Провадження №1-кс/369/2288/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання заступника начальника СВ відділу поліції № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000901 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшло клопотання заступника начальника СВ відділу поліції № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000901 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Свої вимоги мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_5 виник умисел на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, психотропної речовини амфетаміну у великих розмірах та особливо небезпечної психотропної речовини PVP в особливо великих розмірах наркозалежним особам на території Бучанського району Київської області.

З метою реалізації свого умислу, направленого на збут особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, психотропної речовини амфетаміну у великих розмірах та особливо небезпечної психотропної речовини PVP в особливо великих розмірах, ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому досудовим розслідуванням місці незаконно придбав з метою подальшого незаконного збуту:

- особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який знаходився у 8 пакетах з прозорого безбарвного полімерного матеріалу та ємності з прозорого полімерного матеріалу з кришкою з полімерного матеріалу фіолетового кольору,

- психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін у великому розмірі, який знаходиться у 4 пакетах з прозорого безбарвного полімерного матеріалу з пазовим замком та в ємності з прозорого безбарвного полімерного матеріалу з кришкою з прозорого безбарвного полімерного матеріалу, на яку натягнута резинка з полімерного матеріалу зеленого кольору,

- особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP у особливо великому розмірі, що знаходиться у ємності з прозорого безбарвного полімерного матеріалу з кришкою з прозорого безбарвного полімерного матеріалу, на яку надіта резинка з полімерного матеріалу зеленого кольору.

Після цього, ОСОБА_5 незаконно зберігав вказані особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, психотропну речовину амфетамін у великих розмірах та особливо небезпечну психотропну речовину PVP в особливо великих розмірах при собі у власній сумці з метою подальшого їх збуту наркозалежним особам на території Бучанського району Київської області, до 28.06.2022 року.

Так, ОСОБА_5 28.06.2022 о 21:40 год. було затримано працівниками поліції в порядку ст. 298-2 КПК України поблизу вулиці Бишівська 1 в с. Софіївська Борщагівка Бучанського району Київської області, де під час обшуку останнього, у належній йому сумці було виявлено та вилучено:

- 8 поліетиленових пакетів та ємність з прозорого полімерного матеріалу з кришкою з полімерного матеріалу фіолетового кольору з речовиною рослинного походження зеленого кольору;

- 4 пакети з прозорого безбарвного полімерного матеріалу з пазовим замком та ємність з прозорого безбарвного полімерного матеріалу з кришкою з прозорого безбарвного полімерного матеріалу, на яку натягнута резинка з полімерного матеріалу зеленого кольору, з порошкоподібною речовиною бежевого кольору,

- ємність з прозорого безбарвного полімерного матеріалу з кришкою з прозорого безбарвного полімерного матеріалу, на яку надіта резинка з полімерного матеріалу зеленого кольору, порошкоподібною речовиною бежевого кольору.

Згідно висновку експерта надана на дослідження кристалоподібна речовина білого кольору, яка знаходиться в ємності з прозорого безбарвного полімерного матеріалу з кришкою з прозорого безбарвного полімерного матеріалу, на яку надіта резинка з полімерного матеріалу зеленого кольору, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP. Маса PVP в речовині становить 122,456 г.

PVP, згідно Списку № 2 «Психотропні речовини, обіг яких обмежено» в Таблиці 2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770, зі змінами, є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Маса PVP від 15,0 г і більше згідно таблиці №2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу» затвердженої наказом МОЗ України №188 від 01.08.2000, є особливо великим розміром.

Надана на дослідження порошкоподібна речовина бежевого кольору, яка знаходиться в ємності з прозорого безбарвного полімерного матеріалу з кришкою з прозорого безбарвного полімерного матеріалу, на яку надіта резинка з полімерного матеріалу зеленого кольору, містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін. Маса амфетаміну в речовині становить 10,470 г.

Надані на дослідження порошкоподібні речовини бежевого кольору, які містились у 4 (чотирьох) пакетах з прозорого безбарвного полімерного матеріалу з пазовим замком, містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін. Загальна маса амфетаміну в речовинах становить 4,527 г.

Загальна маса амфетаміну становить 14,997 г.

Амфетамін, згідно Списку № 2 «Психотропні речовини, обіг яких обмежено» в Таблиці 2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770, зі змінами, є психотропною речовиною, обіг якої обмежено.

Маса амфетаміну від 1,5 г до 15,0 г і більше згідно таблиці №2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу» затвердженої наказом МОЗ України №188 від 01.08.2000, є великим розміром.

Надані на дослідження речовини рослинного походження зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом. Загальна маса канабісу в перерахунку на висушену речовину складає 84,90 г.

Канабіс, згідно Списку №1 «Особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено» Таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, зі змінами, внесеними згідно Постанов Кабінету Міністрів України є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено.

Маса канабісу, згідно Таблиці 1 ««Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, зі змінами від 5,0 г до 2500 г є невеликим розміром.

12.12.2022 року у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України, слідчим за погодженням з прокурором ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні зазначеного вище кримінального правопорушення.

Підставами підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, являються зібрані докази у кримінальному провадження, а саме: протокол затримання особи в порядку ст. 298-2 КПК України, постанова про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів, висновок експерта №СЕ-19/111-22/24977-НЗПРАП від 14.07.2022, протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , інші докази у своїй сукупності.

Таким чином, у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Боярка Києво-Святошинського (Фастівського) району Київської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

У ході досудового розслідування задля досягнення дієвості кримінального провадження, запобігання встановленим під час здійснення досудового розслідування ризикам, виникла необхідність у застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрюваний може:

-переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

-незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні;

-вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується наступним. Так, в ході здійснення досудового розслідування в порядку ст. 40 КПК України оперативному підрозділу відділу поліції №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області було надано доручення по встановленню місця проживання ОСОБА_5 , оскільки жодного засобу звязку з останнім у слідчого не було. В ході виконання даного доручення надійшов рапорт від заступника начальника СКП відділу поліції №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_9 про те, що за місцем реєстрації ОСОБА_5 не проживає протягом останніх двох. Відвідавши місце проживання матері ОСОБА_5 - АДРЕСА_3 , остання в усній розмові повідомила, що ОСОБА_5 за місцем її проживання не перебуває та де він знаходиться вона працівникам поліції не бажає повідомити.

Отже, ОСОБА_5 може дійсно переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки не має постійного місця проживання, під страхом покарання, яке йому загрожує ( ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі від девяти до дванадцяти років з конфіскацією майна), дійсно може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Окрім того, ОСОБА_5 не має на утриманні малолітніх (неповнолітніх) дітей та/або осіб похилого віку, не має постійного місця роботи та засобів для існування, а отже є всі підстави вважати, що в подальшому підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки у нього відсутні достатньо міцні соціальні зв`язки, які б втримали його від зміни місця проживання.

Так, оцінюючи ризик втечі з позиції ЄСПЛ, зазначає, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину в сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, вчиненого у період дії воєнного стану, тобто в період, коли наша держава переживає надскладні часи, дії, в яких підозрюється ОСОБА_5 , дестабілізують суспільні відносини в державі та призводять до неспроможності населення належно протистояти агресору.

Водночас, стороною обвинувачення не встановлено стримуючих факторів, які б свідчили, що підозрюваним не будуть вживатися перешкоди для запобігання відправлення правосуддя у спосіб неявки в судове засідання.

Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик переховування підозрюваного з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким підозрюваний ОСОБА_5 може впливати на свідків, інших осіб у кримінальному провадженні, зазначає, що наразі існує ризик того, що підозрюваний, перебуваючи на свободі та знаючи про місце проживання свідків (зокрема понятих, які були присутні під час вилучення у підозрюваного наркотичних засобів та психотропних речовин) може незаконно впливати на них, змушуючи із застосуванням фізичного чи психологічного примусу змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань, користуючись при цьому міжособистісними відносинами з останніми. Обґрунтовуючи наявність і ступінь ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення враховує, що згідно із п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яжинський проти Польщі» ризик незаконного впливу обвинувачених особисто на потерпілих, свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу.

На підставі викладеного сторона обвинувачення дійшла до висновку, що ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, має місце у зв`язку із не проведенням у судовому засіданні допиту свідків.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 не має постійного джерела доходу та засобів для існування, а основним видом його доходу, на думку сторони обвинувачення, був саме збут наркотичних засобів та психотропних речовин, а отже підозрюваний в подальшому може знову вчинити кримінальне правопорушення.

Також зазначає, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, тому соціальні наслідки та можлива суспільна реакція виправдовує необхідність попереднього ув`язнення підозрюваного. Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/97 від 26 липня 2001 року.

Таким чином, лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, у тому числі вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень.

З огляду на викладене, сторона обвинувачення вважає, що застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованою та необхідною мірою, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у скоєнні умисного особливо тяжкого злочину, максимальним покаранням за який є позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна, у зв`язку з чим, на думку сторони обвинувачення, існує ймовірний ризик, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Боярка Києво-Святошинського (нині Фастівського) району Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, запобіжний захід у виді тримання під вартою у слідчому ізоляторі арештному домі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 діб.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив суд задовольнити його.

Підозрюваний та захисник проти вимог клопотання заперечували, просили суд відмовити в задоволенні клопотання та обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Вивчивши клопотання та матеріали, якими воно обґрунтовується, заслухавши думку учасників судового розгляду, слідчий суддя приходить наступних висновків.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, встановив, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Слідчий суддя, суд, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України.

Загальною декларацією прав людини (статті 3, 9) та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України (стаття 5), визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість і ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «ЛУЦЕНКО ПРОТИ УКРАЇНИ» у остаточному рішенні від 19 листопада 2012 року у пункті 62 зазначено: «Суд наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями). Будь-яке свавільне тримання під вартою не може відповідати пункту 1 статті 5 Конвенції. У цьому контексті термін «свавільність» розуміється ширше, ніж лише невідповідність національному законодавству. Як наслідок, законне позбавлення свободи за національним законодавством усе одно може бути свавільним і, таким чином, може порушувати Конвенцію, зокрема, коли з боку державних органів мала місце недобросовісність або введення в оману (рішення від 09 липня 2009 року у справі «Моорен проти Німеччини» (Mooren v. Germany) [ВП], заява № 11364/03, пункти 72, 77 та 78, з подальшими посиланнями), або коли таке позбавлення свободи не було необхідним за конкретних обставин (рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), заява № 65559/01, пункт 74)».

Конституція України регламентує право кожної людини на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Досліджуючи матеріали клопотання відносно підозрюваного ОСОБА_5 , суддя вважає, що клопотання не містить переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Разом з цим, доводи, які зазначені в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

Оцінюючи зібрані у справі докази, надавши оцінку встановленим фактам щодо особи підозрюваного, наявність ризиків у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що запобіжний захід на застосуванні якого наполягає сторона обвинувачення не відповідає фактичним обставинам справи.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання та реєстрації, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту.

Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. 107, 176, 177, 178, 179, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 Кримінального процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В:

У клопотанні заступника начальника СВ відділу поліції № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000901 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Боярка Києво-Святошинського (нині Фастівського) району Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , в період доби з 23:00 год. вечора по 05:00 год. ранку наступного дня, в межах строків досудового розслідування, а саме до 11 лютого 2023 року, включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду у вказаному кримінальному провадженні за першою вимогою;

- перебувати за місцем проживання, а саме: АДРЕСА_2 , в період доби з 23 години 00 хвилин вечора по 05 годину 00 хвилин ранку наступного дня та не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, телефону;

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту та покладення обов`язків відповідно до ч. 5 ст. 194 КК України визначити строком до 11 лютого 2023 року, включно в межах строків досудового розслідування.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 26.12.2022 року о 10:00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1