Провадження № 1-кп/638/1090/22
УХВАЛА

Іменем України

22 грудня 2022 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0000593 від 06.09.2019 року, з обвинувальним актом у відношенні: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого у м. Білопілля, Сумської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 та який фактично мешкає за адресою : АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

До суду звернувся обвинувачений ОСОБА_5 з клопотанням, в якому просив закрити дане кримінальне провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з тим, що після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування визначений ст. 219 КПК України, а також повернути внесену заставу. В обґрунтування клопотання посилаючись на те, що повідомлення про завершення досудового розслідування відбулось 08.11.2019 за 4 дні до закінчення строку досудового розслідування, який закінчувався 12.11.2019 та який було зупинено, відповідно до приписів ст. 290 КПК України, на час ознайомлення сторони захисту з матеріалами досудового розслідування. 13.12.2019 сторона захисту закінчила ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, відтак у сторони обвинувачення залишилось 4 дні до закінчення строку досудового розслідування, протягом яких прокурор повинен був звернутися до суду з обвинувальним актом, а саме до 17.12.2019 включно. Однак з обвинувальним актом прокурор звернувся до суду лише 19.12.2019, тобто, поза межами строку досудового розслідування, а тому кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі приписів п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України. Посилався на правові висновки, викладені в ухвалі Вищого антикорупційного суду від 24 вересня 2020 р. по справі №991/6516/20, постанові Верховного суду від 14.09.2021 по справі №760/34267/19, правовий висновок Вищого антикорупційного суду від 26.05.2021 по справі №638/12275/18, чим обґрунтовував, що докази сторони захисту не є матеріалами досудового розслідування, строк ознайомлення сторони обвинувачення з якими, за ч.5 ст.219 КПК України не включається в строки досудового розслідування.

Прокурор ОСОБА_3 , у підготовчому судовому засіданні, заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого, в обґрунтування чого, подав 22.11.2022 через канцелярію суду письмові заперечення, в яких посилається на положення ч. 11 ст. 290 КПК України, відповідно до яких, сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.

Таким чином, приписами КПК України передбачена можливість ознайомлення із матеріалами, до яких надано доступ, в рівній мірі як для сторони захисту, так і для сторони обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 10 ст. 290 КПК України сторонам кримінального провадження (не лише стороні захисту), потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надається достатній час для ознайомлення з матеріалами, до яких їм надано доступ.

Частиною 10 статті 290 КПК України регламентовано спеціальний порядок встановлення факту надання протилежній стороні доступу до матеріалів кримінального провадження. Так, у разі зволікання при ознайомленні з матеріалами, до яких надано доступ, слідчий суддя за клопотанням сторони кримінального провадження (як обвинувачення так і захисту) з урахуванням обсягу, складності матеріалів та умов доступу до них зобов`язаний встановити строк ознайомлення з матеріалами, після спливу якого сторона кримінального провадження або потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, вважаються такими, що реалізували своє право на доступ до матеріалів.

Таким чином, обмеження строку для ознайомлення з матеріалами, до яких надано доступ у порядку ст. 290 КГІК, допускається лише на підставі ухвали слідчого судді, якою встановлено певний строк для такого ознайомлення. Іншого порядку підтвердження факту відкриття матеріалів стороною кримінального провадження протилежній стороні в разі зловживання нею своїми процесуальними правами (зволікання при ознайомленні з матеріалами або відмови у письмовому підтвердженні факту надання доступу до матеріалів) КПК України не передбачає.

При цьому, для ознайомлення з матеріалами сторони захисту, стороні обвинувачення теж необхідний був час, і в такому часі, як передбачено ст. 290 КПК України порядку сторона обвинувачення не була обмежена.

Стаття 290 КПК України є прямою нормою закону, яка забороняє обмежувати строк ознайомлення з матеріалами сторін.

Не зважаючи на фактично створений рішеннями Верховного Суду від 14.09.2021 по справі №760/34267/19, Вищого антикорупційного суду у вироку від 26.05.2021 по справі №638/12275/18 судовий прецедент щодо необхідності розмежування поняття матеріалів досудового розслідування та матеріалів, що зібрані стороною захисту за ознакою суб`єкту зібрання матеріалів, ця позиція порушує основні засади кримінального провадження та суперечить вимогам ст. 290 КПК України.

Так, поняття «матеріали досудового розслідування» законодавцем не конкретизовано, а судами у вищевказаних рішеннях це поняття конкретизується та використовується за суб`єктом визначеним у ст. 38 КПК України - «орган досудового розслідування».

Суди у вказаних рішеннях ніяким чином не згадують, що законодавцем визначено поняття «досудове розслідування» у п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України як стадія кримінального процесу, одна з частин кримінального провадження і передбачає проміжок часу у який здійснюють свої повноваження і права сторона захисту і сторона обвинувачення.

Цим суди однобоко трактуючи поняття «матеріали досудового розслідування» звужують права сторони обвинувачення на рівність сторін на фінальній частині стадії досудового розслідування в порушення ст. 10 КПК України, тобто звужують передбачене право сторони обвинувачення на необмежений строк ознайомлення з матеріалами сторони захисту і на реалізацією своїх повноважень.

При цьому, вважаю усі матеріали зібрані на стадії досудового розслідування, як «матеріали досудового розслідування» за принципом стадії їх отримання сторонами, слід визначити як «усі матеріали і докази, зібрані в ході стадії досудового розслідування» і ця думка корелюється з нормами ст.ст. 10, 20, 22 та ст. 290 КПК України і не порушує права сторони захисту на «розумні строки» досудового розслідування з урахуванням передбаченої законодавцем можливості на обмеження цього строку судом за клопотанням сторони захисту, а також з урахуванням положень ст. 17 КПК України щодо презумпції невинуватості і ст.ст. 42, 45 КПК України в частині забезпечення права підозрюваного, обвинуваченого та захисника брати участь у проведенні процесуальних дій і збирати і подавати слідчому, прокурору, слідчому судді доказів.

В іншому же випадку, окрім порушення права сторони обвинувачення на рівність сторін, норма, яка передбачає право на обмеження строку на ознайомлення судом є непотрібною і суперечить логікі законодавця.

Таким чином: процесуальний строк досудового у кримінальному провадженні не пропущено, а обмежити строк ознайомлення з матеріалами наданої сторонами одна одній могло бути лише за рішенням суду, і формально (виходячи з принципу рівності сторін у кримінальному провадженні) не могло бути обмеженим для сторони обвинувачення самим законодавцем.

Тобто, твердження, що строки продовжують спливати під час ознайомлення прокурора з матеріалами сторони захисту не логічне у розумінні вимог ст. 290 КПК України в цілому.

Стосовно доводів сторони захисту щодо «розумності строків»: 5 днів не впливає на розумність строків, в тому числі з урахуванням того, що строк вручення обвинувального акту та його направлення до суду був перенесений за ініціативою самого обвинуваченого.

Такий короткий строк лише гарантує можливість реалізації прокурором права забезпечення повноти досудового розслідування (в тому числі на закриття кримінального провадження за наявності в матеріалах сторони захисту відповідних доказів невинуватості підозрюваного).

Окремо слід звернути увагу на той факт, що 13.12.2019 стороною захисту надано матеріали у значному для вивчення обсязі (довідки та доводи щодо ключового свідка обвинувачення), які не були наявні у сторони обвинувачення і вимагали ретельного їх вивчення правової оцінки з можливим винесенням рішення у кримінальному провадженні, для чого прокурору був необхідний певний термін.

Захисник обвинуваченого в підготовчому судовому засідання підтримав клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження, просив його задовольнити, доводи прокурора наведені в його запереченнях, спростовував.

Суд заслухавши думки учасників судового провадження та дослідивши надані суду докази прийшов до наступних висновків.

Приписами п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України передбачено, що досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно до ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Крім того, приписами п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України передбачено, що з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Згідно з частиною 5 статті 294 КПК України строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 7 ст. 290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів прокурор або слідчий за його дорученням повідомляє потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, після чого останній має право ознайомитися з ними за правилами, викладеними в цій статті.

Згідно до ч. 5 ст. 219 КПК України, строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 КПК України, не включається у строки, передбачені цією статтею.

Приписами ч. 4 ст. 110 КПК України передбачено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Статтею 113 КПК України передбачено, що процесуальні строки це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження, зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням КПК України.

За своєю юридичною природою процесуальні строки виступають темпоральними умовами реалізації суб`єктивних прав і юридичних обов`язків учасників кримінальних процесуальних правовідносин.

Послідовно реалізуючи політику, спрямовану на підвищення гарантій захисту прав і свобод людини, український законодавець на протязі останніх декількох років вніс низку важливих змін до чинного КПК стосовно строків досудового розслідування, починаючи з впровадження механізму судового контролю за строками розслідування і закінчуючи введенням процесуальних санкцій, під якими необхідно розуміти негативні наслідки для сторони обвинувачення у разі недотримання нею чітких вимог КПК і вчинення процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень поза межами цих строків.

Законом України № 2147-VIII від 03.10.2017 частину першу статті 284 КПК України було доповнено пунктом 10, відповідно до якого кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 КПК України, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Вказана норма була введена в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не має зворотньої дії в часі та застосовується до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін (з 16.03.2018).

Внесені зміни кореспондують загальній засаді кримінального провадження, закріпленій у статті 28 КПК України, відповідно до якої розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень, і співвідносяться з практикою ЄСПЛ.

Так у справі «Іванов проти України» зазначено, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в кримінальному провадженні застосовується у такий спосіб, щоб особа, яку звинувачено, не залишалася тривалий час у стані невизначеності щодо своєї долі (пункт 71).

Аналогічні позиції ЄСПЛ висловив у справах Карт проти Туреччини (пункт 68), Вемхофф проти Німеччини (пункт 18).

При цьому ЄСПЛ у справі «Іванов проти України» вказав, що період, який має прийматися до уваги повинен відраховуватися саме з порушення кримінальної справи проти особи (пункт 63).

В інтерпретації ж до чинного КПК цей період необхідно відраховувати з дня притягнення до кримінальної відповідальності як стадії кримінального провадження, яка, згідно з пунктом 14 частини 1 статті 3 КПК України, починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до статті 283 КПК України прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: (1) закрити кримінальне провадження; (2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; (3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Згідно з положеннями статті 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 КПК України), його захиснику, законному представнику.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в рамках строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду (постанови Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №556/1381/18, від 01.07.2021 у справі № 752/3218/20, ухвали Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №712/6375/18, від 15.03.2021 у справі № 676/6116/18, від 05.04.2021 у справі № 676/804/20, від 21.04.2021 у справі № 991/6516/20).

Судова практика застосування приписів пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України є усталеною у діяльностіне тільки Верховного Суду, а й судів першої та апеляційної інстанцій, у тому числі Вищого антикорупційного суду (ухвала Вищого антикорупційного суду від 24.09.2020, ухвала Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 03.11.2020, постанова Верховного Суду від 21.04.2021 у справі № 991/6516/20).

З досліджених матеріалів кримінального провадження вбачається, що 06.09.2019 уповноваженою особою органу досудового розслідування до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000593 було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення на підставі письмової заяви ОСОБА_6 , яка містила дані про вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, таким чином, на вказане кримінальне провадження поширюються приписи ст. 219 КПК України, щодо строків досудового розслідування.

12.09.2019 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Таким чином, враховуючи приписи ч. 4 ст. 115, п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за № 0000593 від 06.09.2019 мав закінчитися 12.11.2019, включно.

Суд не приймає до уваги твердження прокурора з приводу того, що усі матеріали зібрані на стадії досудового розслідування, як «матеріали досудового розслідування» за принципом стадії їх отримання сторонами, слід визначити як «усі матеріали і докази, зібрані в ході стадії досудового розслідування» і ця думка корелюється з нормами ст.ст. 10, 20, 22 та ст. 290 КПК України і не порушує права сторони захисту на «розумні строки» досудового розслідування з урахуванням передбаченої законодавцем можливості на обмеження цього строку судом за клопотанням сторони захисту, а також з урахуванням положень ст. 17 КПК України щодо презумпції невинуватості і ст.ст. 42, 45 КПК України в частині забезпечення права підозрюваного, обвинуваченого та захисника брати участь у проведенні процесуальних дій і збирати і подавати слідчому, прокурору, слідчому судді доказів. В іншому же випадку, окрім порушення права сторони обвинувачення на рівність сторін, норма, яка передбачає право на обмеження строку на ознайомлення судом є непотрібною і суперечить логікі законодавця. Таким чином: процесуальний строк досудового у кримінальному провадженні не пропущено, а обмежити строк ознайомлення з матеріалами наданої сторонами одна одній могло бути лише за рішенням суду, і формально (виходячи з принципу рівності сторін у кримінальному провадженні) не могло бути обмеженим для сторони обвинувачення самим законодавцем. Тобто, твердження, що строки продовжують спливати під час ознайомлення прокурора з матеріалами сторони захисту не логічне у розумінні вимог ст. 290 КПК України в цілому.

Зазначена правова позиція зокрема викладена у постанові Верховного Суду від 21.04.2021 у справі № 991/6516/20.

Крім того, у судовому засіданні з пояснень учасників судового провадження та досліджених матеріалів кримінального провадження, вбачається, що досудове розслідування після повідомлення про підозру ОСОБА_5 не зупинялося, строк досудового розслідування у встановленому законом порядку не продовжувався.

Зазначена інформація відсутня також у долученому до обвинувального акту Реєстрі матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженні.

08.11.2019 прокурор прокуратури Харківської області ОСОБА_7 , визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акту у зазначеному кримінальному провадженні, відповідно до приписів ст. 290 КПК України, письмово повідомив сторону захисту (підозрюваного ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_8 ), про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, про що свідчить письмове повідомлення прокурора.

Таким чином, повідомлення сторони захисту про завершення досудового розслідування було здійснено стороною обвинувачення за 4 дні до дня закінчення строку досудового розслідування, який мав закінчитися 12 листопада 2019 року включно.

13 грудня 2019 року сторона захисту (підозрюваний ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_8 ) завершили ознайомлення з матеріалами досудового розслідування в повному обсязі, до яких їм було надано доступ стороною обвинувачення, про що свідчить відповідний протокол про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 13 грудня 2019 року, який містить підписи підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_8 .

Як було зазначено вище, відповідно до приписів ч. 5 ст. 219 КПК України, в редакції, що діяла на час здійснення процесуальних дій, строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.

При таких обставина, часовий проміжок з 08.11.2019 по 13.12.2019, відповідно до приписів ч. 5 ст. 219 КПК України, не включається у строк досудового розслідування.

Враховуючи, що стороні захисту було відкрито та надання доступ до матеріалів досудового розслідування для ознайомлення з ними 08.11.2019, тобто за 4 дні до закінчення строку досудового розслідування (при обчисленні строків днями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу (ч. 5 ст. 115 КПК України)), відлік яких продовжується з моменту виконання приписів ч. 9 ст. 290 КПК України, а саме з 14.12.2019, днем закінчення строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні є 17.12.2019.

Разом з тим, обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні у відношенні ОСОБА_5 був складений і підписаний уповноваженими особами сторони обвинувачення 19.12.2019, направлений прокурором до Дзержинського райсуду м. Харкова 19.12.2019 та отриманий зазначеним судом 19.12.2019, тобто поза межами строку досудового розслідування, що підтверджується відповідним супровідним листом прокуратури Харківської області від 19.12.2019 № 15/1-7497-19 за вихідним номером 15/1-18597вих-19 від 19.12.2019 та реєстрацією отримання обвинувального акту Дзержинським райсудом м. Харкова за вх. № 63577 від 19.12.2019, а також протоколом автоматизованого розподілу зазначеної судової справи за суддями з присвоєнням єдиного унікального номеру судової справи: 638/19782/19 та номеру провадження: 1-кп/638/1626/19 від 19.12.2019, що в свою чергу свідчить про очевидне порушення прокурором вимог кримінального процесуального законодавства України.

За викладених обставин, враховуючи, що злочин, вчинення якого інкримінується ОСОБА_5 , не відноситься до категорій тяжких чи особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, суд вважає, що по зазначеному кримінальному провадженню, підлягають застосуванню приписи п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 42 КПК України обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 КПК України.

Як вже зазначалось судом, згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

З огляду на положення статті 2 КПК України, згідно з яким до кожного учасника кримінального провадження повинна бути застосована належна правова процедура, та істотне порушення загальної засади кримінального провадження, передбаченої статтею 28 КПК України щодо розумних строків, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 слід вважати таким, що не набув процесуального статусу обвинуваченого (підсудного).

При цьому суд наголошує на тому, що відповідно до приписів ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд може бути проведений виключно стосовно особи, яка набула статусу обвинуваченого в порядку, передбаченому положеннями КПК України.

Підготовче провадження є своєрідним процесуальним фільтром між досудовим провадженням і судовим розглядом, одним із завдань якого є перевірка відповідності вимогам закону процесуальних рішень, що надійшли від прокурора, зокрема перевірці підлягає не лише дотримання прокурором приписів, передбачених ст.ст. 291-293 КПК України, а й виконання ним приписів ст. 219 КПК України.

При таких обставинах, суд вважає клопотання ОСОБА_5 таким, що підлягає задоволенню, а кримінальне провадження у відношенні останнього, за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, таким що підлягає закриттю з підстав, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Щодо повернення застави, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1, 2 ст.182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу. Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Частиною 11 ст.182 КПК України визначено, що застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Оскільки за змістом п.25 ст.3 КПК України заставодавець відноситься до учасників кримінального провадження, на нього поширюються гарантії, визначені кримінальним процесуальним законом, в тому числі й гарантія належної правової процедури.

Частиною 4 ст.202 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до п.8 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу» від 11.01.2012 №15, застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку. Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець подає до територіального управління ДСА або апеляційного суду, Вищого антикорупційного суду, якому відкрито депозитний рахунок, на який було внесено заставу, такі документи: заява особи чи заставодавця, в якій обов`язково зазначаються реквізити банківського рахунка, на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню, а у разі відсутності банківського рахунка - відомості про банк чи підприємство поштового зв`язку; засвідчена судом копія ухвали слідчого судді, суду, вироку суду, в якому міститься рішення про повернення застави; копія платіжного або іншого документа, що підтверджує факт внесення коштів як застави.

Відповідні положення засвідчують, що для реалізації процедури з повернення застави необхідним є прийняття судом рішення про повернення застави відповідно до правил, визначених КПК України.

Положеннями КПК України не визначено конкретного строку дії запобіжного заходу у виді застави. Згідно з положеннями ст. 203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Ураховуючи вищевикладене, заставу слід повернути заставодавцю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 26, 110, 113, 115, 219, 290, 314 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про закриття провадження по кримінальному провадженні № 0000593 від 06.09.2019 року - задовольнити.

Кримінальне провадження № 0000593 від 06.09.2019 року, з обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, закрити на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Заставу в розмірі 76840 (сімдесят шість тисяч вісімсот сорок) гривен 00 копійок, внесену на розрахунковий рахунок Харківського апеляційного суду № 5314, МФО 820172, код 42261368, відповідно до квитанції №0.0..1 від 27.09.2019 року, повернути ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 після набрання ухвалою законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду, через Дзержинський райсуд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_1