ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1366/23 Справа № 202/3193/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000023 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.146, ч.3 ст.146, ч.4 ст.189, ч.3 ст.289, ч.1 ст.263 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15 квітня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що ухвала суду не відповідає вимогам п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст.196 КПК України.

Зазначає, що прокурором не надано суду переконливих доводів існування ризиків та недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Стверджує, що обвинувачений має постійне місце проживання, де мешкає з рідними та малолітньою дитиною, також має постійне місце роботи та міцні соціальні зв`язки, ніколи не притягався до кримінальної відповідальності.

Вважає, що до обвинуваченого можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в період часу з 21.00 години до 06.00 години.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2023 року ОСОБА_7 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15 квітня 2023 року.

Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що прокурор довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі, також суд погоджується з доводами сторони обвинувачення, що продовжує існувати ризик переховування обвинуваченого від суду та ризик продовження злочинної діяльності, а тому є підстави для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, при цьому жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, в тому числі й домашній арешт, застава чи особисте зобов`язання, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Від обвинуваченого, захисника та прокурорів - процесуальних керівників не надійшло клопотання про їх участь у розгляді провадження під час апеляційного перегляду, у зв`язку з чим відповідно до ст.4221 КПК України розгляд апеляційної скарги проведено у відсутність обвинуваченого, захисника та прокурора.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт №0000023 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.146, ч.3 ст.146, ч.4 ст.189, ч.3 ст.289, ч.1 ст.263 КК України.

Колегією суддів встановлено, що ухвалою слідчого судді від 20.02.2020 року до обвинуваченого ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 15.02.2023 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199, 331 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Під час апеляційного розгляду ухвали суду встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання були дотримані в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом правильно встановлена наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, також з клопотання прокурора вбачається, що інкриміновані обвинуваченому кримінальні правопорушення ним вчинялись у складі організованої групи, при цьому ОСОБА_7 ніде не працевлаштований.

Окрім того, з викладених в обвинувальному акті обставин провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 був затриманий поліцейськими при невдалій спробі втечі від співробітників поліції.

Також слід зазначити, що до ризиків належить наявність введеного в Україні воєнного стану, оскільки вказана обставина суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджується наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.

Також, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.3 ст.289 КК України, із погрозою застосування насильства, а тому, відповідно до п. 1 ч.4 ст.183 КПК України, суддя також має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Окрім того, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд апеляційної інстанції виходить з того, що: - особисте зобов`язання не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого з огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, та встановлені ризики; - заяв про взяття на поруки обвинуваченого не надходило; - домашній арешт, з огляду на інкриміновані обвинуваченому кримінальні правопорушення, не є дійовим запобіжним заходом щодо обвинуваченого, оскільки вказаний запобіжний захід не буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії його належної процесуальної поведінки.

Крім того, ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.02.2020 року ОСОБА_7 змінено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою, що свідчить про недостатність застосованого запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду не відповідає вимогам ст. 196 КПК України є необгрунтованими, оскільки колегією суддів встановлено, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам КПК України, оскільки містить всі необхідні відомості, передбачені ч.1 ст.196 КПК України, в тому числі, встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та, з урахуванням обставин висунутого обвинувачення та суворості ймовірного покарання, зазначено щодо неможливості застосування альтернативних запобіжних заходів.

Посилання захисника на те, що прокурором не доведено наявність ризиків та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 відповідає вимогам ч.3 ст.199 КПК України, так як в ньому, в тому числі, зазначені обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, а також щодо неможливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Твердження захисника, що обвинувачений має постійне місце проживання, де мешкає з рідними та малолітньою дитиною, також має постійне місце роботи та міцні соціальні зв`язки, ніколи не притягався до кримінальної відповідальності, колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, окрім того, стороною захисту не надано відповідних документів на підтвердження наявності у обвинуваченого ОСОБА_7 офіційного місця роботи.

Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Будь-яких порушень КПК України при постановленні ухвали, що оскаржується, судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2023 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2023 року року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4