2023 залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ

__________________ _______________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4