Справа № 172/500/22
Провадження № 1-кп/191/245/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000095 від 14.06.2022, відносно

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Павлівка Васильківського району Дніпропетровської області, громадянина України, має середньо-спеціальну освіту, не працюючого, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 близько 09:00 години 21 березня 2022 року по дорозі з с. Новогригорівка Синельниківського району Дніпропетровської області знайшов мобільний телефон марки "Noкia" модель ТА-1235, який належить ОСОБА_5 , в якому знаходилася сім-карта з номером НОМЕР_1 та який прикріплений до банківських карток АТ КБ «ПриватБанк» останнього, як фінансовий. Оглянувши знайдений телефон, ОСОБА_4 виявив у смс-повідомленнях збережену інформацію для доступу до банківських карток АТ КБ "ПриватБанк", а саме чотири останні цифри номеру двох карток та пін коди відповідно до них. Після чого, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на незаконне таємне заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами з банківських карток АТ КБ «Приватбанка», належних ОСОБА_5 , з метою власного збагачення.

Далі, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів ОСОБА_5 та звернення їх на свою користь, перебуваючи за місцем мешкання свого знайомого ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 , взяв у свого товариша ОСОБА_7 належний йому мобільний телефон, встановив до нього сім-карту зі знайденого телефону та з допомогою мобільного додатку "Приват24" зареєструвався в ньому, намагався перерахувати грошові кошти з банківських карток ОСОБА_5 на банківську карту, яку взяв у ОСОБА_6 . Не отримавши очікуваного результату ОСОБА_4 , знаючи про наявність на банківських картках, що прив`язані до знайденого телефону, грошових коштів та про те, що можливо зняти грошові кошти без наявності самої картки, а лише з допомогою мобільного телефону власника, вирішив викрасти грошові кошти саме таким способом.

ОСОБА_4 того ж дня близько 10:30 годин, перебуваючи за місцем мешкання ОСОБА_6 , разом зі своїм знайомим ОСОБА_8 , попрохав останнього зняти грошові кошти з рахунку через банкомат без карти з допомогою номеру мобільного телефону потерпілого. При цьому, ОСОБА_4 не повідомив ОСОБА_8 про свої злочинні наміри, щодо вчинення крадіжки, при цьому повідомивши, що грошові кошти необхідно зняти з карти для соціальних виплат на дитину. Не знаючи та навіть не здогадуючись про злочинні наміри ОСОБА_4 , на вказану пропозицію ОСОБА_8 погодився. Після чого, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 пішли до банкомату АТ КБ "ПриватБанк". Того ж дня, об 11:21 годині ОСОБА_4 перебуваючи разом з ОСОБА_8 біля банкомату, що знаходиться в будівлі колишньої Васильківської РДА по вул. Партизанська, 150 в сел. Васильківка Синельниківського району Дніпропетровської області, ігноруючи указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», реалізуючи свій злочинний намір направлений на вчинення крадіжки, достовірно усвідомлюючи, що його дії носять злочинний характер, діючи умисно з корисливою метою, усвідомлюючи суспільну-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисних спонукань, шляхом обрання на меню банкомату операцію "зняття грошових коштів без карти" та введення фінансового мобільного номеру потерпілого ОСОБА_5 . Після чого, отримавши дзвінок на вказаний мобільний номер, ввів останні три цифри номеру, що телефонує, до меню банкомату та пін- код до відповідної банківської карти. Таким чином, отримавши доступ до рахунку потерпілого, таємно викрав грошові кошти в сумі 4000 грн. Після вчинення крадіжки ОСОБА_4 викраденими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вказану суму

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення злочину так, як вони викладені вище.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі . Претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, просив обвинуваченого суворо не карати.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти скороченого судового розгляду, суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення скороченого судового розгляду. Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю, дії обвинуваченого кваліфіковано вірно за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини та тяжкість вчинення кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, у вчиненому розкаюється, матеріальні збитки потерпілому відшкодував повністю.

Обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, є його щире каяття у вчинені кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, також враховуючи, що при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад, закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без його ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах інкримінованого йому діяння, а саме у виді позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України та покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд , -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази - - мобільний телефон «Нокіа» чорного кольору, модель ТА-1235 на дві сім-карти, залишити потерпілому ОСОБА_5 ;

- оптичний диск CD-R з інформацією АТ КБ «Приватбанк» та оптичний диск DVD з відеозаписом слідчої дії залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1