Провадження №: 1-кс/755/2391/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2022 р. Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши заяву адвоката ОСОБА_2 про скасування запобіжного заходу ОСОБА_3 , -

встановив:

Адвокат ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про скасування запобіжного заходу ОСОБА_3 , який був застосований 05.10.2010 року Дніпровським РУ м. Києва у вигляді підписки про невиїзд в межах кримінальної справи №54-2540. Запобіжний захід було застосовано у 2010 році за правилами КПК 1960 року. Обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_3 не складався.

Дослідивши зміст заяви, слідчий суддя прийшов до наступного:

19 листопада 2012 року набрав чинності Кримінальний процесуальний кодекс України.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 Розділу Х «Прикінцеві положення» Кримінального процесуального кодексу України з дня набрання чинності цим Кодексом втрачає чинність Кримінально-процесуальний кодекс України.

Проте, пунктом 9 Розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України визначено, що запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

З наведеного вбачається, що при розгляді клопотання по суті слід керуватися положеннями Кримінально-процесуального кодексу України.

При цьому, відповідно до положень ч.1 ст.148 КПК України (1960 року) запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Відповідно до частини 2 статті 148 КПК України (1960 року) запобіжні заходи застосовуються за наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений, підсудний, засуджений буде намагатися ухилитися від слідства і суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність.

З наведеного вбачається, що метою і завданням запобіжних заходів є запобігання спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду та вони мають застосовуватись виключно за наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений, підсудний, засуджений буде намагатися такі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 165-2 КПК України(в редакції 1960року) на стадії досудового розслідування справи запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, обирає орган дізнання, слідчий, прокурор.

Відповідно до 165 КПК України(в редакції 1960року) Запобіжний західу вигляді взяття під варту застосовується лише за вмотивованою постановою слідчого судді чи ухвалою суду. Інші запобіжні заходи застосовуються за постановою органу дізнання, слідчого, прокурора або за ухвалою суду. Запобіжний захід скасовується або змінюється, коли відпаде необхідність у запобіжному заході. Запобіжний захід крім взяття особи під варту, обраний прокурором може бути скасовано або змінено слідчим і органом дізнання лише за згодою прокурора.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що у відкритті провадження за заявою адвоката ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 148,165,165-2 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

У відкритті провадження за адвоката ОСОБА_2 про скасування запобіжного заходу ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя: