У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.01.2023 Справа №607/978/23

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі, в залі суду, клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження №0001418 від 18 жовтня 2021 року, про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стінка Бучацького району Тернопільської області, українця, громадянина України, неодруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, офіційно непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в якому слідчий просить продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 на строк 60 днів.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що групою слідчих з числа слідчих слідчого відділу Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області та слідчих слідчого управління ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001418 від 18 жовтня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України.

Встановлено, що ОСОБА_4 займався незаконним придбанням, зберіганням, виготовленням, а також збутом наркотичних засобів та психотропних речовин за грошову винагороду, використовуючи при цьому месенджер «Telegram», а саме чат із назвою магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

23 листопада 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України.

12.01.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні нетяжких злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України, а також тяжких злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, за які законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, та існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_4 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. З урахуванням викладеного, даних про особу підозрюваного ОСОБА_4 ,слідчий вважає, що є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, орган розслідування не матиме можливості запобігти його спілкуванню з свідками, вчинення іншого кримінального правопорушення, перешкоджанню знищення, приховання або спотворення будь-якої із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення

В ході досудового розслідування 12.01.2023 у відповідності до вимог ст.290 КПК України, у кримінальному провадженні №0001418 від 18 жовтня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України, слідчим СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , за дорученням в порядку ч.1-3 ст.290 КПК України прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 завершено досудове розслідування та сторонам кримінального провадження надано доступ до вказаних матеріалів досудового розслідування з метою їх ознайомлення.

Так, з 12.01.2023 року по даний час сторона захисту в порядку ч.1-3 ст.290 КПК України, ознайомлюється з матеріалами кримінального провадження.

Беручи до уваги вищенаведене, з метою забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобіганню ризикам: переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, виникла необхідність у продовжуванні застосуванні стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної його поведінки та не зможе запобігти виженаведеним ризикам, а тому, слідчий просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з викладених у ньому підстав та просив його задовольнити.

У судовому засіданні захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 з приводу задоволення клопотання заперечив та просив застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, врахувавши ту обставину, що підозрюваному необхідно доглядати за хворою матір`ю ОСОБА_7 , які зробили операцію 03.08.2022 року з приводу артроскопії правого колінного суглобу, а його сестра, яка проживала разом із матір`ю ОСОБА_8 виїхала за межі території України. Також, просить зменшити визначений ОСОБА_9 судом застави до 20 прожиткових мінімумів доходів громадян.

Підозрюваний ОСОБА_4 , підтримав доводи своїх захисників та просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а також зменшити визначеної судом грошової застави.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши клопотання, додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований, зокрема до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Згідно ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч. 3 цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

При розгляді клопотання про продовження строку запобіжного заходу додатково мають враховуватись обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують застосування запобіжного заходу, а також обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу (ч. 3 ст. 199 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що групою слідчих з числа слідчих слідчого відділу Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області та слідчих слідчого управління ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001418 від 18 жовтня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 займався незаконним придбанням, зберіганням, виготовленням, а також збутом наркотичних засобів та психотропних речовин за грошову винагороду, використовуючи при цьому месенджер «Telegram», а саме чат із назвою магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

23 листопада 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України.

12.01.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України.

24 листопада 2022 року ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави у сумі 198 480 гривень, строком дії до 23 год. 59 хв. 21.01.2023 року.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України. Зокрема, такими доказами є: копія витягу з ЄРДР №0001418 від 18.10.2021 р., протокол огляду від 27.10.2021 р.; листом №04-02/22 від 04.02.2022 року від ПП «Колумбус», протоколом огляду від 03.10.2022 року, протоколом огляду від 04.11.2022 року, протоколами огляду від 10.11.2022 року та 11.11.2022 року, протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 23.12.2021 р., 17.06.2022 р., 23.06.2022 р., 15.02.2022 р.; протокол огляду від 02.07.2022 р. ; протокол про проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 23.10.2021 р., 23.11.2021 р., 17.12.2021 р., 11.02.2022 р.; висновки експертів № СЕ-19/120-21/11168-НЗПРАП від 29.11.2021 р., № СЕ-19/120-21/11167-НЗПРАП від 16.11.2021 р ., № СЕ-19/120-21/12226-НЗПРАП від 06.01.2022 р. , № СЕ-19/120-22/355-НЗПРАП від 31.01.2022 р., № СЕ-19/120-22/353-НЗПРАП від 31.01.2022 р., № СЕ-19/120-22/1868-НЗПРАП від 30.03.2022 р., № СЕ-19/120-22/1555-НЗПРАП від 11.03.2022 р., № СЕ-19/120-22/4097-НЗПРАП від 04.07.2022 р.; протокол огляду місця події від 18.12.2021 р.; протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії накладення арешту на кореспонденцію, її огляд і виїмка від 27.01.2022 р., 17.02.2022 р.; протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії спостереження за особою від 17.01.2022 р. , 02.05.2022 р.; протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії спостереження за місцем від 15.02.2022 р.; протокол обшуку від 21.07.2022 р.; протокол огляду від 28.07.2022 р.; висновок експерта № СЕ-19/120-22/7686-КТ від 07.10.2022 р.; протокол огляду оптичних носіїв інформації від 03.11.2022 р.; інші матеріали кримінального провадження в їх сукупності.

Надаючи оцінку наведеним доказам про обґрунтованість підозри, слідчий суддя зважає на практику Європейського суду з прав людини, згідно якої, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зокрема, слідчий суддя, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення».

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні та встановлені у судовому засіданні дані, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_4 до кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України.

Окрім цього, сторона захисту беззаперечними доказами не спростовує питання обґрунтованості підозри.

У зв`язку із закінченням строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , у слідчого виникла необхідність у його продовженні, оскільки ризики визначені ст. 177 КПК України, які описані в ухвалі суду від 24.11.2022 про його застосування, на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Слідчий суддя вважає, що окрім наявної обґрунтованої підозри, на даний час ризики, які встановлені в ухвалі слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2022 року про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжують існувати й надалі та їх обсяг не зменшився, що виправдовує тримання ОСОБА_4 під вартою.

Як вбачається зі змісту вказаної ухвали при застосуванні щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області вважав, що існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні, в тому числі тяжких злочинів за ч. 2 ст. 307 КК України, за вчинення яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. Усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та покарання, яке йому загрожує, підозрюваний може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду як на території України, так і поза її межами з метою уникнення відповідальності. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаних ризиків.

Крім того, слідчий суддя вважає доведеним ризик незаконного впливу на свідків, експерта, спеціаліста, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, з огляду на передбачену КПК України процедуру отримання свідчень від цих осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на вказаних осіб існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

ОСОБА_4 як особисто, так і через третіх осіб, перебуваючи на волі може незаконно впливати на свідків та інших учасників у даному кримінальному провадженні, з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до суду для надання показань. Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що злочинна діяльність ОСОБА_4 здійснювалась конспіративно та з використанням мережі Інтернет, відтак, останній, перебуваючи на волі може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, що може негативно вплинути на хід судового розгляду.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.

Втім, за наведених вище обставин, на переконання слідчого судді, застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою не гарантує унеможливлення продовження ОСОБА_4 злочинної діяльності, навіть у разі перебування його під цілодобовим домашнім арештом.

Посилання сторони захисту на можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту на увагу не заслуговують, оскільки беручи до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_4 менш суворих запобіжних заходів, не зможе попередити ризики, визначені у ст. 177 КПК України та забезпечити належне виконання нею покладених обов`язків. Відомостей, які б вказували на неможливість утримування підозрюваного під вартою суду не надано. Крім цього, покликання адвоката підозрюваного на ту обставину, що ОСОБА_4 необхідно здійснювати догляд за матір`ю ОСОБА_7 внаслідок виїзду його сестри 09.04.2022 року за межі території України, суд не бере до уваги оскільки, належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що вона потребує постійного стороннього догляду внаслідок свого захворювання, слідчому судді не надано. При цьому, суд враховує, що оперативне втручання ОСОБА_7 з приводу розриву латерального меніска проведено ще 03.08.2022 року, що підтверджено наданими копіями виписок з медичної карти стаціонарного хворого, тобто ще до застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді взяття під варту згідно ухвали слідчого судді від 24.11.2022 року.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про те, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, вони вказують на те, що слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного ОСОБА_4 на свободу.

Враховуючи наведені обставини, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, домашнього арешту, оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, які на даний час продовжують існувати, що свідчить про необхідність продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для стримування таких ризиків.

Крім того, стороною захисту не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Доводи сторони захисту щодо зменшення обсягу заявлених ризиків, слідчий суддя вважає безпідставними, недоведеними у судовому засіданні та такими, які є частиною єдиної лінії захисту підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а відтак і наявність підстав для застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у судовому засіданні не встановлено.

Також, слідчий суддя враховує обставини, визначені ст. 178 КПК України, і відповідно до наданих доказів приймає до уваги, що у підозрюваного слабкі соціальні зв`язки, оскільки у підозрюваного ОСОБА_4 відсутнє офіційне місце роботи та доходи. Відтак, слідчий суддя приходить до висновку, що обраний запобіжний захід є пропорційним меті та завданням цього кримінального провадження.

З огляду на наведені обставини підозри, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 в разі визнання його винним, слідчий суддя не вбачає беззаперечних та обґрунтованих підстав для застосування до ОСОБА_4 будь-якого іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, який би запобіг встановленим ризикам, а також вважає, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Також, слідчий суддя бере до уваги, що в ході досудового розслідування 12.01.2023 у відповідності до вимог ст.290 КПК України, у кримінальному провадженні №0001418 від 18 жовтня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України, слідчим СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , за дорученням в порядку ч.1-3 ст.290 КПК України прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 завершено досудове розслідування та сторонам кримінального провадження надано доступ до вказаних матеріалів досудового розслідування з метою їх ознайомлення.

Враховуючи вищевикладене та ч. 3 ст. 219 КПК України, строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, не включається у строки досудового розслідування.

Так, з 12.01.2023 по даний час сторона захисту в порядку ч.1-3 ст.290 КПК України, ознайомлюється з матеріалами кримінального провадження.

Ознайомлення з матеріалами кримінального провадження має вагоме значення для повного, всебічного та неупередженого здійснення досудового розслідування, оскільки якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень ст. 290 КПК України, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Приймаючи до уваги значний об`єм матеріалів досудового розслідування, який надавався для ознайомлення стороні захисту, провести вказану процесуальну дію у строк дії попередньої ухвали про тримання під вартою неможливо у зв`язку із значним об`ємом матеріалів, кількістю підозрюваних та їх захисників, а тому є необхідність у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_4 .

Відтак, слідчий суддя прийшов до висновку, що строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 може бути продовжений. Таке продовження строку запобіжного заходу необхідне для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. При цьому, запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 та є пропорційним меті та завданням цього кримінального провадження.

Крім цього, клопотання про продовження строку тримання під вартою розглядається згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4 ст. 199 КПК України). У свою чергу при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України (абз. 1 ч. 3 ст. 183 КПК України).

Отже, застава (як альтернатива триманню під вартою) є складовою запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обґрунтованість її розміру (як еквіваленту триманню під вартою) підлягає перевірці щоразу при вирішенні питання щодо продовження строку тримання під вартою.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Так, ухвалою слідчого судді від 24.11.2022 ОСОБА_4 визначено заставу у розмірі 198 480 грн. Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу ОСОБА_4 , його матеріальний стан, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення раніше визначеного розміру застави.

При цьому, такий розмір застави є прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, зокрема у рішенні від 20.11.2010 у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Також, слідчий суддя вважає, що такий розмір застави не є непомірним для підозрюваного, однак водночас є суттєвим для його майнового стану та небажаним для втрати, а відтак, дієвим для виконання завдань цього кримінального провадження та запобігання встановленим ризикам.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що клопотання підозрюваного та його захисника щодо зменшення ОСОБА_4 розміру раніше визначеної судом застави до задоволення не підлягає.

За вказаних обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження №0001418 від 18 жовтня 2021 року, про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , слід задовольнити частково та продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 10 березня 2023 року, застосованого до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з визначенням застави у розмірі 198 480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят)гривень, відповідно до ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2022 року.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 184, 197, 199, 205, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_4 та його адвоката ОСОБА_5 про обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та зменшення розміру визначеної застави, відмовити.

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження №0001418 від 18 жовтня 2021 року, про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , задовольнити частково.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з визначенням застави у розмірі 198 480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят)гривень, відповідно до ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2022 року, до 10 березня 2023 року.

Датою закінчення дії ухвали вважати 23 год. 59 хв. 10 березня 2023 року.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора в даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити учасникам провадження, а також і надіслати до Державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26)» Міністерства юстиції України.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк її подачі обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1