Дата документу 22.12.2022
Справа № 334/6247/22
Провадження № 1-кс/334/1970/22
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

22 грудня 2022 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0002246, внесеному 19.12.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань частиною четвертою статті 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який не перебуває у шлюбі, має на утриманні неповнолітню дитину, працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_6 ,

встановив:

слідчому судді надійшло клопотання слідчого ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_5 , в якому слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Клопотання обґрунтовує тим, що слідчим відділом Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 19.12.2022 до ЄРДР за № 0002246 за частиною четвертою статті 186 КК України. У вчиненні даного злочину обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом обшуку; протоколом огляду місця події; протоколом огляду предмету. Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України. ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого злочину в умовах воєнного стану, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років. Усвідомлюючи невідворотність настання покарання за вчинений злочин, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання. Підозрюваний знайомий з потерпілим та свідком та може негативно впливати на них. Підозрюваний не працює, неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, а отже може вчинити інше кримінальне правопорушення. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Прокурор ОСОБА_5 та слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримали, з мотивів викладених в ньому.

Підозрюваний ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечив. Пояснив, що він не розпоряджався майном потерпілого, яке забрав у нього, оскільки останній мав перед ним борг. Зобов`язується з`являтись до органів досудового розслідування та просить застосувати до нього домашній арешт.

Захисник адвокат ОСОБА_6 підтримав підозрюваного та проти задоволення клопотання заперечив. Пояснив, що підозрюваний знайомий з потерпілим та свідком та не мав наміру розпоряджатись викраденим майном, яке взяв у потерпілого, оскільки останній мав перед ним борг. Також, прокурором не доведені ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він працює офіційно, має зареєстроване місце проживання. Просив застосувати до підозрюваного домашній арешт.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши клопотання та документи, якими воно обґрунтоване, дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною другою статті 131 КПК України одними із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до вимог статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: (1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим відділенням Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0002246, внесеного 19.12.2022 до ЄРДР за частиною четвертою статті 186 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснює Дніпровська окружна прокуратура міста Запоріжжя Запорізької області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19.12.2022 приблизно о 17.00 годині ОСОБА_4 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, разом з невстановленою досудовим слідством особою шляхом вільного доступу проник до квартири потерпілого ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , де у вказаний час знаходились потерпілий ОСОБА_7 та його брат - свідок ОСОБА_8 . Далі, ОСОБА_4 , знаходячись у кімнаті квартири за вище вказаною адресою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, під вигаданим приводом повернення неіснуючого боргу, невстановленим предметом, схожим на ніж, висловив реальну погрозу життю та здоров`ю свідку ОСОБА_8 , після чого предметом схожим на ніж, який тримав у руці, наніс останньому два прямі удари у ліву ногу, завдавши фізичний біль та тілесні ушкодження, які не спричинили шкоду життю свідка. Побоюючись за своє життя та здоров`я потерпілий та свідок не могли чинити опір ОСОБА_4 , оскільки від його злочинних дій втратили волю до супротиву. Далі, ОСОБА_4 , маючи умисел на відкрите заволодіння майном, перебуваючи у кімнаті квартири за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом ривку з поверхні ліжка відкрито викрав мобільний телефон «Samsung SM-J600F/DS» імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , вартістю 5500 гривень, який належить потерпілому ОСОБА_7 . Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 разом із викраденим майном зник з місця скоєння злочину, розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоджу на вказану суму.

20.12.2022 про підозру у вчиненні вказаного злочину повідомлено ОСОБА_4

Ухвалюючи судове рішення слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарь проти Молдови»), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, які могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин.

Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 19.12.2022; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.12.2022 за участю потерпілого ОСОБА_7 протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 19.12.2022; протоколом обшуку від 20.12.2022; протоколом огляду місця події від 19.12.2022; протоколом огляду від 20.12.2022.

За таких умов, слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити даний злочин.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених статтею 176 КПК України.

Відповідно до положень статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно зі статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

При вирішенні питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

У клопотанні необхідність застосування запобіжного заходу обґрунтовується наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме підозрюваний ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування; незаконно впливати на потерпілого і свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність вказаних ризиків прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого злочину в умовах воєнного стану, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Усвідомлюючи невідворотність настання покарання за вчинений злочин, він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання. Підозрюваний знайомий з потерпілим та свідком, а отже може негативно впливати на них. Також, він не офіційно не працює та неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, а відтак може вчинити інше кримінальне правопорушення.

В контексті практики Європейського суду з прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення у справі «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справі «Бекчиєв проти Молдови»).

Крім цього, у рішенні у справі «Ноймайстер проти Австрії» викладена позиція відповідно до якої позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Таким чином, запобіжний захід не може бути виправданий очікуваним покаранням у виді позбавлення волі.

Проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків повторного вчинення злочинів або переховування від слідства та суду».

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченому частиною четвертою статті 186 КК України, який відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Також, підозрюваний, маючи непогашені та не зняті судимості за вчинення тяжких злочинів, підозрюється у вчиненні нового корисливого тяжкого злочину, що свідчить про його антисоціальну поведінку.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, враховуючи тяжкість покарання та антисоціальну поведінку підозрюваного, дійшов висновку, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_4 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій, що свідчить про наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.

Ризик, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України також знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки підозрюваний знайомий з потерпілим та свідком, а отже має можливість незаконного впливати на вказаних осіб з метою відмови ними від наданих органу досудового розслідування показань.

Підозрюваний, маючи не погашені та не зняті судимості за вчинення тяжких корисливих злочинів, підозрюється у вчиненні нового корисливого тяжкого злочину, що свідчить про наявність ризику того, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення, що є ризиком, передбаченим пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, є обґрунтовані підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені статтею 176 КПК України можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають із частини п`ятої статті 194 КПК України, зокрема, його належну поведінку.

Аргументи захисника та підозрюваного не здатні спростувати висновок слідчого судді про недоцільність застосування альтернативного запобіжного заходу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали не визначає розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки злочин, у вчиненні якої підозрюється ОСОБА_4 , вчинений із застосуванням насильства.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19.12.2022 ОСОБА_4 був затриманий в порядку статті 208 КПК України 19.12.2022 о 17.40 годині. Відповідно до частини другої статті 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту затримання підозрюваного ОСОБА_4 .

Керуючись статтями 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 206, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб в межах строку досудового розслідування.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту затримання ОСОБА_4 , а саме з 17.40 години 19 грудня 2022 року.

Термін дії ухвали закінчується 16 лютого 2023 року о 17.40 годині.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повна ухвала складена 22 грудня 2022 року.

Суддя: