233 Справа № 233/1530/22
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області
У Х В А Л А
підготовчого судового засідання
29 листопада 2022 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
судді: ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисниці ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
Під час підготовчого судового засідання прокурор просив призначити справу до судового розгляду у судовому засіданні.
Учасники судового провадження в підготовчому судовому засіданні проти призначення справи до судового розгляду не заперечували.
Справа підсудна Костянтинівському міськрайонному суду Донецької області.
Підстави для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314КПК України - відсутні, тож слід призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, слухання якого проводити суддею одноособово у зв`язку з відсутністю клопотання обвинуваченого про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально у складі трьох суддів.
Питання про склад осіб, які братимуть участь у справі з`ясовано.
Клопотання про виклик свідків, учасниками судового провадження заявлені не були. Зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, інкримінованого обвинуваченому, передбаченого ч.3 ст.289КК України, нижня межа санкції якого перевищує п`ять років, необхідність доручення представнику уповноваженого органу з питань пробації скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_5 відсутня.
Потерпілим ОСОБА_6 суду наданий цивільний позов у зазначеному кримінальному провадженні, з вимогами стягнення на його користь матеріальної та моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_5 , тож, відповідно до ст.ст.61,62КПК України, слід визнати цивільним позивачем потерпілого ОСОБА_6 , цивільним відповідачем обвинуваченого ОСОБА_5 ..
Прокурор ОСОБА_3 , надавши суду відповідне письмове клопотання, яке підтримав у судовому засіданні, просив продовжити строк обраного стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з підстав, викладених в клопотанні, зважаючи на те, що ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177КПК України станом на теперішній час не перестали існувати, а запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, не надасть повної можливості контролювати обвинуваченого та забезпечити повне та всебічне розслідування кримінального провадження.
Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив змінити йому запобіжний захід на більш м`який, такий як домашній арешт, зазначаючи про хворобу його матері, а також відсутність у нього намірів на ухилення від правосуддя та впливу на учасників кримінального провадження.
Захисниця ОСОБА_4 , посилаючись на безпідставність ризиків зазначених в клопотанні прокурора, повністю підтримала позицію обвинуваченого ОСОБА_5 та вважала за можливе змінити існуючий запобіжний захід застосований до обвинуваченого на більш м`який, що не пов`язаний із позбавленням волі, який також забезпечить належну процесуальну поведінку її підзахисного.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши заявлене прокурором клопотання, та його вимоги, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.3 ст.315КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2022 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк до 01 грудня 2022 року включно.
На поточний час кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 перебуває на стадії підготовчого судового засідання, та завершити його розгляд до закінчення строку дії попередньої ухвали, тобто до 01 грудня 2022 року - не можливо, у зв`язку із проведенням відповідних процесуальних дій судового провадження.
Обговоривши з учасниками кримінального провадження питання доцільності продовження та зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , суд вважає, що на час розгляду справи у підготовчому судовому засіданні, не зникли існуючи ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 може спробувати: переховуватися від органів досудового розслідування та (або) суду; незаконно впливати на учасників процесу; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Розглядаючи зазначене питання, судом враховується, що за вимогами п.п.3 і 4 ст.5Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЧ, що узгоджується з вимогами ч.5 ст.9 КПК України.
ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ст.177КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178КПК України, зокрема тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення /зменшення/ ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Тримання під вартою, згідно до ч.1 ст.183КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177КПК України.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості та законності застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289КК України, яке відповідно до вимог ст.12КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів з санкцією від 8 до 12 років позбавлення волі, а тому зазначає, що можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передбачають вимоги п.4 ч.2 ст.183КПК України.
Крім того судом враховується наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме:
- ризик переховування від суду, що підтверджується тим, що суворість покарання за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від 8 до 12 років, може бути визнане обвинуваченим ОСОБА_5 більш небезпечним, ніж втеча; що після заволодіння транспортним засобом, намагався втекти від військовослужбовців з його військової частини, які намагалися його зупинити;
- ризик незаконно впливати на свідків, що підтверджується тим, що свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , разом з ОСОБА_5 проходять військову службу в одній військовій частині, та на цивільних осіб потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_10 , оскільки злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , було здійснено з погрозою застосування автоматичної вогнепальної зброї, що фактично становить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом можливого залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій та можливістю погрозою застосування насильства.
- ризик вчинення іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі з метою ухилитися від кримінальної відповідальності за злочин, у вчиненні якого обвинувачується, як військовослужбовець, може вчинити злочини, передбачені ст.ст. 407,408КК України.
Разом з тим, прокурором не доведено наявність ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177КПК України, зокрема перешкоджати кримінальному правопорушенні іншим чином, з огляду на те, що в клопотанні прокурор лише посилається на те, що останній може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що є лише його припущенням, оскільки на підтвердження даного ризику суду не було надано будь-яких належних та допустимих доказів, та сам ризик лише вмотивований прокурором аналогічно ризику, передбаченому п.3 ч.1 ст.177КПК України.
Згідно з ч.1 ст.177КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.177КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 вказаної статті Закону.
Суд погоджується із стороною обвинувачення, що у разі застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.
Разом з тим, суд вважає, що не має підстав для задоволення потреб сторони захисту у зміні запобіжного заходу на більш м`який, що не пов`язаний із позбавленням волі, оскільки така вимога, як захисниці так і обвинуваченого, належним чином невмотивована та не підтверджується тими доказами, що можуть бути прийняті судом більш пріоритетними, а ніж ті підстави та вимоги, які зазначені у клопотанні сторони обвинувачення.
Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти, з урахуванням наявності ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_5 , судом на теперішній час не встановлено. Не застосування такого запобіжного заходу, на переконання суду, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого і запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам.
Оскільки обвинувачений є військовослужбовцем, з урахуванням положень ст.4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України», Порядку тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, тримання під вартою в ізоляторі тимчасового тримання повинно відбуватись на гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.
Суд вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти відповідає особі обвинуваченого ОСОБА_5 , характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню, тоді як у задоволені клопотання сторони захисту слід відмовити.
З урахуванням положень ч.4 ст.183КПК України, зокрема із обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, поєднаного із погрозою застосування насильства, відсутні підстави для визначення розміру застави у кримінальному провадженні.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан на 30 діб, який на теперішній час продовжено Указом Президента України від 07 листопада 2022 року №757/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затверджено Законом №2738-IX від 16 листопада 2022, з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.
Відповідно до наказу №21-г/к від 27.04.2022 року встановлено особливий режим роботи Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області в умовах воєнного стану з 28.04.2022 р.
Зважаючи на особливий режим роботи Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області в умовах воєнного стану, враховуючи наявну небезпеку життю та здоров`ю учасників судового провадження, приймаючи до уваги інформацію про утримання обвинуваченого під вартою гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою забезпечення оперативності кримінального судочинства, є підстави прийняти рішення про участь сторін, у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, у т.ч. з використанням власних технічних засобів через програмно-апаратний комплекс фіксування судового засідання EasyCon.
Також суд зазначає, що під час підготовчого судового засідання інших клопотань від учасників судового провадження не надходило.
Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193-199, 314-317, 336, 376КПК України, суд,
11 годину 30 хвилин, 08 грудня 2022 року.
На судовий розгляд кримінального провадження в судове засідання викликати учасників судового провадження.
Судові засідання під час судового розгляду кримінального провадження здійснювати суддею одноособово та проводити в особливому режимі роботи Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області в умовах воєнного стану.
Визнати цивільним позивачем у кримінальному провадженні потерпілого ОСОБА_6 та цивільним відповідачем обвинуваченого ОСОБА_5 .
Надати можливість учасникам судового провадження, брати участь у судовому засіданні, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, у т.ч. з використанням власних технічних засобів через програмно-апаратний комплекс фіксування судового засідання EasyCon.
Відеоконференцію проводити за допомогою додатку «EasyCon», за веб-посиланням ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти - задовольнити.
В задоволені клопотання сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу відмовити.
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289КК України на строк 60 (шістдесят) днів, терміном до:
27 січня 2023 року включно.
Обвинуваченого ОСОБА_5 тримати під вартою в умовах гауптвахти Луганського зонального відділу ВСП розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Копію ухвали для відома та виконання направити учасникам судового провадження, а також начальнику гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 для виконання та вручення обвинуваченому ОСОБА_5 .
Ухвала, в частині продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може бути оскаржена до Дніпровського (Донецького) апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення, а особою яка тримається під вартою з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1