Справа № 671/515/23
Провадження № 1-кп/671/71/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2023 р. м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000005, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Поляни Волочиського району Хмельницької області, громадянки України, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 3 ст. 191, частинами 2, 3, 4 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в:

06.03.2023 до суду з Волочиської окружної прокуратури надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 3 ст. 191, частинами 2, 3, 4 ст. 358 КК України, з угодою про визнання винуватості від 02.03.2023.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинувачена, її захисник, представник потерпілого, наполягали на затвердженні угоди судом.

Суд, розглянувши вказану угоду, дійшов висновку, що вона суперечить вимогам закону виходячи з наступного.

За умовами угоди ОСОБА_4 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191 КК України, тобто у розтраті чужого майна, яке було ввірене особі, ч. 3 ст. 191 КК України, тобто у розтраті чужого майна, яке було ввірене особі, вчиненому повторно, ч. 2 ст. 358 КК України, тобто у складанні працівником юридичної особи незалежно від форми власності, який не є службовою особою завідомо підробленого офіційного документу, який посвідчує певні факти, що мають юридичне значення, ч. 3 ст. 358 КК України, тобто у складанні працівником юридичної особи незалежно від форми власності, який не є службовою особою завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення, вчиненому повторно, ч. 4 ст. 358 КК України, тобто у використанні завідомо підроблених документів.

Сторони, а саме прокурор та підозрювана узгодили між собою призначення покарання за вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень:

- за ч. 1 ст. 191 КК України - у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю або посади, пов`язані з обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями, на строк 1 рік;

- за ч. 3 ст. 191 КК України - у виді 3 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю або посади, пов`язані з обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями, на строк 1 рік 6 місяців;

- за ч. 2 ст. 358 КК України - у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.;

- за ч. 3 ст. 358 КК України - у виді 2 років обмеження волі;

- за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, остаточне покарання визначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та призначити у виді 3 років обмеження волі з позбавленням права з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю або посади, пов`язані з обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями, на строк 1 рік 6 місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, остаточне покарання визначити шляхом часткового складання покарань за вищевказаними кримінальними правопорушеннями, а також призначеним за вироком Волочиського районного суду від 26.07.2022 та призначити у виді 4 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю або посади, пов`язані з обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями, на строк 2 роки 6 місяців.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

ОСОБА_4 надала згоду на призначення вищевказаного покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить із наступного.

Відповідно до положень ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути укладені такі види угод: 1) угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим; 2) угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Положеннями частини 2 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно частини 5 статті 469 КПК України укладання угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, зокрема, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується лише при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Сторони узгодили на підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді 4 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю або посади, пов`язані з обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями, на строк 2 роки 6 місяців з випробуванням, що суперечить вимогам статті 75 КК України, оскільки звільнення від відбування покарання з випробуванням до додаткового покарання у виді позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю або посади, пов`язані з обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями не застосовується.

За наведених обставин суд приходить до переконання про невідповідність умов угоди про визнання винуватості вимогам КК України.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди у підготовчому судовому засіданні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального та кримінального законів, врахувавши заслухані доводи сторін угоди, приходить до висновку про відсутність підстав для затвердження угоди.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468-475 КПК України.

З огляду на викладене, враховуючи те, що угоду про визнання винуватості укладено на стадії досудового розслідування, умови угоди не відповідають вимогам закону, суд відмовляє у затверджені угоди та повертає кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468-475 КПК України.

Керуючись статтями 314, 474, 372, 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000005, що укладена 02.03.2023 між ОСОБА_4 та прокурором Волочиської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000005 з додатками до нього та угодою про визнання винуватості, надані в судовому засіданні матеріали повернути прокурору для продовження досудового розслідування у загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1