Справа № 461/3496/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/803/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, кримінальне провадження № 0000936 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Галицького районного суду м.Львова від 28.07.2022 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Соснівка Червоноградського району Львівської області, українця, громадянина України, не працюючого, раніше судимого, востаннє вироком Личаківського районного суду м. Львова від 01.06.2022 р. за ч.2 ст.185 КК України до 2 років обмеження волі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -

обвинуваченогоу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_7 ,

встановила:

Обвинувачений подав апеляційну скаргу на вирок Галицького районного суду м.Львова від 28.07.2022, яким його, ОСОБА_6 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України обвинуваченому ОСОБА_6 частково приєднати невідбуте покарання за вироком Личаківського районного суду м. Львова від 01.06.2022 року, та за сукупністю вироків, остаточно обрано покарання - у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 рахується з моменту приведення вироку до виконання та з часу поміщення особи до установи виконання покарання.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу слід залишено - особисте зобов`язання.

Речовий доказ по справі: цифровий носій інформації DVD-R диск - залишено в матеріалах кримінального провадження.

Апелянт просить змінити вирок через суворість призначеного покарання та призначити йому покарання за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при призначенні покарання судом не в повній мірі враховано його щире каяття, активне сприяння слідству у розкритті злочину, повне визнання своєї вини у скоєному.

Зазначає, що не враховано його молодий вік і те, що він проживає разом із мамою та перебуває на її утриманні у зв`язку з застосуванням домашнього арешту. Скарг від односельчан на нього не поступало. Він є пацієнтом лікувальної програми замісної підтримки терапії з 03.02.2021 року у медичному центрі.

Апелянт вважає, що призначене йому покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину. Обтяжуючі обставини по справі відсутні, а тому є можливість призначити покарання в межах статті обвинувачення. У воєнний час готовий поповнити ряди захисників України.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 19 червня 2022 року, приблизно о 11 год. 05 хв., перебуваючи у приміщенні магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2» ФОП ОСОБА_8 , що на АДРЕСА_3 , під час дії воєнного стану на території України, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав із прилавку у вказаному магазині бритву « НОМЕР_1 », спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 455 грн.

Таким чином ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_6 судом апеляційної інстанції було належним чином повідомлений про розгляд справи, однак в суд апеляційної інстанції не прибув з невідомих причин, клопотання про відкладення не подавав.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомив про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора про залишення без задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Суд першої інстанції вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 4ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

При цьому, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до положень ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів; більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів; у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Зважується, крім того, на висновки з приводу пропорційності покарання тяжкості правопорушення, висловлені ЄСПЛ в своїх рішеннях, зокрема, у рішеннях по справах Souring v. UK, Shvydka v. Ukraine, Tammer v. Estonia, - за змістом яких захід, що застосовується до порушника має бути пропорційним переслідуваній меті, засудження та покарання порушника не мають бути непропорційними законній меті і підстави, якими керуються національні суди, мають були відповідними і достатніми для виправдання такого втручання.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження та обвинуваченому ОСОБА_6 обрано покарання в межах санкції статі обвинувачення.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме вчинення тяжкого злочину під час воєнного стану, особу обвинуваченого, який має невідбуте за попереднім вироком суду покарання у виді обмеження волі, за вчинення інших майнових злочинів, розкаюється у вчиненні злочину, не відшкодував потерпілій завдану шкоду, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, нейтрально характеризується за місцем проживання, проте суд першої інстанції вважав необхідним призначити йому покарання в межах санкції інкримінованої йому статті у виді позбавлення волі, так як виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства.

Крім того судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 засуджений востаннє вироком Личаківського районного суду м. Львова від 01.06.2022 р. за ч.2 ст.185 КК України до 2 років обмеження волі. Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 вчинив новий злочин після вироку Личаківського районного суду м. Львова від 01.06.2022 р., суд вважає, що невідбуте покарання за цим попереднім вироком слід частково приєднати. Принцип обрання остаточного покарання обвинуваченому, відповідно до ч. 1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, враховуючи характер та співвідношення тяжкості злочинних діянь, їх наслідки, слід обрати часткове приєднання.

На думку колегії суддів призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, підстав для його пом`якшення або призначення більш суворого покарання суд апеляційної інстанції не вбачає.

Апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_6 про призначення йому покарання в межах санкції статті обвинувачення судом першої інстанції були виконані. Покликання про те, що він перебуває на утриманні матері через застосування до нього домашнього арешту не відповідає дійсності оскільки по даному провадженню до нього застосовано особисте зобов`язання.

Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження в суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

На думку колегії суддів судом першої інстанції по дані справі було прийнято законне та обгрунтоване рішення, а тому підстави для його скасування відсутні, відповідно апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

постановила :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Галицького районного суду м. Львова від 28.07.2022 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий:

Судді: