Справа № 192/227/23
Провадження № 1-в/192/42/23
Ухвала

Іменем України

20 лютого 2023 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

представника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області заяву засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Тараклії Бессарабського району у Республіці Молдові, на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№21)»,

початок строку відбування покарання: 03 квітня 2020 року,

кінець строку відбування покарання: 03 травня 2023 року

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, просить застосувати до нього ст. 81 КК України (умовно-дострокове звільнення). Вважає, що своєю поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.

У судовому засіданні клопотання підтримав, пояснив, що з 2020 року, як приїхав у колонію, працює, ходить у церкву, приймає участь у стінгазеті, ходить у бібліотеку, читає книжки, на його думку, стягнення, які до нього були застосовані, застосовані безпідставно. Рішення про їх застосування не оскаржував.

Представник ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» проти задоволення заяви засудженого заперечував, вважає, що він не довів свого виправлення, а тому передчасно та недоцільно його звільняти умовно-дострокового.

Прокурор також проти задоволення клопотання заперечував, вважає, що засуджений не довів свого виправлення.

Суд, заслухавши засудженого, представника ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)», дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженого, вважає, що заява засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 на теперішній час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)». Початок строку відбування покарання: 03.04.2020, кінець строку відбування покарання: 03.05.2023.

Був засуджений:

08.11.2019 Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений з випробувальним строком на 1 рік,

27.02.2020 Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутого покарання за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08.11.2019 судом остаточно призначено покарання до відбуття у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

На час звернення до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення засуджений відбув більше 2/3 строку покарання.

Суд зазначає, що за правилами, встановленими п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку та ставлення до праці за весь час відбування покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Так, за період відбування покарання до засудженого було застосовано три заохочення та п`ять стягнень, останнє - у січні 2023 року, три стягнення є погашеними, одне знято у виді заохочення.

За інформацією, повідомленою представником виправної установи у судовому засіданні, у липні 2021 року засуджений закінчив навчання у ПТУ при установі.

Відповідно до характеристики, складеної у лютому 2023 року, в установах виконання покарань за останньою судимістю знаходиться з 06.04.2020. За період перебування у слідчому ізоляторі Дніпра характеризувався посередньо, за період перебування у ДУ «ДВК (№89)» характеризувався незадовільно.

У Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)» знаходиться з перервою з 08 травня 2020 року. Працевлаштований на виробничій зоні до цеху ССЦ-1. До праці ставиться задовільно.

За час відбування покарання характеризується задовільно. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Намагається дбайливо ставитися до майна установи та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться відповідально. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці, бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі.

Разом з тим засуджений не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, не бере участь у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціальну корисну активність в організації їх роботи.

Відповідно до характеристики, наданої засудженому у квітні 2021 року, він не приділяв уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи та предметів, якими користувався при виконанні дорученої роботи, здійсненню за ними належного догляду, використанню їх тільки за призначенням, до виконання передбачених законом вимог персоналу ставився не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, безвідповідально ставився до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачав суспільної необхідності у їх виконанні (а.о.с. 50, 60)

За змістом характеристики, наданої у травні 2022 року, засуджений не достатньо дбайливо ставився до майна установи та предметів, якими користувався при виконанні дорученої роботи, здійсненню за ними належного догляду, використанню їх тільки за призначенням, до виконання передбачених законом вимог персоналу ставився не завжди сумлінно, до виконання робіт із благоустрою установи ставився не завжди відповідально (а.о.с. 69).

23 квітня 2021 року комісія ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» відмовила засудженому у переведенні до дільниці соціальної реабілітації (ст. 101 КВК) як такому, що не стає на шлях виправлення (а.о.с. 52).

05 листопада 2021 року комісія виправної установи відмовила у направленні матеріалів до суду щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (ст. 82 КК України), як такому, що не став на шлях виправлення (а.о.с. 62).

06 травня 2022 року комісія виправної установи відмовила засудженому у направленні матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України як такому, що не довів свого виправлення (а.о.с. 71).

10 червня 2022 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області відмовив засудженому у задоволенні клопотання про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково (а.о.с. 24).

20 вересня 2022 року Дніпровський апеляційний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу засудженого на ухвалу Солонянський районний суд Дніпропетровської області від 10.06.2022, а ухвалу суду без змін.

Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 , надаючи оцінку його поведінці та ставленню до праці за весь період відбування покарання, суд звертає увагу, що в установах виконання покарань засуджений знаходиться з квітня 2020 року, відбув більше ніж 2/3 частини строку покарання.

Відповідно до матеріалів особової справи протягом строку відбування покарання характеризується здебільшого задовільно. Заохочення почав отримувати лише з жовтня 2021 року та має лише три заохочення.

У січні 2023 року на засудженого було накладено стягнення за порушення режиму відбування покарання (а.о.с. 107).

Суд враховує характеристику засудженого, що він навчався, працює, бере участь в організації виховних заходів, та вважає, що загалом позитивні зміни у поведінці засудженого мають місце. Однак за вказаних обставин суд не може зробити висновок, що такі зміни є сталі та незворотні та що засуджений виправився.

Саме по собі відбуття двох третин строку покарання засудженим, без врахування поведінки за весь період відбування покарання, не є достатніми підставами для умовно-дострокового звільнення засудженого.

Таким чином, оцінивши у сукупності досліджені докази, суд дійшов висновку, що засуджений не довів свого виправлення сумлінною поведінкою, а тому у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовляє.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1