У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 120 221 164 300 000 14 від 08 лютого 2022 року ОСОБА_5 , який брав участь у судовому провадженні, на вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 23 червня 2022 року стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, в силу ст. 89 КК України не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 23.06.2022 ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 на відшкодування матеріальної шкоди - 419,66 грн. та моральної шкоди - 7.000 грн.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він у період часу з 03 год. 40 хв. до 04 год. 00 хв. 05.02.2022, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи у приміщенні будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, які виникли під час спілкування з ОСОБА_8 , вирішив заподіяти останньому тілесні ушкодження.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_8 , знаходячись біля останнього, наніс йому один удар правою рукою в область лівого ока.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 завдав ОСОБА_8 фізичного болю та заподіяв тілесні ушкодження у вигляді невизначеної форми синця у ділянці верхнього і нижнього повік лівого ока.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 20/5 від 11.02.2022 у ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження у вигляді невизначеної форми синця у ділянці верхнього і нижнього повік лівого ока. Наявне ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними, протиправними діями заподіяв умисне легке тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор у провадженні ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 23.06.2022 стосовно ОСОБА_6 змінити в частині призначеного судом покарання та призначити ОСОБА_6 покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., а в решті вирок залишити без змін.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, прокурор у провадженні ОСОБА_5 стверджує, що призначене ОСОБА_6 покарання у виді штрафу тільки з його визначенням у грошовій сумі в гривнях, без визначення його розміру у певній кількості неоподаткованих мінімумів доходів громадян, є неправильним застосуванням кримінального закону, оскільки ст. 53 КК України визначено поняття та правила застосування даного виду покарання, а саме штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині КК, з урахуванням положень ч. 2 цієї статті, яке визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від 30 до 50.000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини КК не передбачено вищого розміру штрафу. Крім того і за положеннями ч. 5 цієї статті, які регулюють порядок заміни несплаченої суми штрафу покаранням іншого виду, розраховують таку заміну, виходячи з неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Тобто, кримінальним законом чітко і послідовно сформульовано єдиний вимір розміру покарання, яке підлягає застосуванню у виді штрафу - це неоподатковуваний мінімум доходів громадян, з послідуючою вказівкою суми у гривнях.

Обвинувачений ОСОБА_6 про дату, час та місце призначеного судового засідання повідомлявся у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом.

Враховуючи ту обставину, що на розгляді в суді апеляційної інстанції провадження перебуває з 01.08.2022, обвинувачений повідомлявся в умовах воєнного стану про дату, час та місце розгляду провадження у спосіб, визначений кримінальним процесуальним законом, а також позицію прокурора, яка підтримана потерпілим про можливість розгляду провадження у відсутності обвинуваченого за апеляційними вимогами прокурора щодо вирішення провадження у спосіб, який не погіршує становище ОСОБА_6 , а також виходячи з положень ст. 318 КПК України, щодо проведення і завершення судового розгляду протягом розумного строку, колегія суддів ухвалює рішення про проведення апеляційного розгляду за відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора у провадженні, вважаючи, що вирок підлягає зміні у частині призначеного покарання, пояснення потерпілого, який підтримав позицію прокурора, провівши судові дебати, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Суд апеляційної інстанції розглядає провадження з дотриманням вимог ст. 62 Конституції України та ст. 404 КПК України, в межах апеляційної скарги в обсязі, підтриманому прокурором у суді апеляційної інстанції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_8 за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, докази в якому, окрім показань обвинуваченого, потерпілого та даних про особу обвинуваченого, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом першої інстанції не досліджувались, оскільки ці обставини ніким не оспорювалися.

Порушень вимог закону при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, колегія суддів не вбачає, не посилається на них і прокурор в апеляційній скарзі та прокурор в суді апеляційної інстанції, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, колегією суддів не перевіряються, на виконання приписів ч. 1 ст. 404 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 КПК України, законним є рішення, ухвалене, зокрема, згідно з нормами матеріального права.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів бере до уваги таке.

Як указують положення ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Норма ч. 2 ст. 50 КК України регламентує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, зокрема засудженими.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 фактично дотримані і йому за ч. 1 ст. 125 КК України призначено покарання у межах санкції, встановленої даним матеріальним законом, у виді штрафу у грошовому еквіваленті національної валюти у розмірі 850 гривень, - правильність чого в апеляційній скарзі прокурором не оскаржується.

Між тим, відповідно до вимог ст.ст. 51, 53 КК України, покарання у виді штрафу визначається судом в межах від 30 до 50.000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини КК не передбачено вищого розміру штрафу.

Положення ч. 5 цієї статті, які регулюють порядок заміни несплаченої суми штрафу покаранням іншого виду, розраховують таку заміну, також виходячи з неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Тобто, кримінальним законом чітко і послідовно сформульовано єдиний вимір розміру покарання, яке підлягає застосуванню у виді штрафу, - це неоподатковуваний мінімум доходів громадян, з послідуючою вказівкою суми у гривнях.

Проте, даних положень матеріального закону суд першої інстанції не дотримався, визначаючи покарання ОСОБА_6 у виді штрафу тільки в гривнях, а тому, колегія суддів, у зв?язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, вважає за необхідне вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 23.06.2022 стосовно ОСОБА_6 , у порядку п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, змінити в частини призначеного покарання та вважати його засудженим за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Рішення суду першої інстанції про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 на відшкодування матеріальної шкоди - 419,66 грн. та моральної шкоди - 7.000 грн. ніким з учасників провадження не оскаржено, а тому воно не перевіряється і судом апеляційної інстанції за нормою ч. 1 ст. 404 КПК України.

За викладеним, апеляційна скарга прокурора у провадженні ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у провадженні ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 23 червня 2022 року у кримінальному провадженні № 120 221 164 300 000 14 від 08 лютого 2022 року стосовно ОСОБА_6 змінити в частині призначеного покарання та вважати його засудженим за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3