Провадження № 11-сс/4808/362/22
Категорія ст.173 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

представників ТОВ «Торгівельний дім

«Євротрубпласт» адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженніначальника відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 жовтня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 жовтня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000042

Не погоджуючись з вказаною ухвалою слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні начальник відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на майно ТОВ «Торгівельний дім «Євротрубпласт», у кримінальному провадженні № 0000042 задовольнити в повному обсязі.

Вважає дану ухвалу слідчого судді, як таку, що винесена з порушенням вимог кримінального та кримінально - процесуального закону.

Вказує на те, що слідчий суддя, відмовляючи в задоволенні клопотання, безпідставно вказав на відсутність в санкції ч.2 ст.212 КК України конфіскації майна, як виду покарання, що не тотожне зі спеціальною конфіскацією, як заходу кримінально-правового характеру, яка може бути застосована в розумінні ст.ст.96-1, 96-2 КК України.

Посилається на те, що клопотання обґрунтовано, як нормами матеріального, так і нормами процесуального закону, що давали підстави для звернення до суду та його задоволення, у зв`язку з чим мотивація суду щодо відсутності в клопотанні належних правових підстав суперечить фактичним обставинам справи.

Звертає увагу на те, що судом порушено вимоги ч.1 ст.172 КПК України, оскільки розгляд клопотання відбувся на 5 день з часу його надходження до суду.

Представник ТОВ «Євротрубпласт» адвокат ОСОБА_9 подав заперечення на апеляційну скаргу, в якому вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, через невідповідність висновків слідчого суді фактичним обставинам кримінального провадження. Просить постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора від 13.10.2022 року про накладення арешту на майно ТОВ «Торгівельний дім «Євротрубпласт» в кримінальному провадженні №0000042 від 31.08.2022 відмовити в повному обсязі. Зазначає, що твердження прокурора про контроль діяльності ТОВ « Торговий дім «Євротрубпласт» громадянами країни-агресора є надуманими, такими, що не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами, та такими, що не відповідають дійсності та спростовуються об`єктивними фактичними даними, відповідними витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадянських формувань. Покликається на те, що документи на які покликається прокурор у клопотанні не є доказами в розумінні ст.84 КПК України, оскільки процесуальне походження таких документів невідоме, тобто такі докази отримані у спосіб непередбачений кримінальним процесуальним законодавством України.

Вважає, що п`ятий слідчий відділ Територіального управління Державного бюро розслідувань не є належним органом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000042 від 31.08.2022 за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст.212 КК України, а належним органом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні є слідчий підрозділ Бюро економічної безпеки. Звертає увагу на те, що у вказаному кримінальному провадженні жодній особі про підозру не повідомлено, а надані прокурором матеріали,якими обґрунтовано доводи клопотання про арешт, не містять жодних фактичних даних, які б вказували на ймовірне вчинення кримінального правопорушення, передбачене ч.2 ст.212 КК України. Тобто, кримінальне правопорушення, передбачене статтею 212 КК України є кримінальним правопорушенням з матеріальним складом, для якого обов`язковим є настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів.

Також посилається на те, що у ТОВ «Торговий дім «Євротрубпласт» відсутня заборгованість перед бюджетом чи державними цільовими фондами. Так, у відповідності до Довідки про відсутність заборгованості з платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи у зв`язку з чим відповідною довідкою від 07.11.2022 року виданої ГУ ДПС в Івано-Франківській області, ТОВ «Торговий дім «Євротрубпласт» станом на 04.11.2022 року, не має податкового боргу недоїмки зі сплати єдиного внеску, іншої заборгованості з платежів(у тому числі розстроченої, відстроченої, реструктиризованої ), контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи.

Звертає увагу що наведені обставини виключають можливість застосування арешту майна, як заходу забезпечення кримінального провадження та вказує на необґрунтованість його застосування.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор просив задовольнити апеляційну скаргу, наголошував на наявності підстав для накладення арешту на майно,

- представників ТОВ «Торгівельний дім «Євротрубпласт» адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які просили скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу слідчого судді скасувати з постановленням нової ухвали.

Колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, не з`ясував належним чином всіх обставин, які передбачають підстави для накладення арешту майна.

Так, зі змісту мотивувальної частини рішення слідчого судді, яким відмовлено у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно ТОВ «Торгівельний дім «Євротрубпласт», вбачається, що суд першої інстанції виходив з того, що ч.2 ст.212 КК України не передбачено застосування конфіскації.

При цьому, слідчий суддя не звернув увагу на те, що відповідно до клопотання про накладення арешту на майно ТОВ «Торгівельний дім «Євротрубпласт» вищевказаний арешт мав бути застосований з метою можливої спеціальної конфіскації.

Так, відповідно до вимог ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159 - 1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209 - 1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212 - 1, частиною першою статей 222, 229, 239 - 1, 239 - 2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363 - 1, 364 - 1, 365 - 2 цього Кодексу.

Таким чином, вищевказаним законом прямо передбачена можливість застосування спеціальної конфіскації за ч.2 ст.212 КК України у зв`язку з чим висновки суду першої інстанція явно не відповідають вимогам кримінального закону, а постановлене судом рішення підлягає скасуванню.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зі змісту доводів прокурора та представників ТОВ «Торгівельний дім «Євротрубпласт» адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,вбачається, що сторони повністю погоджуються з тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів звертає увагу на те, що суд апеляційної інстанції згідно з вимогами ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 131-132 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження та застосовується на підставі ухвали слідчого судді.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду право на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

На думку суду апеляційної інстанції, зміст клопотання про накладення арешту на майно дає достатні підстави для висновку, що дане майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 170 КПК України, та стороною обвинувачення дано належне обґрунтування необхідності такого арешту, наявності ризиків, встановлених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх, правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні.

За змістом ст. 214 КПК України, підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та початку досудового розслідування є подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або самостійне виявлення слідчим, прокурором з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Таким чином, чинні процесуальні норми законодавства не передбачають для слідчого чи прокурора іншої альтернативи, ніж невідкладне внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за умови, що повідомлення про злочин містить достатні дані про вчинене правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що предметом даного провадження не є дії щодо внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, а вирішується питання щодо наявності правових підстав для накладення арешту на майно з метою забезпечення подальшої спеціальної конфіскації.

Таким чином, доводи в запереченні захисника про те, що матеріали справи не містять даних про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.212 КК України не можуть бути визнані такими, що унеможливлюють подальше проведення досудового розслідування та свідчать про необхідність відмови у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

Так, відповідно до матеріалів провадження 31.08.2022 року до ЄРДР внесені дані про вчинення кримінального правопорушення за попередньою правовою кваліфікацією за ч.2 ст.212 КК України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що вищевказані відомості внесені саме п`ятим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, яке зазначено в якості органу досудового розслідування та на яке покладається виконання необхідних слідчих дій, оскільки досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Спірні питання щодо подальшої підслідності кримінального провадження повинні бути вирішені у встановленому законом порядку.

Відповідно до короткого викладу обставин, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення зазначено, що службові особи ТОВ «Калушський трубний завод», проводячи з ТОВ«Торгівельний дім «ЄВРОТРУБПЛАСТ» впродовж 2017-2021 років господарські операції з переробки давальницької сировини та зберігання товару, не відобразили в повному обсязі в податковій звітності товариства суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість за результатами здійснення таких фінансово-господарських операцій, унаслідок чого ухилилися від сплати 5904 тис. грн .податку на додану вартість, що є великим розміром.

Відповідно до доводів, які містяться в клопотанні про накладення арешту під час проведення досудового розслідування встановлено, що кінцевими бенефіціарними власниками ТОВ « Калушський трубний завод» та ТОВ «Торгівельний дім «ЄВРОТРУБПЛАСТ» є громадянин рф ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які контролюють діяльність зазначених товариств через створену ними юридичну особу в «офшорній» юрисдикції «APG Polyplastic Group Ltd»(місце реєстрації :13 Агіу Прокопіу,2406 Егкомі, місто Нікосія,Кіпр).

Зі змісту доводів представників ТОВ «Торгівельний дім «Євротрубпласт» адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , вбачається, що вони вважають, що вищевказані обставини не відповідають дійсності та стверджують, що сукупність наданих ними копії документів свідчать про відсутність податкового боргу у ТОВ «Торговий дім «Євротрубпласт» та те, що в дійсності кінцевими бенефіціарними власниками є громадяни України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що довідка від 07.11.2022 року виданої ГУ ДПС в Івано-Франківській області, ТОВ «Торговий дім «Євротрубпласт» станом на 04.11.2022 року про відсутність податкового боргу, недоїмки зі сплати єдиного внеску, іншої заборгованості з платежів не може вважатися доказом, який має заздалегідь встановлену силу та наявність якого унеможливлює проведення досудового розслідування і свідчить про відсутність кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212 КК України.

Крім того, представниками ТОВ «Торгівельний дім «Євротрубпласт» адвокатами ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , надані документи, які свідчать про те, що на даний час кінцевими бенефіціарними власниками ТОВ « Калушський трубний завод» та ТОВ «Торгівельний дім «ЄВРОТРУБПЛАСТ» є громадяни України.

Разом з тим, відповідність вищевказаних документів фактичним обставинам може бути перевірена саме в ході проведення досудового розслідування органом досудового розслідування.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що судовий розгляд здійснюється у відповідності до принципу змагальності сторін, відповідно до якого кожна із сторін самостійно доводить правильність її правової позиції та надає суду відповідні докази на підтвердження своїх доводів.

Сторони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав.

Колегія суддів вважає, що на даному етапі розслідування кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя та суд на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

На думку суду апеляційної інстанції, матеріалами клопотання прокурора підтверджено, що в даному випадку мають місце відповідні ризики щодо майна, а саме можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, доведено необхідність виконання завдання арешту майна, а саме запобігання можливості таких ризиків.

Таким чином, рухоме майно ТОВ «Торгівельний дім «ЄВРОТРУБПЛАСТ» в контексті ст.96-1 КК України, ст.170 КПК України є іншим майном третьої особи, яке може підлягати спеціальній конфіскації, оскільки відповідає критеріям ст.96-2 КК України.

03.03.2022 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про основні засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності російської федерації та її резидентів», примусового безоплатного вилучення з мотивів суспільної необхідності (включаючи випадки, за яких це настійно вимагається військовою необхідністю) об`єктів права власності російської федерації як держави, яка почала повномасштабну війну проти України, та її резидентів.

Апеляційної інстанції вважає, що арешт майна у даному кримінальному провадженню є необхідним для забезпечення всебічності, повноти та об`єктивності дослідження усіх обставин справи, тобто для забезпечення виконання завдань кримінального провадження.

Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя при розгляді клопотання не в повній мірі з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для накладення арешту на майно є слушними.

При вирішенні питання щодо накладення арешту, колегія суддів звертає на те, що вищевказаний захід не повинен унеможливлювати здійснення подальшої економічної та господарської діяльності, у зв`язку з чим вважає, що арешт майна повинен полягати тільки в забороні щодо подальшого розпорядження майном без позбавлення права володіння та користування ним.

Враховуючи наведене, апеляційної інстанції вважає за необхідне ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора про накладення арешту на майно шляхом позбавлення права розпорядження без позбавлення права володіння та користування майном.

Керуючись ст. ст. 170, 172, 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні начальника відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_13 задовольнити .

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 жовтня 2022 року про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна скасувати та постановити ухвалу.

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні задовольнити та накласти арешт шляхом позбавлення права розпорядження на майно, а саме на:

AUDI A6, рік випуску 2018, д. н. з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ;

-VOLVO XC90, рік випуску 2013, д. н. з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 ;

VOLKSWAGEN TOURAEG, рік випуску 2014, д. н. з. НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_6 ;

- SUBARU LEGACY, рік випуску 2005, д. н. з. НОМЕР_7 , номер кузова НОМЕР_8 ;

- FORD TRANSIT, рік випуску 2007, д. н. з. НОМЕР_9 , номер кузова НОМЕР_10 ;

- PEUGEOT 308, рік випуску 2011, д. н. з. НОМЕР_11 , номер кузова НОМЕР_12 ;

- ЗАЗ TF69Y0, рік випуску 2011, д. н. з. НОМЕР_13 , номер кузова НОМЕР_14 ;

- AUDI A6, рік випуску 2011, д. н. з. НОМЕР_15 , номер кузова НОМЕР_16 ;

-AUDI Q7, рік випуску 2011, д. н. з. НОМЕР_17 , номер кузова НОМЕР_18 ;

- HYUNDAI TUCSON, рік випуску 2017, д. н. з. НОМЕР_19 , номер кузова НОМЕР_20 ;

- VOLKSWAGEN POLO, рік випуску 2012, д. н. з. НОМЕР_21 , номер кузова НОМЕР_22 ;

- GEELY EMGRAND, рік випуску 2013, д. н. з. НОМЕР_23 , номер кузова НОМЕР_24 ;

- FORD TRANSIT, рік випуску 2005, д. н. з. НОМЕР_25 , номер кузова НОМЕР_26 .

Виконання ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні начальника відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_14 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5