Справа №522/1053/23
Провадження №1-кп/522/526/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси угоду про визнання винуватості, разом із обвинувальним актом, який надійшов із Одеської обласної прокуратури, у кримінальному провадженні №0000004, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.01.2023 року, у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський, Одеської області, громадянина України, із вищою освітою, який працює на посаді заступника директора ТОВ «Учбовий центр фахівців морського транспорту», одруженого, який має на утриманні малолітню доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника

обвинуваченого ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

При невстановлених слідством обставинах та у невстановлений слідством час ОСОБА_3 із корисливих мотивів вступив у злочинну змову з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження,та яка організувала незаконне переправлення осіб з числа чоловіків морських професій призовного віку у період дії воєнного стану на території України через державний кордон України шляхом виготовлення так званих «білих білетів» та інших документів, які надають право вільного перетину кордону чоловікам призовного віку (які відповідно до ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визнані відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я).

Так, 24.02.2022 року о 05 годині за наказом президента Російської Федерації (далі за текстом - РФ) ОСОБА_7 , збройні сили РФ незаконно, віроломно вторглись на територію Україну, здійснили широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад, застосовуючи всі види стрілецької, артилерійської, ракетної, іншої зброї, в тому числі, засоби ведення війни, заборонені міжнародним правом, спричиняючи ураження і руйнування об`єктів військової і цивільної, в тому числі критичної, інфраструктури, ураження і вбивства особового складу підрозділів Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів, мирного населення, масово порушуючи при цьому закони та звичаї війни, передбачені міжнародними договорами, і масово вчиняючи на території України злочини проти основ національної безпеки України, проти життя та здоров`я особи, проти волі, честі та гідності особи, проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, проти виборчих, трудових та інших особистих прав і свобод людини і громадянина, проти власності, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку.

У зв`язку із вказаними обставинами Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, який на цей час у встановленому законом порядку продовжений.

Пунктом 3 Указа Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до пункту 6 ч.1 ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, може бути встановлено у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Також, у період воєнного стану порядок перетину кордону для громадян України регламентується Указом Президента України від 24.02.2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію», Законом України «Про порядок виїзду в України і виїзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року із змінами і доповненнями, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року із змінами і доповненнями (зокрема ст. 23), «Правилами перетинання державного кордону громадянами України», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57.

Відповідно до зазначених нормативних актів на період воєнного стану чоловікам - громадянам України віком від 18-60 років обмежено виїзд за межі України.

Так, п.2-6 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 (п.2-6 Правил доповнено згідно з Постановою КМУ № 383 від 29.03.2022) передбачено, що у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані певних категорій, у тому числі, ті, які визнані відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії).

З причин ситуації, що виникла у країні та оголошення воєнного стану, громадяни України з числа осіб морської професії не мають можливості для працевлаштування на іноземних суднах, зазначена категорія осіб втратила можливість укладення відповідних договорів та можливість отримання заробітку для утримання сімей. Так, до цього часу, незважаючи на прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови від 02.09.2022 року №992 «Про внесення змін до Правил перетинання державного кордону громадянами України», яким передбачено право перетину державного кордону України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, якщо вони прямують для роботи на морських суднах, суднах внутрішнього плавання у складі екіпажів таких суден або для проходження практичної підготовки на суднах, зазначений механізм до цього часу не працює та оформлення дозволів на виїзд зазначеним особам не видається.

Зазначені обставини сприяли численним фактам незаконного переправлення осіб через державний кордон України за допомогою підроблених медичних документів та у подальшому - довідок військово-лікарської комісії, посвідчень про непридатність до військової служби та неможливість мобілізації у воєнний час, що надавало змогу громадянам України з числа осіб морської професії безперешкодного перетину державного кордону України для роботи на суднах.

Приблизно в липні 2022 року, більш точна дата під час слідства не встановлена, громадянин України ОСОБА_8 із причин того, що його професія пов`язана з укладанням та виконанням умов контрактів на іноземних суднах в якості матроса 1 класу, почав цікавитись у осіб, які мають аналогічні професії, наявністю правових підстав для його виїзду за межі території України та подальшого працевлаштування.

Він інших невстановлених слідством осіб морської професії йому стало відомо про існування громадської організації «Українське об`єднання моряків» (, юридична адреса: 65006 Одеська область, м. Одеса, вул. Маловського,10), головою якої є особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження. Відповідно до документів, метою створення зазначеної організації є захист прав українських моряків, надання допомоги, консультації щодо отримання морських документів згідно з Міжнародною конвенцією та інше.

При цьому, також зі слів інших осіб морських професій, йому стало відомо, що вступ до вказаної організації складає одиничний внесок у розмірі 1500 гривень. Після здійснення членського внеску, особа - член зазначеної організації має переваги у вигляді знижки при отримання сертифікатів про проходження навчальних курсів, свідоцтв про підвищення кваліфікації, свідоцтв фахівців, що видаються ТОВ «Навчальний центрі фахівців морського транспорту», крім того, кожного члена зазначеної організації включають до зачиненої групи у мобільному додатку «Телеграм», в якому здійснюється обговорювання питань щодо діючого законодавства, яке безпосередньо стосується осіб морської професії, вимог міжнародного права, напрямків діяльності, досягнень зазначеної громадської організації та інших питань, що можуть бути цікавими та корисними для зазначеної категорії осіб.

Також, від інших осіб ОСОБА_8 стало відомо, що у зазначеній приватній групі додатку «Телеграм» особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, обговорюються питання щодо надання допомоги в отриманні так званого «білого білету», тобто документу, на підставі якого особа нібито у зв`язку з наявною хворобою не є придатною до військової служби та, відповідно, має можливість виїзду за межі України. При цьому, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з метою дотримання конспіративних вимог, запобігаючи притягнення її до кримінальної відповідальності, не здійснює обговорення нюансів вирішення зазначеного питання з незнайомими особами, а веде розмови лише з особами, які повідомляють кодове словосполучення «Я від Сені із Миколаєва», яке періодично змінюється.

З`ясувавши для себе корисність членства у зазначеній громадській організації «Українське об`єднання моряків» (), ОСОБА_8 вступив до неї шляхом внесення відповідного грошового внеску у розмірі 1500 грн.

В подальшому 12.07.2022 року у денний час, з метою з`ясування питань можливості виїзду за межі України та подальшого працевлаштування на іноземних судах, ОСОБА_8 прибув до офісного приміщення ГО «Українське об`єднання моряків» за адресою: м. Одеса, вул. Сонячна, 5 та звернувся безпосередньо до особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження.

З метою ведення відвертої розмови, за порадою невстановлених осіб морської професії, він назвав кодове обумовлене кодове словосполучення «Я від Сені із Миколаєва», та поцікавився можливістю організації його виїду за межі України.

В свою чергу особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, почувши обумовлене слово на умовах збереження конспірації, записала контактний номер телефона ОСОБА_8 НОМЕР_1 та пообіцяла, що найближчим часом з ним зв`яжуться.

Далі, того ж дня, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, переслідуючи корисливі наміри, під час особистої зустрічі повідомила своєму знайомому ОСОБА_3 , який обіймає посаду заступника директора ТОВ «Учбовий центр фахівців морського транспорту», та у невстановлений слідством час вступив у попередню злочинну змову з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, про наявність особи, що має намір виїхати за межі України з метою укладання договору про працю на іноземних суднах та розраховує значною сумою грошових коштів, які зможе сплатити за вирішення зазначеного питання.

В свою чергу ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та з метою отримання грошової винагороди, звернувся до невстановленої на даний час особи, який допомагав останнім вирішувати питання виїзду за кордон осіб чоловічої статі, що підлягають мобілізації до Збройних Сил України, шляхом виготовлення таким особам тимчасових посвідчень про непридатність до військової служби.

Далі, діючи разом та за попередньої змовою з невстановленими слідством особами, з корисливих мотивів, переслідуючи злочинний намір, спрямований на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, передала ОСОБА_3 контактний номер телефону ОСОБА_8 для подальшого спілкування, а також для надання йому порад та вказівок, що робити далі для отримання необхідних документів.

У той же день біля 18 години на контактний номер телефону НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , як пообіцяла раніше особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, надійшло повідомлення від невстановленої на цей час слідством особи, яка користується номером телефону НОМЕР_2 , наступного змісту: «Добрий вечір, по білету ваш номер надали. 6.5 відстрочка 7.8 білет». В свою чергу ОСОБА_8 почав спілкування з зазначеним абонентом, з`ясовуючи питання, чи надає відстрочка право виїзду за кордон.

На запитання ОСОБА_8 невстановлена на цей час слідством особа, яка користується номером телефону НОМЕР_2 (далі - Абонент), надіслав повідомлення наступного змісту «Так, звичайно. Ви можете виїхати у будь-який час протягом 6 місяців, та заїхати. Всі моряки вибирають кращий перший варіант», на що ОСОБА_8 відповів, що про існування відстрочки йому нічого не відомо та не зрозуміло, як саме це буде виглядати. На це Абонент відповів: «За станом здоров`я (яке ніяк не впливає на вашу професію). Вам надається відстрочка. Все так же як при білеті».

В свою чергу ОСОБА_8 поцікавився, чи дійсно так званий «білий білет» надає повне звільнення від армії, на що йому відповіли, що так. Далі ОСОБА_8 запитав дозволу на здійснення дзвінка та особистого спілкування наступного ранку, на що Абонент погодився.

Наступного дня, згідно попередньої домовленості, ОСОБА_8 зателефонував за допомогою додатку «Viber» Абоненту та під час розмови на запитання останнього повідомив, що не є переселенцем, не має захворювань, раніше відстрочок не робив, військової кафедри у вузі, який він закінчував, не мав та законних підстав для виїзду не має. Мешкає на території, що обслуговує військомат Малиновського району м. Одеси.

Далі, у період часу з 24.10.2022 року по 11.11.2022 року ОСОБА_8 виконував вказівки невстановленої на цей час слідством особи, яка користується номером телефону НОМЕР_2 (Абонента) та інших осіб, які надходили йому на телефон, а також надані йому під час особистих зустрічей з вказаними особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, для передачі обумовленої з ними суми грошей у розмірі 7500 доларів США та документів, необхідних для виготовлення ними так званого «білого білету».

14.11.2022 року від зазначеного Абонента за допомогою додатку «Вайбер» надійшло повідомлення з фотографією записки, виконаної рукописним текстом, із зазначенням номеру телефону НОМЕР_3 та написом « ОСОБА_9 », а також датою і часом необхідності здійснення йому дзвінка в понеділок о 10 ранку. В ході досудового розслідування зазначена особа ідентифікована.

Про необхідність зв`язку ОСОБА_8 саме з ОСОБА_10 особу, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, до цього повідомив ОСОБА_3 , які діяли за попередньою змовою між собою, з корисливих мотивів.

У період часу з 15.11.2022 року по 22.11.2022 року ОСОБА_8 виконував вказівки невстановленої на цей час слідством особи, яка користується номером телефону НОМЕР_2 ( Абонента ), осіб на ім`я ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інших невстановлених на цей час слідством осіб з метою виготовлення медичних документів, в які будуть внесені відомості, які не відповідають дійсності, про наявність у ОСОБА_8 хвороби, яка не дозволяє йому бути придатним для військової служби.

Після виготовлення документів на ім`я ОСОБА_8 , які містять відомості щодо існування хвороби, внаслідок якої останній не придатний до військової служби та має підстави для безперешкодного перетину державного кордону України, ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, отримав готові документи від невстановленої особи та при невстановлених слідством обставинах, після чого під час особистої зустрічі передав їх особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження.

У подальшому, 07.12.2022 року приблизно о 13 годині ОСОБА_8 , виконуючи вказівки невстановленої на цей час слідством особи, яка користується номером телефону НОМЕР_2 (Абонент), прибув до кафе « Компот », що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Леонтовича, 15 , куди за проханням особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, необізнаний про злочинні наміри зазначених осіб таксист, привіз документи, що надають право для безперешкодного виїзду у воєнний час за межі України та забезпечують його перетин, а саме: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_4 від 25.11.22 року, видане начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 про те, що ОСОБА_8 визнаний непридатним до військової служби за ст.64Б гр.ІІ, наказ МОУ №402-2008, та довідку військової-лікарської комісії від 15.11.2022 року про його непридатність з тих самих підстав.

Після отримання ОСОБА_8 зазначених документів, ОСОБА_3 та інші особи, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, були затримані з метою недопущення вчинення аналогічних злочинів у подальшому, а їх незаконні дії викрито органом досудового розслідування.

За наведених обставин ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.332 КК України - сприяння у незаконному переправленні осіб через державний кордон України порадами, вказівками та наданням засобів, вчинене за попередньої змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

У судовому провадженні обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненні указаного кримінального правопорушення, та підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, що описані у обвинувальному акті, та просив затвердити угоду про визнання винуватості від 11 січня 2023 року.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості від 11 січня 2023 року, та призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання згідно до угоди із застосуванням ст.69 КК України до основного та додаткового покарання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_6 просила затвердити угоду про визнання винуватості від 11 січня 2023 року, та призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання відповідно до угоди.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим.

Згідно до вимог п.1 ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчинені зазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, та його винність у вчиненні указаного кримінального правопорушення доведена.

Крім того, судом було з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, передбачені п.п.1-4 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, який буде до нього застосовано у разі затвердження угоди про визнання винуватості.

Згідно до вимог ч.6 ст.474 КПК України дослідивши угоду про визнання винуватості, суд переконався, що сторони добровільно уклали зазначену угоду, що укладена угода була добровільним волевиявленням обвинуваченого, та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Перевіряючи угоду на відповідність ч.7 ст.474 КПК України суд вважає, що зазначена угода від 11 січня 2023 року про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України та закону, умови угоди не суперечать вимогам цього Кодексу та закону, дії обвинуваченого кваліфіковані правильно, умови угоди відповідають інтересам суспільства, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, немає підстав вважати, що угода не була добровільною, немає підстав вважати, що умови угоди неможливо виконати, є фактичні підстави для визнання винуватості.

Судом обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснено наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст.476 КПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що зазначена угода про визнання винуватості повинна бути затверджена судом.

Приймаючи до уваги вище указане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні указаного кримінального правопорушення повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.3 ст.332 КК України, як сприяння у незаконному переправленні осіб через державний кордон України порадами, вказівками та наданням засобів, вчинене за попередньої змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

У ст.65 КК України передбачено про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, що він позитивно характеризується за місцем проживання, та обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, та надав допомогу правоохоронним органам у викритті інших учасників зазначеного кримінального правопорушення, що він має на утриманні батьків пенсійного віку: батька ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у якого згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_5 , зазначена 2 група інвалідності, матір пенсійного віку ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , хвору дружину ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується випискою із історії хвороби за №14956, та консультативного заключення від 12.10.16 року, малолітню доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_6 ), що він раніше не судимий.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні.

З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , який позитивно характеризується за місцем проживання, враховуючи, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, приймаючи до уваги наявність вище зазначених восьми пом`якшуючих покарання обставин, а саме, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, та надав допомогу правоохоронним органам у викритті інших учасників зазначеного кримінального правопорушення, що він має на утриманні батьків пенсійного віку: батька ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у якого згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_5 , зазначена 2 група інвалідності, матір пенсійного віку ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , хвору дружину ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується випискою із історії хвороби за №14956, та консультативного заключення від 12.10.16 року, малолітню доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_6 ), що він раніше не судимий, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає можливим, при призначенні основного покарання, застосувати до основного та додаткового покарання вимоги ст.69 КК України, а саме не призначати йому основне покарання зазначене у санкції ч.3 ст.332 КК України, а перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції цієї статті до штрафу зазначеного в угоді про визнання винуватості від 11.01.2023 року, а також застосувати вимоги ст.69 КК України до додаткового покарання, та не застосовувати додаткове покарання, передбачене у санкції указаної статті у вигляді позбавлення права займатись певною діяльністю, а саме діяльністю пов`язаною із підготовкою фахівців морського транспорту, без позбавлення права обіймати певні посади, та без конфіскації майна.

На підставі вище зазначеного, суд вважає, що таке покарання буде достатнє для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень цим обвинуваченим.

Суд вважає, що міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту необхідно скасувати, так як у подальшому застосуванні такого запобіжного заходу відпала потреба.

Суд вважає, що відсутні законні підстави, передбачені ст.174 КПК України, для скасування арешту майна у вище указаному кримінальному провадженні, так як зазначене кримінальне провадження було виділено із кримінального провадження у якому на теперішній час проводиться досудове розслідування, та тому у подальшому застосуванні такого арешту не відпала потреба.

Керуючись ст.ст.174, 331, 367-371, 373, 374, 376, 395, 474, 476, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду, укладену 11 січня 2023 року про визнання винуватості між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 , тапідозрюваним ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, який зареєстрований у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000004 від 06.01.2023 року.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, та призначити йому покарання, із застосуванням ст.69 КК України до основного та додаткового покарання, призначивши йому покарання за указаною частиною указаної статті- штраф у розмірі 400 000 /чотириста тисяч/ гривень, без позбавлення права займатись діяльністю пов`язаною із підготовкою фахівців морського транспорту, без позбавлення права обіймати певні посади, та без конфіскації майна.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту скасувати.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. На вирок суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 діб з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси у Одеський апеляційний суд, з підстав, передбачених ст.394 КПК України, а також у касаційному порядку, що визначено у п.1 ч.3 ст.424 КПК України.

Вирок першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1

25.01.2023