24 листопада 2022 року Справа № 991/4797/22
Провадження № 11-сс/991/358/22
31 жовтня 2022 року на розгляд Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду надійшла апеляційна скарга адвоката ОСОБА_4 - представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_1 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 24 жовтня 2022 року у справі № 991/4797/22 (далі - апеляційна скарга адвоката ОСОБА_4).
24 листопада 2022 року Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду своєю ухвалою: задовольнила заяву суддів ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про самовідвід; відвела суддів ОСОБА_5 та ОСОБА_7 від розгляду апеляційної скарги адвоката ОСОБА_4; передала матеріали судової справи № 991/4797/22 (провадження № 11-сс/991/358/22) для здійснення повторного автоматизованого розподілу для визначення колегії суддів.
Однак, правова позиція, на яку посилається Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду, не є релевантною у випадку, що був предметом розгляду.
Вважаю за необхідне висловити окрему думку щодо постановленого судового рішення, виходячи з таких висновків.
Згідно п. 1 ч. 5 ст. 55 Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.
Перелік обставин, що виключають участь судді в кримінальному провадженні, наводиться у статті 75 КПК України.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Частина 3 статті 35 КПК України визначає, що визначення судді (запасного судді, слідчого судді), а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретного провадження здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою (далі - ЄСІТС) під час реєстрації відповідних матеріалів, скарги, клопотання, заяви чи іншого процесуального документа за принципом випадковості та в хронологічному порядку з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, заборони брати участь у перевірці вироків та ухвал для судді, який брав участь в ухваленні вироку або ухвали, про перевірку яких порушується питання (крім перегляду за нововиявленими обставинами), перебування суддів у відпустці, відсутності у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відрядженням, а також інших передбачених законом випадків, через які суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ. Після визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або судді-доповідача для конкретного судового провадження не допускається внесення змін до реєстраційних даних щодо цього провадження, а також видалення цих даних з ЄСІТС, крім випадків, установлених законом.
Відповідно до п. 2.2.1 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 (в редакції від 15 вересня 2016 року) (далі - Положення) вхідна кореспонденція, в тому числі процесуальні документи, приймається і опрацьовується користувачами автоматизованої системи, яким надано доступ до автоматизованої системи відповідно до їх функціональних обов`язків, і реєструється в автоматизованій системі в день її надходження. У разі неможливості з об`єктивних причин здійснити реєстрацію вхідної кореспонденції в день її надходження, така кореспонденція реєструється в автоматизованій системі в термін, визначений у розпорядженні керівника апарату суду із зазначенням причин встановлення такого терміну. Тобто на виконання вимог п. 2.2.1 Положення працівниками відділу створена реєстраційна картка вхідного документу на зазначену вище апеляційну скаргу в день її надходження.
Пунктом 2.3.1. Положення визначено, що розподіл судових справи здійснюється в суді в день їх реєстрації, на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ.
З урахуванням того, що по первісній апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_8 створена реєстраційна картка вхідного документа за вхідним № 1220/22-Вх від 25 жовтня 2022 року о 16 годині 56 хвилин, тобто в робочий час та у відповідності до вимог п. 1 Розділу ІІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України (далі - Інструкція), головним спеціалістом ОСОБА_9 створено обліково-статистичну картку на кримінальне провадження з перегляду ухвал слідчих суддів апеляційної інстанції (11-сс) на апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 о 17 годині 02 хвилини.
Після здійснення автоматизованого розподілу у справі визначено склад суду під головуванням судді ОСОБА_5, члени колегії - судді ОСОБА_7., ОСОБА_6
Уважаю необхідним зазначити, що відповідно до статті 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Згідно положень Кодексу суддівської етики, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.
Неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків, яка виявляється у змісті судових рішень та під час судового процесу і суддя має дбати про те, щоб його поведінка сприяла збереженню і поглибленню переконання суспільства у неупередженості судді при здійсненні ним своїх професійних обов`язків.
Обґрунтований самовідвід свідчить про сумлінне виконання суддею своїх обов`язків. Обґрунтування самовідводу не може піддаватися сумніву.
Пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів (схвалені резолюцією 2006/23 від 27 липня 2006 року) визначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості.
Відповідно до статті 8 Загальної Декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.
Частиною 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.
Згідно пункту 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» - незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів.
Так, при винесенні судових рішень судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що можуть впливати на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватись довірою не тільки з боку сторін в конкретному розгляді, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.
Сутністю норм КПК України, покликаних врегулювати порядок та підстави відводу та самовідводу суддів, полягає в необхідності забезпечення розгляду кримінальних проваджень неупередженим та безстороннім судом та усунення від такого розгляду тих суддів, які з об`єктивних чи суб`єктивних причин не можуть бути незалежними в прийнятті певного рішення.
Відповідно до ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, зокрема, у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 цього Кодексу порядку визначення судді для розгляду справи.
За приписами ч. 3 ст. 35 КПК України визначення судді (запасного судді, слідчого судді), а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретного провадження здійснюється ЄСІТС під час реєстрації відповідних матеріалів, скарги, клопотання, заяви чи іншого процесуального документа за принципом випадковості та в хронологічному порядку з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, заборони брати участь у перевірці вироків та ухвал для судді, який брав участь в ухваленні вироку або ухвали, про перевірку яких порушується питання (крім перегляду за нововиявленими обставинами), перебування суддів у відпустці, відсутності у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відрядженням, а також інших передбачених законом випадків, через які суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ.
На мою думку, жодна із вимог, встановлених зазначеною нормою КПК України, під час автоматичного розподілу як апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8, так і апеляційної скарги адвоката ОСОБА_4 не була порушена, а розподіл первісної апеляційної скарги через декілька хвилин після закінчення робочого часу судової установи жодним чином не завадив дотриманню вимоги щодо автоматизованого розподілу за принципом випадковості та в хронологічному порядку з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, заборони брати участь у перевірці вироків та ухвал для судді, який брав участь в ухваленні вироку або ухвали, про перевірку яких порушується питання тощо.
Навпаки, з приписів ст. 35 КПК України вбачається, що реєстрація будь-яких матеріалів, зокрема апеляційних скарг, що надходять до суду в ЄСІТС та визначення колегії суддів є нерозривним процесом і має відбуватися послідовно, без розриву в часі, що і було зроблено відповідальним працівником суду.
Отже розподіл первісної апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 о 17 годині 05 хвилин, за умови створення реєстраційної картки вхідного документа за вхідним № 1220/22-Вх від 25 жовтня 2022 року о 16 годині 56 хвилин, тобто в робочий час, та як наслідок передача апеляційної скарги адвоката ОСОБА_4 раніше визначеному складу суду, а також системний аналіз ст. 35 та 75 КПК України дають підстави стверджувати, що наведені обставини не можуть впливати на здатність суддів приймати незалежне рішення.
Відтак уважаю, що заяви суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про самовідвід мали б бути залишені без задоволення.
Суддя ОСОБА_10