Справа № 277/640/20
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2022 року смт Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6

захисника обвинувачених - адвоката ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Ємільчине кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000118 від 03.05.2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Леонівка Лугинського району Житомирської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, працює на посаді оглядача-ремонтника вагонів відокремленого підрозділу експлуатаційного вагонного депо Дарниця пункту технічного обслуговування станції Коростень регіональної філії «Південно-Західна залізниця», одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого,

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Коростені Житомирської області, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, працює на посаді оглядача-ремонтника вагонів відокремленого підрозділу експлуатаційного вагонного депо Дарниця пункту технічного обслуговування станції Коростень регіональної філії «Південно-Західна залізниця», неодруженого, раніше не судимого,

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , в с. Великий Дивлин Лугинського району Житомирської області, проживає за адресою: АДРЕСА_3 , громадянина України, працює на посаді оглядача-ремонтника вагонів відокремленого підрозділу експлуатаційного вагонного депо Дарниця пункту технічного обслуговування станції Коростень регіональної філії «Південно-Західна залізниця», одруженого, має на утриманні малолітню дитину, в силу ст.89 КК України раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

встановив:

Згідно обвинувального акту, 02 травня 2020 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_3 , під час телефонної розмови зі знайомими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запропонував поїхати та пошукати метал на території лісового масиву Ємільчинського району, на що останні погодилися.

Наступного ж дня, тобто 03 травня 2020 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на автомобілі марки «FORD SIERRA 1.6», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , приїхали на територію лісового масиву, яка знаходиться між с. Йосипівка Ємільчинського району та с. Вікторівка Ємільчинського району.

Оглянувши територію лісового масиву, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виявили, що під землею проходить закопаний кабель зв`язку, та вирішили його таємно викрасти.

Реалізуючи свій злочинний намір, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, без розриву в часі, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, які б могли перешкодити вчиненню злочину, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за допомогою привезених із собою лопат викопали траншею, на дні якої лежав один прокладений кабель марки «ТЗБ 12x4x1,2» підземної лінії кабельного зв`язку, яка належить Головному центру спеціального контролю (ГЦСК), та вирішили його викрасти.

За допомогою сокири, яку заздалегідь привезли з собою ОСОБА_6 разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 здійснили вирубування з обох кінців викопаної траншеї видимої частини кабельної лінії зв`язку марки «ТЗБ 12x4x1,2» загальною довжиною 34 метра, вартістю 273 гривні 32 копійки за 1 метр на суму 9292 гривні 88 копійок, який таємно викрали та розпорядились ним за власним розсудом.

У результаті таємного викрадення кабелю марки «ТЗБ 12x4x1,2» загальною довжиною 34 метра, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спричинили Головному центру спеціального контролю (ГЦСК) матеріальні збитки на загальну суму 9292 гривні 88 копійок.

Дії ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та показав, що 03.05.2020 року в першій половині дня він на своєму автомобілі «Форд Сієра» разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 приїхали на територію лісового масиву, яка знаходиться між с. Йосипівка та с. Вікторівка Ємільчинського району з метою пошуку металобрухту. Знайшовши на вказаній території декілька мотків кабелю, завантажили його до автомобіля. Після цього повертаючись додому, були зупинені працівниками поліції, які вилучили у них знайдені мотки кабелю та автомобіль.

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнали та повністю підтвердили показання ОСОБА_4 .

Представник потерпілого ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що працює на посаді юрисконсульта Головного центру спеціального контролю (ГЦСК). 03.05.2020 року працівниками Головного центру спеціального контролю філії Національного центру управління та випробувань космічних засобів здійснено обхід території на якій прокладено кабель підземної лінії зв`язку та виявлено крадіжку вказаного кабелю. Після цього працівники повідомили керівника, який повідомив працівників поліції. На місці злочину він не був. Обхід здійснював ОСОБА_9 . Всього викрадено було 34 м кабелю. Кабель перебуває на балансі з 1988 року і в Україні не виготовляється, раніше замовляли з Росії.

Під час судового розгляду були допитані свідки сторони обвинувачення.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що він є працівником поліції Ємільчинського ВП. 03.05.2020 року він разом з ОСОБА_11 виїхали на виклик з приводу викрадення кабелю. Назустріч їхав автомобіль сірого кольору у якому було 3 особи, який вони зупинили та повідомили особам, які перебували в автомобілі про те, що такий автомобіль в перебуває в «орієнтуванні», водій відкрив для огляду багажне відділення, де були чоботи, лопати на яких було нашарування свіжої землі, змотки кабелів. Водій та пасажири автомобіля повідомили, що у вільний час займаються знаходженням чорних та кольорових металів. Обшук не проводили, а лише поверхневий огляд. Після чого викликали слідчо-оперативну групу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 надав аналогічні показання.

Свідок ОСОБА_12 допитаний в судовому засіданні показав, що 03.05.2020 року його батько ОСОБА_9 , який працює в ГЦСК, попросив проїхати перевірити лінію по якій прокладено кабель. Тоді ж він на власному мотоциклі доїхав майже до с. Йосипівка, де побачив трьох осіб, які лежали біля дороги приблизно на відстані трьох метрів, проїхавши далі побачив автомобіль Форд сірого кольору біля лісу. Після цього зателефонував до батька - ОСОБА_9 та повідомив йому про все побачене, а саме про прориту та засипану траншею розміром приблизно 10-15 метрів, трьох осіб та автомобіль, а останній про це доповів оперативному черговому.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 дав аналогічні показання.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що працює на посаді техніка-завідувача периферійного пункту філії. Про обставини викрадення кабелю йому відомо зі слів ОСОБА_9 . Наступного дня він був на місці виявлення крадіжки та заміряв розмір траншеї, яка складала 83-84 метри.

Допитані в судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_8 , свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 не були безпосередніми очевидцями викрадення кабельної лінії зв`язку марки «ТЗБ 12x4x1,2», та прямо не вказують на ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як на осіб, які вчинили викрадення вказаної кабельної лінії зв`язку.

Заслухавши показання обвинувачених, представника потерпілого та свідків, дослідивши письмові докази, на які посилалися сторони кримінального провадження, дослідивши повно та всебічно всі обставини кримінального провадження, оцінивши відповідно до ст.94 КПК України кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності, суд приходить до таких висновків.

Згідно зі ст.62 Конституції України, положень ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до положень ст.92 КПК України у кримінальному провадженні обов`язок доказування покладено на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст.92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

За змістом ст.91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення). Згідно з вимогами ч.2 ст.91 КПК доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Пред`являючи особі обвинувачення у вчиненні конкретного кримінального правопорушення з кваліфікацією її дій за статтею (частиною статті) Кримінального кодексу, сторона обвинувачення фактично визначає, які обставини вона буде доводити перед судом.

На підтвердження вини обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прокурор просив допитати представника потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також дослідити письмові докази: витяг з ЄРДР №0000118 від 04.05.2020 про внесення першочергової кваліфікації за ч.1 ст.185 КК України; постанову про перекваліцікацію складу кримінального правопорушення з ч.1 на ч.2 ст.185 КК України від 07.05.2022; витяг з ЄРДР №0000118 від 04.05.2020 за ч.2 ст.185 КК України; рапорт помічника чергового Ємільчинського ВП Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області про реєстрацію в журналі ЄО телефонного повідомлення на лінію 102 щодо повідомлення ОСОБА_14 від 03.05.2020 про крадіжку кабелю невідомими особами; рапорт начальника СРПП №3 Ємільчинського ВП Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_11 від 03.05.2020; протокол огляду місця події від 03.05.2020 з фототаблицею та заяву ОСОБА_4 від 03.05.2020 щодо надання дозволу працівникам поліції на огляд автомобіля Форд Сієра; протокол огляду місця події від 04.05.2020 з фото таблицею; постанову слідчого Ємільчинського ВП від 04.05.2020, якою вилучене майно визнано речовими доказами; ухвалу слідчого судді від 05.05.2020, якою визнано правомірним огляд місця події від 03.05.2020; заяву начальника Головному центру спеціального контролю Національного ІНФОРМАЦІЯ_4 про вчинення злочину від 05.05.2020; висновок судової товарознавчої експертизи від 14.05.2020 №12/1-401; висновок судової товарознавчої експертизи від 26.05.2020 №1516/20-25; постанову прокурора від 28.07.2020 про виділення матеріалів досудового розслідування за фактом крадіжки 49 м кабелю лінії зв`язку марки «ТЗБ 12х4х1,2», які на підтвердження пред`явленого ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачення прокурором подано суду.

Посилання сторони обвинувачення на витяги з ЄРДР про внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення не може бути доказом вини ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні злочину, оскільки реєстр є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у Положенні про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру та, згідно з частиною 2 статті 84 КПК України, витяг з ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів.

В обґрунтування вини обвинувачених прокурором надано рапорт помічника чергового Ємільчинського ВП Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області про реєстрацію в журналі ЄО телефонного повідомлення на лінію 102 щодо повідомлення ОСОБА_14 від 03.05.2020 про крадіжку кабелю невідомими особами, а також рапорт начальника СРПП №3 Ємільчинського ВП Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_11 від 03.05.2020.

Виходячи з вимог КПК України рапорт є внутрішнім документом та не може бути доказом в розумінні ст.ст.84, 103 КПК України.

Згідно протоколу огляду місця події від 03.05.2020 з фототаблицею слідчий на підставі заяви ОСОБА_4 , за участю останнього та понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в с. Йосипівка в період часу з 15:13 по 16:25 провів огляд території лісового масиву між с. Йосипівка та с. Вікторівка Ємільчинського району, під час якого виявив смугу свіжокопаної землі шириною 1 м, а також автомобіль «FORD SIERRA 1.6», д.н.з. НОМЕР_1 на орієнтовній відстані близько 4 км від смуги свіжекопаної землі з наявними у багажному відділенні п`яти мотками мідного кабелю у свинцевій трубі, поверх обмотані сталевою стрічкою, три штикові металеві лопати чорного кольору з оранжевими пластмасовими ручками, а також мотки металевого багатожильного тросу, які вилучені до Ємільчинського ВП Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області.

Даний протокол не містить відомостей про залучення спеціалістів з метою встановлення марки виявленого кабелю, проведення вимірювання довжини кабелю, металевого тросу та смуги свіжокопаної землі, а також про опечатування автомобіля.

До протоколу додано заяву та розписку від імені ОСОБА_4 , згідно яких останній надає дозвіл на проведення огляду автомобіля «Форд Сієра» без ухвали суду, які виконані на друкованих бланках. (Т.2 а.с.18).

Під час допиту в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що добровільної згоди на проведення огляду автомобіля «FORD SIERRA» не надавав, а бланки вищевказаних заяви та розписки, а також протокол огляду від 03.05.2020 заповнював та підписував у відділення поліції на вимогу працівників поліції.

У зв`язку з цим прокурором в судовому засіданні заявлялося клопотання про допит понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 з метою уточнення обставин проведення огляду місця події 03.05.2020, яке судом було задоволено, однак в подальшому прокурор відмовився від допиту вказаних осіб.

Ст.13 КПК України визначено, що не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За статтею 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Частиною 1 ст.233 КПК України регламентовано, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених ч.3 цієї статті.

За частиною 2 вказаної статті процесуального закону під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.

Виходячи з аналізу вищевказаних норм закону, огляд житла чи іншого володіння особи може бути проведено за добровільною згодою особи, яка ним володіє, за умови, що були наявні процесуальні гарантії, які захищали здатність особи висловлювати свою справжню думку при наданні такої згоди.

Прокурор не надав будь-яких доказів на спростування показань обвинуваченого ОСОБА_4 у цій частині, матеріали кримінального провадження не містять даних, які би вказували на те, що останній добровільно надав згоду на огляд автомобіля.

Наведені обставини ставлять під сумнів добровільність згоди, оскільки не були наявні всі процесуальні гарантії, які захищали здатність обвинуваченого ОСОБА_4 висловлювати свою справжню думку, а тому суд на підставі ст.87 КПК України приходить до висновку про визнання протоколу огляду місця події від 03.05.2020 недопустимим доказом у даному кримінальному провадженні.

Посилання сторони обвинувачення на ухвалу слідчого судді від 05.05.2020, якою визнано правомірним огляд місця події від 03.05.2020, в ході якого проведено огляд автомобіля «FORD SIERRA 1.6», д.н.з. НОМЕР_1 , як на доказ правомірності проведеної слідчої дії - огляду місця події від 03.05.2020, суд не приймає до уваги, оскільки постановлення вказаної ухвали не передбачено нормами КПК України, так як в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про проведення вказаного огляду місця події у невідкладних випадках, тобто в порядку, передбаченому ст.233 ч.3 КПК України.

Відповідно до протоколу огляду місця події з фототаблицею від 04.05.2020 року слідчим на підставі Закону України «Про Національну поліцію» в смт Ємільчине, за участю понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , проведено огляд території подвір`я Ємільчинського ВП, де знаходився вилучений 03.05.2020 автомобіль «Форд Сієра» з наявними у багажному відділенні п`яти мотками мідного кабелю у свинцевій трубі, поверх обмотані сталевою стрічкою. За допомогою рулетки проведені заміри п`яти мотків мідного кабелю у свинцевій трубі, поверх обмотані сталевою стрічкою, загальна довжина яких становить 34 м.

Даний протокол не містить відомостей про залучення спеціалістів з метою встановлення марки виявленого кабелю, про добровільну згоду власника чи володільця автомобіля «FORD SIERRA 1.6», д.н.з. НОМЕР_1 на проведення огляду вищевказаного транспортного засобу. (Т.2 а.с.19-29).

Прокурором в судовому засіданні заявлялося клопотання про допит понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_18 з метою уточнення обставин проведення огляду місця події 04.05.2020, яке судом було задоволено, однак в подальшому прокурор відмовився від допиту вказаних осіб.

Суд приходить до висновку, що огляд місця події від 04.05.2020 було проведено з порушенням ст.233 КПК України яка передбачає, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених ч.3 цієї статті, а тому суд на підставі ст.87 КПК України визнає протокол огляду місця події від 04.05.2020 недопустимим доказом у даному кримінальному провадженні.

Згідно висновків судової товарознавчої експертизи №12/1-401 від 14.05.2020 року - встановити ринкову вартість кабелю «ТЗБ 12х4х1,2» не представляється можливим у зв`язку з відсутністю цінових пропозицій на споживчому ринку. Проте, ринкова вартість 1 м телефонного мідного кабелю відповідного призначення могла становити 18,33 грн. (Т.2 а.с.49-53).

Відповідно до висновків судової товарознавчої експертизи №1516/20-25 від 26.05.2020 року - ринкова вартість не представленого на дослідження об`єкта, а саме бувшого в експлуатації 1 погонного метра низькочастотного телефонного кабелю дальнього зв`язку виробничої марки «ТЗБ 12х4х1,2» на момент вчинення кримінального правопорушення могла складати 273 гривні 32 копійки. (Т.2 а.с.54-57).

Приймаючи до уваги, що висновки експертиз №12/1-401 від 14.05.2020 року та №1516/20-25 від 26.05.2020 року містять відомості про можливу вартість низькочастотного телефонного кабелю дальнього зв`язку виробничої марки «ТЗБ 12х4х1,2», який не було надано на дослідження експертам, а також те, що стороною обвинувачення не надано доказів того, що виявлені та вилучені 03.05.2020 року з автомобіля «FORD SIERRA 1.6», д.н.з. НОМЕР_1 мотки кабелю є саме частиною викраденого кабелю «ТЗБ 12х4х1,2», а тому суд вважає, що вказані висновки експертиз не можуть бути доказами винуватості ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у викраденні зазначеного кабелю та спричиненню збитків на суму 9292 гривні 88 копійок.

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 протягом судового слідства наполягали на своїй непричетності до вчинення інкримінованого їм злочину.

Особа, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, має право на власний розсуд формувати лінію свого захисту. Показання обвинуваченого є не лише джерелом доказів, а й засобом захисту ним своїх інтересів, вони мають бути ретельно перевірені й оцінені судом. Жоден доказ не має наперед встановленої сили для суду (ч.2 ст.94 КПК України). Визнання вини не є беззаперечним доказом і не звільняє слідчого, прокурора, суд від всебічної, повної та неупередженої перевірки та оцінки показань окремо, та всієї доказової бази у сукупності.

Водночас регламентований ст.62 Конституції України та закріплений у ст.17 КПК України принцип презумпції невинуватості звільняє особу від обов`язку доводити свою невинуватість, усі сумніви щодо доведеності вини повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.

Якщо обвинувачений посилається на обставини, що свідчать про його невинуватість, то встановити або спростувати такі обставини повинна сторона обвинувачення.

За результатами безпосереднього дослідження та оцінки доказів відповідно до вимог ст.94 КПК України з точки зору належності, допустимості й достовірності, а їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ґрунтується на припущеннях і не підтверджується об`єктивними, достовірними доказами, отриманими в ході досудового та судового слідства.

Суд вважає, що сторона обвинувачення поза розумним сумнівом не довела винуватість ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їм злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Згідно з ч.1 ст.373 КПК суд ухвалює виправдувальний вирок у разі, якщо не доведено, що: було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим; у діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Враховуючи наведене, суд вважає, що обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підлягають виправданню у вчиненні злочину, передбаченому ст.185 ч.2 КК України, у зв`язку з недоведеністю їх вини у вчиненні злочину.

Ухвалою слідчого судді Ємільчинського районного суду Житомирської області від 05.05.2020 року накладено арешт на п`ять мотків мідного кабелю, три штикові лопати та мотки металевого тросу.

У кримінальному провадженні наявні процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз на суму 2288 гривень 20 копійок.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368-370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.185 КК України визнати невинуватим та виправдати на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.185 КК України визнати невинуватим та виправдати на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

ОСОБА_6 у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.185 КК України визнати невинуватим та виправдати на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ємільчинського районного суду Житомирської області від 05.05.2020 року на п`ять мотків мідного кабелю, три штикові лопати, мотки металевого тросу - скасувати.

Речові докази: п`ять мотків мідного кабелю, три штикові лопати, мотки металевого тросу, які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Ємільчинського ВП Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області - повернути власникам.

Витрати на залучення експерта віднести на рахунок держави.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Учасники судового провадження можуть отримати копію вироку в суді.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1