Справа № 442/1757/22
Провадження № 1-кп/442/166/2022
УХВАЛА

Іменем України

21 грудня 2022 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі колегії суддів:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000006 від 09.01.2022 відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

зі сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_6 , представника потерпілих адвоката ОСОБА_7 ,

зі сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в :

Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області здійснюється судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Прокурором зачитано обвинувальний акт, встановлено порядок та обсяг дослідження доказів, здійснено допит потерпілих та двох свідків.

До обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого закінчується 12.01.2023.

Прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке підтримав представник потерпілих, з тих підстав, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, на сьогоднішній день не змінились ризики, які дають підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду, продовжити злочинну діяльність, іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, зокрема, шляхом впливу на потерпілих, свідків, у зв`язку з чим виникає необхідність у продовженні йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_8 подали клопотання про зміну запобіжного заходу на нічний домашній арешт. Щодо задоволення клопотання прокурора заперечили, оскільки у ОСОБА_4 є постійне місце проживання, він має на утриманні двох неповнолітніх дітей, являється єдиним годувальником для своєї сім"ї.

При вирішенні питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, суд враховує практику Європейського суду з прав людини.

Продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканості (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»).

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу в виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Крім цього відповідно до п. 79 рішення в справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».

Суд вважає, що конкретним суспільним інтересом, який превалює над принципом поваги до свободи особистості є забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме людини, її життя та здоров`я.

Також суд враховує і вимоги ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у справі «Слоев проти України»), а саме, що після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, однак застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення.

Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 особливо тяжкого злочину, що спричинило загибель людини, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання вказують на обґрунтованість застосування саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою останньому.

Оскільки на даний час судовий розгляд в даному кримінальному провадженні триває, в судовому засіданні ще не досліджені всі докази, інші ризики, які враховувалися при обранні ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування та судового розгляду запобіжного заходу на даний час не відпали і продовжують існувати, суд вважає що підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу відсутні, а тому щодо обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави (у відповідності до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК)

Що стосується доводів сторони захисту про наявність на утриманні ОСОБА_4 дружини та двох малолітніх дітей, а, отже, міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий та має позитивну характеристику, суд вважає, що такі самі по собі не можуть слугувати підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не можуть гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого та відсутність ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Керуючись статтями 199, 372 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк дії ухвали визначити до 18 лютого 2023 року.

У відповідності до Рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019, ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, що перебуває під вартою, - у той самий строк з моменту вручення йому ухвали

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3 ОСОБА_9