В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року Солом`янський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м.Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000299 від 17.10.2022 року щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Фастів Київської області, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працює, неодруженого, утриманців не має, раніше судимого:

- 13.11.2001 Фастівським міським судом Київської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

- 09.10.2002 Фастівським міським судом Київської області за ч.2 ст.185, 71 КК України до 4-х років 6 місяців позбавлення волі;

- 15.04.2003 Новоград - Волинським міським судом Житомирської області за ч.3 ст.185, ч. 3 ст.15 ч.3 ст.185, ст.42, ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 03.07.2007 Печерським районним судом м. Києва за ч.2 ст.186, ст.304, 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 10.01.2011 Голосіївським районним судом м. Києва за ч.2 ст.186, 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;

- 17.10.2018 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до 6 місяців арешту;

- 31.03.2020 Солом`янським районним судом м, Києва за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, 70 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 04.11.2021 Солом`янським районним судом м. Києва за ч.2 ст.185, 70 КК України до 1 року позбавлення волі;

-15.11.2022 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Так, 10.10.2022 року, близько 16:00 год., ОСОБА_4 , знаходячись поруч із входом до Центрального залізничного вокзалу, що розташований за адресою: м. Київ, пл. Вокзальна, 1, побачив раніше незнайомого йому чоловіка, яким виявився потерпілий ОСОБА_5 , підійшов до нього та зав`язав з ним розмову, під час якої ОСОБА_5 та ОСОБА_4 домовились разом вжити алкогольні напої.

Після цього ОСОБА_5 вирішив поїхати за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , забрати деякі особисті речі, та ОСОБА_4 запропонував поїхати разом з ним та скласти йому компанію, на що потерпілий ОСОБА_5 погодився.

Знаходячись за місцем свого проживання, ОСОБА_5 забрав свої особисті речі, серед яких ланцюжок, виготовлений зі сплаву на основі золота (60,3%-61,7%), який також містить мідь та срібло, масою 22,08 г, вартістю 47426 гривень 96 копійок (сорок сім тисяч чотириста двадцять шість гривень дев`яносто шість копійок) (згідно висновку експерта від 25.11.2022 №СЕ-19/111-22/51125-ТВ), золотий браслет, вагою 8 гр., 585 проби, вартістю 13000 гривень, кільце золоте, вагою 3,75 гр. (з біркою), 583 проби, вартістю 5000 гривень, підвіска золота у вигляді іконки Божої матері, вагою 1,2 гр., 585 проби, вартістю 1500 гривень, підвіска золота у вигляді букви «Т», вагою 1 гр., 583 проби, вартістю 1500 гривень, які поклав до шкіряного чохла для ключів чорного кольору та помістив до внутрішньої кишені своєї куртки «Columbia» вартістю 2390 гривень 43 копійки (згідно висновку експерта від 25.11.2022 №СЕ-19/111-22/51173-ТВ), яка в цей момент була на ньому, після чого ОСОБА_5 вийшов на вулицю, де на нього чекав ОСОБА_4 , і в цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на повторне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, ОСОБА_4 , після повернення на територію Центрального залізничного вокзалу, що за адресою: м.Київ, пл. Вокзальна, 1, підійшов до ОСОБА_5 та сказав, що він змерз та попросив вищевказану куртку потерпілого під приводом «погрітися», та в силу сформованих довірливих відносин, будучи, в свою чергу, впевненим у добропорядності намірів ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_5 на це погодився та добровільно передав ОСОБА_4 свою куртку чорного кольору «Columbia» вартістю 2390 гривень 43 копійки (згідно висновку експерта від 25.11.2022 №СЕ-19/111-22/51173-ТВ), у внутрішній кишені якої знаходився шкіряний чохол для ключів чорного кольору, всередині якого дорогоцінні прикраси, а саме: ланцюжок, виготовлений зі сплаву на основі золота (60,3%- 61,7%), який також містить мідь та срібло, масою 22,08 г, вартістю 47426 гривень 96 копійок (сорок сім тисяч чотириста двадцять шість гривень дев`яносто шість копійок) (згідно висновку експерта від 25.11.2022 №СЕ-19/111-22/51125-ТВ), золотий браслет, вагою 8 гр., 585 проби, вартістю 13000 гривень, кільце золоте, вагою 3,75 гр. (з біркою), 583 проби, вартістю 5000 гривень, підвіска золота у вигляді іконки Божої матері, вагою 1,2 гр., 585 проби, вартістю 1500 гривень, підвіска золота у вигляді букви «Т», вагою 1 гр., 583 проби, вартістю 1500 гривень.

Після чого, ОСОБА_4 , отримавши у своє розпорядження вищезазначене майно, належне потерпілому ОСОБА_5 , передбачаючи можливість настання наслідків у вигляді спричинення майнових збитків та бажаючи настання таких наслідків, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою та зник у невідомому напрямку, розпорядившись незаконно набутим майном на власний розсуд, чим завдав майнової шкоди потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 70817 гривень 39 копійок. В подальшому, потерпілому ОСОБА_5 було повернуто куртку чорного кольору «Columbia» вартістю 2390 гривень 43 копійки, ланцюжок, виготовлений зі сплаву на основі золота (60,3%- 61,7%), який також містить мідь та срібло, масою 22,08 г, вартістю 47426 гривень 96 копійок.

На підставі вищенаведеного суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст.190 КК України, а саме як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

У судове засідання не з`явився потерпілий ОСОБА_5 , який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду даного кримінального провадження.

Відповідно до положень ст.325 КПК України суд, заслухавши думку учасників судового провадження, встановив можливість за відсутності потерпілого з`ясувати всі обставини під час судового розгляду та вирішив проводити судовий розгляд без нього.

У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки під час судового розгляду судом було встановлено, що встановлені у даному кримінальному провадженні обставини ніким не оспорюються та проти цього не заперечують учасники судового провадження, було визнано недоцільним дослідження доказів щодо таких обставин.

При цьому, судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції відсутні, а також було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На підставі вищенаведеного суд вирішив обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив вищевстановлені в судовому засіданні обставини та пояснив, зокрема, що вчинив заволодіння майном потерпілого через скрутне матеріальне становище.

Також ОСОБА_4 зазначив, що свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, визнає повністю та щиро розкаюється у вчиненому.

На підставі вищенаведеного суд доходить висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, доведена повністю, поза розумним сумнівом.

Відповідно до чч.1-3 ст.50 КПК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно з ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як передбачено ч.2. ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України (нетяжкий злочин), особу винного, який раніше судимий за злочини проти власності, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризувався з негативної сторони, а також те, що більша частина матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_5 була відшкодована шляхом повернення викраденого майна.

Виходячи з пп.1, 5 ч.1 ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання, судом визнано щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 , вчинення ним кримінального правопорушення внаслідок скрутного матеріального становища.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного суд доходить висновку, що лише фактичне відбування ОСОБА_4 покарання в умовах ізоляції здатне досягти мети покарання як кари, виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а тому призначає обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції цієї норми.

При цьому, враховуючи вчинення ОСОБА_4 даного кримінального правопорушення до ухвалення Солом`янським районним судом м. Києва вироку від 15.11.2022 стосовно ОСОБА_4 та призначення за цим вироком покарання, суд визначає остаточне покарання ОСОБА_4 на підставі чч.1, 4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань.

За вищевказаних обставин суд також вважає, що щире каяття з боку обвинуваченого істотно не знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому підстав для застосування стст.69,75 КК України судом не встановлено.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Під час проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні проводилися експертизи, витрати на залучення експертів становлять: висновок експерта №СЕ-19/111-22/46054-НЗПРАП від 18.11.2022 - 1510,24 грн.; висновок експерта №СЕ-19/111-22/51125-ТВ від 25.11.2022 - 755,12 грн., які у відповідності до вимог ст.122 КПК України є процесуальними витратами.

Згідно з ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки судом ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, то суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь держави вартість проведених експертиз у розмірі 1510,24 грн. та 755,12 грн.

Питання щодо речових доказів вирішити у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Оскільки після ухвалення вироку і до дня набрання ним законної сили існує ризик переховування обвинуваченого від суду та перешкоджання виконанню вироку, суд вважає за необхідне залишити в силі запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись стст. 2, 63, 65-67, 190 КК України, стст.2, 100, 122, 124, 368-371, 373, 374, 376, 395 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік.

На підставі чч.1, 4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік 4 (чотири) місяці.

Строк відбуття покарання рахувати з дня затримання, тобто з 03.11.2022 року.

Зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 03.11.2022 року, а також покарання, частково відбуте за попереднім вироком, з розрахунку день за день за правилами ч.5 ст.72 КК України.

Обраний відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити в силі до набрання вироком законної сили.

Речові докази:

- куртку темного кольору «Columbia» та ланцюжок з металу жовтого кольору з маркуванням «5ГАЗ» - залишити у розпорядженні потерпілого ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави вартість документально підтверджених витрат на залучення експертів в розмірі 1510,24 грн. та 755,12 грн.

Апеляційні скарги на вирок можуть бути подані учасниками судового провадження до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1