Справа № 301/1023/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" березня 2023 р. м. Іршава

Слідчий суддя Іршавського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого СВ ВП № 1 ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Іршава клопотання слідчого СВ ВП № 1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 , яке погоджено прокурором Іршавського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000186 від 23 березня 2023 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 днів відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючого, раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

в с т а н о в и в:

24.03.2023 слідчий СВ Хустського РУП ВП № 1 в Закарпатській області ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором Іршавського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів щодо підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000186 від 23.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділенням відділення поліції №1 Хустського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000186 від 23 березня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Зазначає, що 23 березня 2023 року в період з 09 години 20 хвилин по 09 години 35 хвилин старший ДОП ВП №1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_8 , під час несення служби перебуваючи на задньому сидінні службового автомобіля марки «RENAULT LOGAN» д.н.з. НОМЕР_1 , разом з ОСОБА_5 , виконуючи свої службові обов`язки, в умовах воєнного стану, припинивши адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_5 , а саме дрібне хуліганство та застосувавши до останнього спеціальний засіб, а саме кайданки, під час доставлення останнього до приймального відділення КНП «Іршавська МЛ» для медичного освідування на встановлення стану алкогольного сп`яніння, де ОСОБА_5 , сидячи на задньому сидінні вищевказаного автомобіля усвідомлюючи, що перед ним знаходиться саме працівник правоохоронного органу, одягнений у формений одяг працівника Національної поліції України, який виконує свої службові обов`язки, обурившись на зроблене йому зауваження щодо припинення протиправних дій, виражаючись нецензурною лайкою в бік потерпілого ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень працівнику поліції, наніс потерпілому ОСОБА_8 декілька ударів ногами в область правої ноги та живота, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді синця шкірних покривів передньо внутрішньої поверхні правого колінного суглобу, синець шкірних покривів ділянки тіла грудини, синець шкірних покривів передньої черевної стінки більше зліва на межі реберної дуги, які за ступенем тяжкості слід кваліфікувати, як легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше, як 6 днів.

Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, перебуваючи в приміщенні службового кабінету №313 КНП «Іршавська МЛ» ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечного наслідку, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень працівнику поліції, словесно погрожуючи старшому ДОП ВП №1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 , наніс останньому декілька ударів ногами в область лівої ноги, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді синця шкірних покривів передньо внутрішньої поверхні лівого колінного суглобу, яке за ступенем тяжкості слід кваліфікувати, як легке тілесне ушкодження, що має незначний скороминучий наслідок тривалістю не більше, як 6 днів.

24 березня 2023 року з урахуванням всіх обставин у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.345 КК України - умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу, легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Обґрунтована підозра ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, підтверджується наступними матеріалами: протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 23.03.2023; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 23.03.2023; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 23.03.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 23.03.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 23.03.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 23.03.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 23.03.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 23.03.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 23.03.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 23.03.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 23.03.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 23.03.2023; висновком експерта №41-і від 24.03.2023; повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 24.03.2023.

Зазначає, що оцінюючи в сукупності всі обставини, наявність обґрунтованої підозри, у вчиненні особою кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 за ч.2 ст.345 КК України у разі визнання винуватим у вигляді позбавленні волі на строк до п`яти років, відсутність постійного місця роботи, також з матеріалів зібраних в ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 зловживає алкогольними напоями та раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення проти громадського порядку та моральності, а саме за ч.4 ст.296 КК України, а також кримінального правопорушення проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян та кримінальні правопорушення проти журналістів, а саме за ч.ч.1, 2 ст.345 КК України, тобто вище наведене підтверджує схильність ОСОБА_5 , до вчинення кримінальних правопорушень, а тому існують ризики, що ОСОБА_5 , знаходячись на волі може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, а саме: може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Також зазначає, що не обрання такого виду запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що в подальшому може призвести до не виконання завдань кримінального судочинства та забезпечення судового розгляду.

Розгляд клопотання розпочатий за минуванням трьох годин з часу вручення підозрюваному ОСОБА_5 копії клопотання та матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Слідчий СВ ВП №1 Хустського РУП ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав, просив таке задовольнити та обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримала та просила застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив відмовити в задоволенні клопотання та застосувати до ОСОБА_5 цілодобовий домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку захисника.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, зокрема, слідчий суддя зобов`язаний оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно положень ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом ВП № 1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000186 від 23.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

24.03.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України. Зокрема такими є: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000186 від 23.03.2023; рапорт о/у ДОП СП ВП № 1 ОСОБА_18 від 23.03.2023; актом медичного огляду № 17 від 23.03.2023; постанова про адміністративне правопорушення серії ГАБІ № 162399 від 23.03.2023; протокол про адміністративне правопорушення серії АЗ № 183517 від 23.03.2023; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 23.03.2023; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 23.03.2023; протокол допиту підозрюваного від 23.03.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 23.03.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 23.03.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 23.03.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 23.03.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 23.03.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 23.03.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 23.03.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 23.03.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_17 від 23.03.2023; висновк експерта №41-і від 24.03.2023; вирок від 08.11.2019, інші матеріали досудового розслідування в їх сукупності.

Зазначені відомості у сукупності з інформацією, викладеною у дослідженому під час судового засідання повідомленні про підозру, вважаються переконливими для слідчого судді в тому, що відповідне кримінальне правопорушення могло бути вчинено, а надані слідчим до клопотання відомості в достатній мірі вказують на можливість вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначена у клопотанні обставини підозра має місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Водночас слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В свою чергу, ОСОБА_5 не наведено обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на будь-яку його непричетність до злочину, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, або необґрунтованість повідомленої підозри, а за такого на цій стадії досудового розслідування відсутні підстави вважати, що повідомлення про підозру є вочевидь необґрунтованим.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу, легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, яке відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії нетяжких злочинів.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення обґрунтовуючи подане щодо ОСОБА_5 клопотання, слідчий суддя виходить із такого.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливати на свідків , потерпілих у цьому ж провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення. (п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України).

Ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та/або суду продовжує існувати та обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку, слідчий суддя оцінює в сукупності в світлі обставин цього кримінального провадження, та враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України, яке інкримінується ОСОБА_5 , за вчинення останнього передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років. На думку слідчого судді, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

На переконання слідчого судді, ризик вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_5 раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину за нанесення тілесних ушкоджень.

Оцінюючи можливість впливу на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя також виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про те, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, вони вказують на те, що слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного ОСОБА_5 на свободу. За встановлених обставин слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При прийнятті рішення слідчий суддя також враховує, що відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

При цьому слідчий суддя, враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого та необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного ОСОБА_5 та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя також враховує дані про особу підозрюваного, який, знаходячись у працездатному віці, суспільно корисною працею не займається, міцних соціальних зв`язків не має, раніше судимий.

Будь-яких обставин, які б свідчили про неможливість перебування ОСОБА_5 під вартою не наведено, будь-яких медичних висновків, які б засвідчували факт неможливості тримання ОСОБА_5 під вартою за станом здоров`я, слідчому судді не надано.

Слідчий суддя враховує, що застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , слідчий суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

У зв`язку з цим слідчий суддя враховує мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого, погоджене прокурором, необхідно задовольнити і застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

За змістом ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи спосіб вчинення злочину підозрюваним ОСОБА_5 , про який зазначено у повідомленні про підозру, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України обставини, а також те, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення із застосуванням насильства, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

За таких обставин, клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 177, 178,183, 193, 194, 196, 197, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого СВ ВП № 1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 , яке погоджено прокурором Іршавського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 днів без визначення розміру застави задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів без визначення застави, тобто до 21.05.2023 до 12 год.50 хв..

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Термін дії ухвали визначити по 12 год. 50 хв. 21.05.2023.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 28.03.2023 о 16 год. 00 хв..

Слідчий суддя Іршавського

районного суду: ОСОБА_1