ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 673/354/22

Провадження № 11-кп/4820/266/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000068, за апеляційною скаргою прокурора Летичівської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Деражнянського районного суду Хмельницької області від 14 грудня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, з середньою освітою, працює монтажником ТОВ «Поділля Інвест Сіті», неодружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, не має судимостей,

визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України та призначено покарання:

- за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн,

- за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень остаточно покарання визначено шляхом повного складання призначених покарань та визначено в розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 2 550 грн.

Судом вирішено питання речових доказів та судових витрат.

За вироком суду, 11 січня 2022 року у ОСОБА_6 , який перебуваючи за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_2 , достовірно знав, що посвідчення водія є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носії інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, порядок видачі якого передбачений Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуск громадян до керування транспортними засобами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 р. №340 (в редакції від 29.12.2021р. №1007), а форма та реквізити - затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.1992р. №47 (в редакції від 30.06.2021 №665) з метою незаконного набуття права на керування транспортними засобами категорії «В», виник умисел, спрямований на пособництво у виготовленні підробленого документу.

Реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на пособництво у виготовленні завідомо підробленого посвідчення водія, діючи умисно, ОСОБА_6 перебуваючи за місцем свого проживання, що за вищевказаною адресою, через месенджер «Viber» відшукав невстановлену особу, стосовно якої відомості виділені в окреме кримінальне провадження, яка за грошову винагороду обіцяла йому виготовити завідомо підроблене посвідчення водія. З метою досягнення обумовленої домовленості ОСОБА_6 через месенджер «Viber» надав невстановленій досудовим розслідуванням особі, стосовно якої відомості виділені в окреме кримінальне провадження, свої анкетні дані, фотознімок та зразок підпису, які було використано під час виготовлення завідомо підробленого посвідчення водія серії - НОМЕР_1 .

Після цього невстановленою досудовим розслідуванням особою поштовим переказом ТОВ «Нова Пошта» підроблене посвідчення серії - НОМЕР_1 незаконно виготовлене на ім`я ОСОБА_6 , було відправлене за місцем його проживання на поштове відділення АДРЕСА_3 , в якому 22.01.2022 року ОСОБА_6 отримав його для подальшого використання, за що останній сплатив грошові кошти в сумі 5 500 грн.

Своїми умисними діями, що виразилися в пособництві у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такий документ і яке надає права з метою використання його іншою особою, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України.

Крім того, 30 березня 2022 року близько 18 год 31 хв ОСОБА_6 під час керування транспортним засобом марки «Opel» моделі «Сadet», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на вул. Майдан Привокзальний у м. Деражня Деражнянської ОТГ Хмельницького району Хмельницької області, був зупинений працівниками СПД №1 ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області майором поліції ОСОБА_9 та лейтенантом ОСОБА_10 .

Під час перевірки лейтенантом поліції ОСОБА_10 документів на транспортний засіб, ОСОБА_6 , виконуючи законну вимогу працівника поліції щодо пред`явлення вказаних документів, діючи умисно, достовірно знаючи, що наявне у нього посвідчення водія серії НОМЕР_3 , є підробленими, надав для перевірки лейтенанту поліції ОСОБА_10 , завідомо підроблений для нього офіційний документ-посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видане 13.04.2021 року із його анкетними даними та фотокарткою і таким чином використав вказаний завідомо підроблений документ.

Указаними діями, які виразилися у використанні завідомо підробленого документа ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор Летичівської окружної прокуратури ОСОБА_8 просив вирок Деражнянського районного суду від 14 грудня 2022 року щодо ОСОБА_6 скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України та призначити йому покарання за ч.3 ст.358 КК України у виді 1 (одного) року 6 місяців обмеження волі; за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн, а на підставі ст.70 КК України остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 1 (одного) року 6 місяців обмеження волі із застосуванням ст.75 КК України.

Уважав, що вирок Деражнянського районного суду в частині притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК Україна є незаконним і необґрунтованим та підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначав, що на думку сторони обвинувачення, перекваліфікувавши дії ОСОБА_6 з ч.3 ст.358 КК України на ч.5 ст.27, ч1 ст. 358 КК України, суд не в повній мірі врахував усі обставини справи.

Стверджував, що вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення слід кваліфікувати за ч.3 ст.358 КК України - підроблення посвідчення водія, яке видається установою, яка має право видавати такий документ і яке надає право з метою використання його підроблювачем, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Отже, ОСОБА_6 був ініціатором вчинення цього кримінального правопорушення та через месенджер «Viber», який використовується для обміну повідомленнями, зв`язався із невстановленою на цей час досудовим слідством особою, контактні дані якої підшукав за допомогою мережі Інтернет, домовились про спільне вчинення кримінального правопорушення, дійшли згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони, а саме обговорили суму винагороди, узгодили зміст виконуваних функцій кожного з співучасників та спільно вчинили виготовлення підробленого посвідчення водія.

Частина 2 ст.28 КК України визначає вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення. Домовитись про спільне вчинення кримінального правопорушення заздалегідь - означає дійти згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони. Як випливає із ч.2 ст.28, домовленість повинна стосуватися спільності вчинення злочину (узгодження об`єкта злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення, змісту виконуваних функцій тощо).

Така домовленість може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій тощо. Учасники вчинення злочину такою групою діють як співвиконавці. При цьому можливий технічний розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль.

Відтак, перекваліфікувавши дії обвинуваченого ОСОБА_6 , судом допущено неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, що, відповідно до п.2 ч.1 ст.409, п.1 ч.1 ст.411, п.1 ч.1 ст.413 КПК України дає підстави для скасування судового рішення.

Апеляційна скарга прокурора містить клопотання про повторне дослідження частини доказів, оскільки суд першої інстанції дослідив їх неповно, не дав їм належної оцінки.

У запереченні на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_6 просив вирок Деражнянського районного суду від 14 грудня 2022 року залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Уважав, що викладені в апеляційній скарзі доводи є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Зауважував, що як зазначено в обвинувальному акті, його дії кваліфіковані за ч.3 ст.358 - підроблення документу, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, та надає право, з метою використання його підроблювачем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, та ч.4 ст.358 КК України - використання завідомо підробленого документу.

Однак, як було встановлено в ході розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, стороною обвинувачення не було надано та в судовому засіданні не було здобуто достатніх, достовірних доказів про наявність в його діях складу простої співучасті у вчиненні підроблення на його ім`я посвідчення водія.

Стверджував, що будь-яких дій задля виготовлення посвідчення водія він не вчиняв, а лише надав невідомій йому особі копії документів з необхідною інформацією.

Звертав увагу суду на те, що він не усвідомлював юридичних наслідків своїх дій по замовленню у «AvtoDoc» посвідчення водія, був введений представником вказаної фірми в оману та надав на вимогу невстановленої слідством особи свою фотографію і анкетні дані.

Зазначав, що стороною обвинувачення безпідставно звинувачено його в тому, що він, діючи умисно, за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, безпосередньо виконав частину об`єктивної сторони кримінально-караного діяння, пов`язаного із підробленням офіційних документів, надавши (повідомивши) цій особі свої анкетні дані, які необхідно було зазначити при підробленні документу, а також, використовуючи можливості мобільного телефону, переслав свою фотокартку та зразок свого підпису. Отже, стороною обвинувачення поза розумним сумнівом не доведено його винуватість у вчиненні за попередньою змовою групою осіб підроблення посвідчення водія.

Тому вважав, що рішення суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 є законним і обґрунтованим, а посилання прокурора на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність є безпідставними.

Зауважував, що на виконання судового рішення ще до набрання вироком законної сили він добровільно сплатив призначений йому судовим рішенням штраф у розмірі 2 550 грн.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з узагальненим викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; прокурора ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів; заперечення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 проти апеляційної скарги сторони обвинувачення; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши часткове судове слідство, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.4 ст.358 КК України, як використання завідомо підробленого документа та доведеність його винуватості у вчиненні даного проступку, ґрунтуються на зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та перевірених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку, і які ніким з учасників судового провадження не оскаржуються, що по суті не заперечується і в поданій прокурором апеляційній скарзі.

Тому вирок суду першої інстанції у цій частині не переглядається.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції під час розгляду даного кримінального провадження цих вимог закону не дотримався, неправильно встановив фактичні обставини справи, надав зібраним у провадженні доказам в їх сукупності неналежну юридичну оцінку, що призвело до необґрунтованої кваліфікації його дій за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України та як наслідок неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність.

Наведені порушення кримінального процесуального закону є підставою для скасування судового рішення з ухваленням свого вироку (п.п.2, 4 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412, п.1 ч.1 ст.420 КПК України).

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався у підробленні офіційного документа, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, за що передбачена кримінальна відповідальність ч.3 ст.358 КК України.

Відповідно до ст.26 КК України співучастю у кримінальному правопорушенні є умисна спільна участь декількох суб`єктів кримінального правопорушення у вчиненні умисного кримінального правопорушення.

Статтею 27 КК України визначено види співучасників, зокрема ч.ч.2, 5 ст.27 КК України зазначає, що виконавцем (співвиконавцем) є особа, яка у співучасті з іншими суб`єктами кримінального правопорушення безпосередньо чи шляхом використання інших осіб, що відповідно до закону не підлягають кримінальній відповідальності за скоєне, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене цим Кодексом. Пособником є особа, яка порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь або усуненням перешкод сприяла вчиненню кримінального правопорушення іншими співучасниками, а також особа, яка заздалегідь обіцяла переховати особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, знаряддя чи засоби вчинення кримінального правопорушення, сліди кримінального правопорушення чи предмети, здобуті кримінально протиправним шляхом, придбати чи збути такі предмети або іншим чином сприяти приховуванню кримінального правопорушення.

Крім того, ч.2 ст.28 КК України передбачає, що кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.

Домовитись про спільне вчинення злочину заздалегідь - означає дійти згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони. Як випливає із ч.2 ст.28 КК України, домовленість повинна стосуватися спільності вчинення злочину (узгодження об`єкта злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення, змісту виконуваних функцій тощо).

Така домовленість може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій тощо. Учасники вчинення злочину такою групою діють як співвиконавці.

При цьому можливий технічний розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль.

У даному кримінальному провадженні обвинуваченому інкримінувалося вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, за підроблення офіційного документа, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто, якщо підроблення документів вчиняють дві і більше особи.

Апеляційним судом установлено, що ОСОБА_6 11 січня 2022 року, перебуваючи за місцем свого проживання: АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що посвідчення водія є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носії інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, порядок видачі якого передбачений «Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України під 08.05.1993р. №340 (в редакції постанов Кабінету Міністрів України від 02.06.2021р. №580), а форма та реквізити - затвердженні постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.1992р. №47 (в редакції постанови Кабінету. Міністрів України від 30.06.2021р. №665) з метою незаконного набуття права на керування транспортними засобами категорії «В», вирішив підробити та використовувати посвідчення водія, і таким чином уникнути можливої адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних із порушенням Правил дорожнього руху України (ст.126 КУнАП).

Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_6 по телефону зв`язався із невстановленою на цей час слідством особою, контактні дані якої відшукав за допомогою мережі Інтернет за відповідним оголошенням щодо сприяння у виготовленні підроблених документів, та за винагороду у розмірі 5 500 грн домовився із нею щодо спільного виготовлення підробленого посвідчення водія.

Потім ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою із вказаною невстановленою на цей час слідством особою, безпосередньо виконав частину об`єктивної сторони кримінально-караного діяння, пов`язаного із підробленням офіційних документів, надавши (повідомивши) цій особі свої анкетні дані, які необхідно було зазначити при підробленні документу, а також, використовуючи можливості мобільного телефону, переслав свою фотокартку та зразок свого підпису.

Після цього, невстановленою на час слідства особою, поштовим переказом ТОВ «Нова Пошта», підроблене посвідчення серії - НОМЕР_4 , номеру - НОМЕР_5 , незаконно виготовлене на ім`я ОСОБА_6 , було відправлене ОСОБА_6 на поштове відділення №1 на АДРЕСА_4 , в якому 22 січня 2022 року ОСОБА_11 отримав його для подальшого використання.

Таким чином, ОСОБА_6 діючи за вказаних вище обставин за попередньою змовою із невстановленою на цей час досудовим розслідуванням особою, безпосередньо виконавши частину об`єктивної сторони кримінально-караного діяння, пов`язаного із підробленням офіційного документу, шляхом надання (повідомлення) цій особі своїх анкетних даних, які необхідно було зазначити при підробленні документа, а також використовуючи мобільний телефон, переславши свою фотокартку, вчинив підроблення посвідчення (офіційного документу), яке видається та посвідчується установою і яке надає права, з метою використання його підроблювачем.

У суді ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення фактично не визнав.

Суду показав, що в певний час проходив навчання у закладі професійної освіти, де отримав посвідчення тракториста-машиніста. У січні 2022 року прийняв рішення про отримання посвідчення водія категорії «В». З цього приводу звертався в автошколу та сервісний центр, де отримав роз`яснення про необхідність проходження відповідного навчання та складання іспитів. Оскільки вказана процедура займала тривалий час, то за допомогою мережі Інтернет віднайшов сайт під назвою «AvtoDoc» із розміщеним оголошенням щодо можливості отримання посвідчення водія всіх категорій у законний спосіб через автошколу та занесенням даних про таке посвідчення до відповідної бази. Зателефонувавши, домовився із невідомою особою про надання своєї фотокартки та анкетних даних, а також оплату наданих послуг в сумі 5 500 грн. За допомогою мобільного телефону передав необхідні відомості для виготовлення посвідчення водія. Через короткий проміжок часу у відділенні «Нової пошти», що у м. Деражня, отримав посвідчення водія на своє ім`я.

У березні 2022 року, під час керування транспортним засобом у м. Деражня був зупинений працівником поліції та на вимогу останнього пред`явив посвідчення водія. Про те, що означене посвідчення водія є підробленим, дізнався зі слів працівників поліції.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його вина в скоєнні кримінального правопорушення за ч.3 ст.358 КК України доводиться сукупністю досліджених у провадженні доказів:

- заявою ОСОБА_6 від 30 березня 2022 року, згідно якої він добровільно видав працівникам поліції посвідчення водія серії НОМЕР_3 , яке було придбане ним у невідомих осіб через мережу Інтернет;

- протоколом огляду місця події та ілюстративною таблицею до нього від 30 березня 2022 року, згідно якого було виявлено та вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видане 13 квітня 2021 року ТСЦ №0743 на ім`я ОСОБА_6 ;

- речовим доказом у виді посвідчення водія серії НОМЕР_3 , яке видане 13 квітня 2021 року ТСЦ 0743 на ім`я ОСОБА_6 ;

- відомостями висновку судової технічної експертизи документів від 12 квітня 2022 року №СЕ-19/123-22/2753-ДД, згідно якого бланк наданого посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_3 виданого на прізвище ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає бланкам посвідчень, встановленого зразку, що перебувають в офіційному обігу на території України;

- відомостями ТСЦ МВС №6841 від 05 квітня 2022 року, відповідно до яких в Єдиному державному реєстрі МВС інформація щодо видачі посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . відсутня.

Окрім того, ухвалою слідчого судді Летичівського районного суду Хмельницької області ОСОБА_12 від 14 квітня 2022 року визнано процесуальними джерелами доказів у порядку ст.298-1 КПК України у кримінальному провадженні №0000068 від 30 березня 2022 року, зокрема: заяви ОСОБА_6 від 30 березня 2022 року, протоколу огляду документів із фототаблицею від 30 березня 2022 року, постанови про визнання речовими доказами від 30 березня 2022 року, ухвали слідчого судді Летичівського районного суду Хмельницької області про арешт майна від 31 березня 2022 року, висновок експертизи технічного дослідження документів від 12 квітня 2022 року №СЕ-19/123-22/2753-ДД, відповіді з ТСЦ МВС № 6841 від 05 квітня 2022 року, відомості, що характеризують особу ОСОБА_6 .

Із протоколу огляду мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi Nots 8» та фотоматеріалів від 15 квітня 2022 року, який добровільно надав ОСОБА_6 , що в соціальному додатку «Viber» у переписці із абонентом за номером НОМЕР_6 , який значиться під іменем «ОСОБА_14», усі вхідні повідомлення від вказаного абонента видалені, остання містить вихідні повідомлення ОСОБА_6 , згідно яких останній надсилає фото своїх ID-картки, фотокартки, підпису, групи крові, номеру телефону та адресу для доставки посилки. Також в означеному додатку телефону міститься повідомлення ТОВ «Нова пошта» від 21 січня 2022 року згідно якого до ОСОБА_6 прямує посилка за №8361 від ОСОБА_13 із зазначенням орієнтованого часу доставки - 22 січня 2022 року.

Тобто, колегія суддів, з огляду на вказане приходить до висновку, що ОСОБА_6 до початку вчинення кримінального правопорушення домовився із невстановленою особою про його вчинення, надав засоби для вчинення кримінального правопорушення (інформацію ID-картки, фотокартки, підпису, групи крові, номеру телефону та адресу для доставки посилки) та заздалегідь мав придбати підроблені документи.

Намір придбання підтверджується товаро-транспортною накладною №8361від 21 січня 2022 року, яку добровільно надав ОСОБА_6 та згідно якої відправник ОСОБА_13 із відділення №87 міста Одеса відправив для ОСОБА_6 у відділення №1 міста Деражня посилку, оголошеною вартістю 8 400грн.

22 січня 2022 року ОСОБА_6 отримав указану посилку.

Таким чином, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою, безпосередньо виконавши частину об`єктивної сторони кримінально-караного діяння, пов`язаного із підробленням офіційного документу, шляхом надання (повідомлення) цій особі своїх анкетних даних, які необхідно було зазначити при підробленні документа, а також використовуючи мобільний телефон, переславши свою фотокартку, вчинив підроблення посвідчення (офіційного документу), яке видається та посвідчується установою, і яке надає права, з метою використання його підроблювачем.

Своїми умисними діями, які виразились у підробленні документу, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, та надає право, з метою використання його підроблювачем, вчиненому з попередньою змовою групою осіб ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.358 КК України.

Тому при кваліфікації дій ОСОБА_6 за цим епізодом, органом досудового розслідування обґрунтовано зазначено про його вчинення обвинуваченим за попередньою змовою групою осіб, тобто за ч.3 ст.358 КК України.

Відтак, судом першої інстанції при ухваленні вироку було безпідставно перекваліфіковано дії ОСОБА_6 із ч.3 ст.358 КК України на ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України - як пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такий документ, і яке надає права, з метою використання його іншою особою.

Отже, вирок суду першої інстанції в частині притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України є незаконним і необґрунтованим та підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Статтею 94 КПК України передбачено, що внутрішнє переконання суду має ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.

Керуючись законом, суд оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Так, кваліфікувати дії особи як пособництво у вчиненні кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб можна тоді, коли особа порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь або усуненням перешкод сприяла вчиненню кримінального правопорушення двома або більшою кількістю співвиконавців, які до початку злочину домовилися про його вчинення.

Суд першої інстанції зазначав, що обвинувачений ОСОБА_6 не вчиняв дій з підроблення посвідчення водія, а лише своїми діями сприяв вчиненню цього злочину невстановленою слідством особою, яка діяла самостійно (надіслав при цьому власні дані ID картки, фотокартку, зразок підпису, сплатив кошти).

Отже, суд першої інстанції вважав, що органом досудового розслідування помилково кваліфіковано дії обвинуваченого за ч.3 ст.358 КК України та вважав за необхідне перекваліфікувати дії за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України.

На думку суду першої інстанції, такі дії обвинуваченого ОСОБА_6 не створювали правових підстав для кримінально-правової кваліфікації за ч.3 ст.358 КК України.

Проте, перекваліфікувавши дії обвинуваченого ОСОБА_6 з ч.3 ст.358 КК України на ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України, суд першої інстанції не повною мірою врахував всі обставини справи та неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

На думку сторони обвинувачення, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.358 КК України - підроблення посвідчення водія, яке видається установою, яка має право видавати такий документ, яке надає права з метою використання його підроблювачем, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, через що скасовує в цій частині вирок суду першої інстанції через неправильне застосування кримінального закону та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.3 ст.358 КК України, як просить прокурор у поданій скарзі.

Колегія суддів приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 був ініціатором вчинення цього кримінального правопорушення та через месенджер «Viber», який використовується для обміну повідомленнями, зв`язався із невстановленою на цей час досудовим слідством особою, контактні дані якої підшукав за допомогою мережі Інтернет, домовились про спільне вчинення злочину, дійшли згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони, а саме обговорили суму винагороди, за яку невстановлена слідством особа виготовить посвідчення водія, невстановлена слідством особа надала ОСОБА_6 перелік документів, які той мав надати для виготовлення посвідчення.

ОСОБА_6 надав невстановленій слідством особі копію ID-картки, зразок свого підпису та копію фотокартки, невстановлена слідством особа вносить персональні дані ОСОБА_6 в бланк посвідчення водія, направляє підроблене посвідчення водія за допомогою «Нової пошти» в місто Деражня, в свою чергу ОСОБА_6 , отримавши підроблене посвідчення водія, проводить оплату при отриманні підробленого посвідчення в сумі 5 500 грн, тобто, узгодили зміст виконуваних функцій кожного з співучасників та спільно вчинили виготовлення підробленого посвідчення водія.

Тому дії ОСОБА_6 та невстановленої слідством особи охоплені спільним умислом - виготовленням підробленого офіційного документу, з розподілом функцій, за якого кожен співучасник виконував певну роль, як то було попередньо домовлено між співучасниками.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

При призначенні покарання апеляційний суд ураховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують йому покарання.

Інформація, яка б негативно характеризувала обвинуваченого ОСОБА_6 за місцем реєстрації відсутня, він не перебуває на обліках лікарів нарколога та психіатра, працює, має на утриманні двох малолітніх дітей, вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , є активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

При цьому немає підстав ураховувати щире каяття обвинуваченого як обставину, яка згідно обвинувального акту пом`якшує його покарання, оскільки останній в суді першої та апеляційної інстанції вину не визнав, належної оцінки своєї протиправної поведінки не зробив.

У силу вимог ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню кримінальних правопорушень.

Тому обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити покарання за ч.3 ст.358 КК України у виді 1 року 6 місяців обмеження волі, погодившись і з призначенням покарання за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу.

Саме таке покарання, на думку колегії суддів апеляційного суду, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Отже, вирок місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

Керуючись ст.ст.407, 409, 418, 420, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Летичівської окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Деражнянського районного суду Хмельницької області від 14 грудня 2022 року щодо ОСОБА_6 в частині кваліфікації його дій за ч.5 ст.27. ч.1 ст.358 КК України скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, за якою призначити покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.

Уважати ОСОБА_6 засудженим за ч.4 ст.358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У решті вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

На вирок може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3