Житомирський апеляційний суд
Справа №278/3521/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

представника потерпілої: ОСОБА_8

прокурора: ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0003209 за апеляційними скаргами прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_9 , представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 28 червня 2022 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

за ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України та призначено йому покарання:

-за ч.1 ст. 115 КК України одинадцять років позбавлення волі;

-за ч.1 ст. 263 КК України п`ять років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 ч.1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання одинадцять років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ухвалено рахувати з часу затримання обвинуваченого 09 серпня 2018 року.

Стягнуто із ОСОБА_6 52951 грн. 35 коп. процесуальних витрат за проведення судових експертиз.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 62 442, 94 грн. матеріальної шкоди за цивільним позовом та 500 000 грн. моральної шкоди.

Речові докази по справі :

- футболку, мобільний телефон марки «Iphone», пару жіночих туфель бежевого кольору, піджак чоловічий бежевого кольору у вертикальну смужку, окуляри, штани джинсові чорного кольору, топик чорного кольору із горловиною, топ-майку чорного кольору, грошові кошти в сумі 26 грн. різними купюрами, годинник наручний «WINNER», договір оренди, мобільний телефон марки «PRESTIGIO», мобільний телефон марки «MEIZU» з сім-карткою «лайфселл», пошкоджений пластиковий слот до сім-картки ухвалено повернути власникам за належністю;

- змиви із поверхні мобільного телефону марки «Iphone», липку стрічку типу «скотч», два фрагменти липкої стрічки, ланцюжок для кріплення мобільного телефону, змив із шиферу, змив із поверхні дверної стулки, провід, скляну пляшку з написом « Балтика 0» об`ємом 0.5 л., скляну пляшку з написом «Львівське 1715» об`ємом 0.5 л., полімерну пляшку із написом «Розумний вибір вода питна» об`ємом 2 л., полімерну пляшку з написом «7Ир» об`ємом 0.5 л., упаковка із написом «Breeshette chips», гіпсовий зліпок із відображенням сліду протектора транспортного засобу; змиви з рук, зразки волосся, браслет, клейка стрічка типу «скотч» (11 обертів стрічки), зрізи з нігтьових пластин пальців рук, обидві китиці, фрагмент ребра, фрагмент липкої стрічки типу «скотч», зразки вагінального вмісту, зразки анального вмісту, два змиви речовини бурого кольору ухвалено знищити;

- автомобіль марки «Renault Trafic» типу «мікроавтобус» у кузові білого кольору д.н. НОМЕР_1 ухвалено повернути власнику за належністю;

- предмет, схожий на боєприпаси - ручну гранату марки РГД-5, предмет, схожий на підривач УЗРГМ-2, предмет, схожий на пістолет для відстрілу гумових куль EKOLALP с 1.9 ММ, магазин до пістолету з предметами, схожими на набої в кількості 10 шт, змиви з корпуса підривача УЗРГМ-2, змив з корпусу гранати ухвалено знищити,

- чотири скляні пляшки з рідиною з позначками NIPRON ТМ, зарядний пристрій зі шнуром, пару медичних рукавичок, протирки для зброї у кількості 3 шт, тримач для протирки, пластиковий тримач для патронів, сумку «ADIDAS» чорного кольору металевий пенал сріблястого кольору, мастило для зброї ухвалено повернуту засудженому.

Диск з відеозаписом залишено в матеріалах кримінального провадження, -

встановила:

Як встановив суд, 02 серпня 2018 року, близько 14 години ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «Renault Trafik», державний номер НОМЕР_2 , рухався з м. Житомира у напрямку м. Новоград-Волинський Житомирської області по автодорозі сполученням Київ-Чоп, разом з пасажирами - його знайомими ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

В цей же час між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт, який переріс у суперечку, під час якої у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на умисне вбивство ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , ОСОБА_6 зупинив вказаний вище автомобіль у лісовій смузі між с. Іванівка та с. Садки Житомирського району Житомирської області. Далі ОСОБА_6 , не повідомляючи ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про свої злочинні наміри, попросив останніх вийти з автомобіля з метою нібито поспілкуватися та з`ясувати відносини з ОСОБА_11 . Після залишення в автомобілі на одинці з ОСОБА_11 , усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій, прикладаючи значну фізичну силу, умисно стиснув руками шию останньої. Після чого ОСОБА_11 почала своїми руками захищатися від таких дій ОСОБА_6 , однак ОСОБА_6 , докладаючи фізичну силу, здолав опір ОСОБА_11 та спричинив смерть останньої.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді осадження шкіри шиї (странгуляційна борозна), переломів під`язикової кістки, які складають травму шиї та тілесні ушкодження у вигляді: ушкодження шкіри (садна) на лівій китиці, на зовнішньо-боковій поверхні основи 5-ого пальця (1 ушкодження) та на середній фаланзі 4-ого пальця долонної поверхні правої кисті (2 ушкодження), які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_11 настала в результаті механічної асфіксії внаслідок здавлення органів шиї тупими предметами при здушені.

Крім цього, у невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці ОСОБА_6 , в порушення постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 24.01.1995, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної зброї пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями, метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС № 662 від 21.08.1998 року та «Положення про дозвільну систему», ствердженої постановою КМУ № 576 від 12.10.1992 без передбаченого законом дозволу незаконно придбав нестандартну короткоствольну вогнепальну зброю - гладкоствольний самозарядний пістолет моделі калібру 9 мм Р.А., бойові припаси до вогнепальної зброї калібру 9 мм та наступальну осколкову ручну гранату РГД-5, які незаконно зберігав та перевозив територією України до вилучення у період часу з 17 год. 55 хв. по 19 год. 50 хв. 09 серпня 2018 року в ході огляду сумки чорного кольору, марки «аdidas», яка належить ОСОБА_6 та який добровільно видав вказану сумку для огляду працівникам поліції, будучи затриманий поблизу буд. № 10А по вул. І. Гонти в м. Житомирі.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 не оспорюючи фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, установлених судом, кваліфікації дій та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 , просить вирок суду змінити та призначити йому покарання:

-за ч.1 ст. 115 КК України у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі;

-за ч.1 ст. 263 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

Вважає, що вирок є незаконним, таким що підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Зазначає, що призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та інші обставини, що впливають на призначення покарання. Зокрема суд першої інстанції належним чином не врахував, що на момент вчинення злочину ОСОБА_6 ніде не працював, за місцем прописки не проживав, за своїми батьками не доглядав, завдану шкоду не відшкодував, а також обставини вбивства, яке на його думку було завчасно сплановано та думку потерпілої щодо суворості покарання.

В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_8 не оспорюючи фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, установлених судом, кваліфікації дій та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 , вважає вирок суду явно не справедливим через м`якість призначеного покарання.

Вважає вирок незаконним, таким що підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зазначає, що призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції не в повній мірі врахував, що на момент вчинення злочину ОСОБА_6 ніде не працював, вів антисоціальний спосіб життя, придбав та переносив ручну гранату чим наражав на небезпеку людей, позбавив життя молоду дівчину завчасно спланувавши вбивство, за місцем прописки не проживав, за своїми батьками не доглядав, завдану шкоду не відшкодував, а свою вину визнав частково, лише внаслідок викриття його дій.

Просить вирок суду змінити та призначити йому покарання:

-за ч.1 ст. 115 КК України у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі;

-за ч.1 ст. 263 КК України у виді семи років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі.

В апеляційній скарзі, з врахуванням доповнень (т.4 а.с.160-162, 229-234), захисник ОСОБА_7 просить вирок суду відносно ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого, неповнотою судового розгляду, а також невідповідністю висновків суду викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Зокрема, зазначає про необґрунтовану відмову суду у призначенні додаткової судово-психологічно експертизи, оскільки на її думку мало місце вчинення вбивства в стані сильного душевного хвилювання.

Вказує, що ОСОБА_6 визнав вину, повністю сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся, просив вибачення у сім`ї загиблої та частково відшкодував матеріальну шкоду.

Однак, він не погоджувався з кваліфікацією його дій та вказував, що вбивство вчинив через втрату над собою контролю через тяжку образу висловлену йому потерпілою дізнавшись про її причетність до розбійного нападу на нього та знущань над ним. Про це він вказував і під час досудового розслідування.

Висновки суду побудовані на припущеннях прокурора про конфлікт між обвинуваченим і потерпілою та завчасну підготовку до злочину і такі висновки на думку захисника спростовуються показаннями свідків ОСОБА_14 та Патоски.

Також, зазначає, що судом залишено без уваги та не враховано протиправний характер дій потерпілої, її особу, яка відповідно до показів свідків вела розпусний спосіб життя, вживала наркотичні засоби.

Звертає увагу на неповноту судового розгляду, зокрема суд прийняв рішення не дослідивши речові докази по справі, мобільні телефони і відеоматеріал у іншому кримінальному провадженні, що вилучений з телефону ОСОБА_15 де ОСОБА_16 є потерпілим і який на думку захисника підтверджує тяжку образу ОСОБА_17 обвинуваченого, що стало причиною конфлікту.

Вважає, що суд був упередженим та підлягав відводу, оскільки у його провадженні, також перебуває кримінальне провадження де потерпілим є ОСОБА_16 .

Підлягав відводу і прокурор ОСОБА_9 , який перебрав на себе повноваження суду і викликав обвинуваченого в судове засідання.

Однак заявлені відводи суд необґрунтовано відхилив.

Вказує, що судом при винесенні вироку не врахованого особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працював офіційно та сплачував податки, доглядав за хворим батьком, який є інвалідом першої групи, за час перебування в установі виконання покарань характеризується позитивно та має заохочення від адміністрації установи.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника та обвинувачуваного, які підтримали доводи апеляційної скарги з доповненням захисника та заперечили щодо доводів апеляційних скарг прокурора та представника потерпілої, пояснення представника потерпілої, прокурора, які підтримали свої апеляційні скарги та заперечили щодо апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали провадження, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дослідивши в судовому засіданні зібрані докази, які були оцінені судом у їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_11 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст. 115 КК України кваліфіковано правильно.

Правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, в апеляційних скаргах не оспорюється та апеляційним судом не перевіряється.

Також, в апеляційних скаргах не оспорюється те, що смерть потерпілої ОСОБА_11 настала від дій ОСОБА_6 у час, місці та у спосіб відповідно до висновків зазначених у вироку, а тому апеляційний судом, також такі висновки не перевіряються та сумнівів не викликають.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України визнав частково та вказав, що прямого умислу на вчинення вбивства не мав.

Незважаючи на таку позицію обвинуваченого, суд першої інстанції безпосередньо дослідивши докази, навівши їх у вироку спростував вказані показання обвинуваченого та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність винності ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.115 КК України.

На переконання колегії суддів твердження сторони захисту про вчинення ОСОБА_6 злочину у стані сильного душевного хвилювання є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, з огляду на таке.

У пункті 23 постанови Пленум Верховоного Суду України № 2 від 07.02.2003 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» зазначено, що необхідною умовою кваліфікації дій винного за ст.116 КК є сильне душевне хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання чи тяжкої образи з боку потерпілого.

В апеляційній скарзі захист вказує на тяжку образу обвинуваченого з боку потерпілої.

Між тим, показання ОСОБА_6 та доводи захисника, що протиправні дії обвинуваченого та конфлікт був викликаний через тяжку образу з боку потерпілої ОСОБА_11 не підтверджуються жодним доказом, а навпаки спростовуються сукупністю доказів, які були досліджені судом.

Так, свідок ОСОБА_13 пояснив, що він із ОСОБА_16 сиділи попереду, а ОСОБА_18 із Патоскою на задньому сидінні. По дорозі зупинялись, щоб вжити наркотики. Вживали всі, крім ОСОБА_16 . У руках ОСОБА_19 був пістолет. Потім вони знову вийшли із автомобіля, щоб покурити, але в автомобілі залишались ОСОБА_18 та ОСОБА_6 . Коли повернулись до автомобіля, то ОСОБА_19 повідомив, що вбив ОСОБА_20 . Чув сварку, десь через 2-3 хвилини, коли він із ОСОБА_12 підійшли до автомобіля, то ОСОБА_6 сказав, що він вбив ОСОБА_20 , він побачив її на задньому сидінні автомобіля, на ній був намотаний скотч. Вони не намагались викликати швидку, а сіли в машину та поїхали далі. Під`їхали до села до якогось озера, ОСОБА_6 витягнув тіло Ані із машини і скинув у яр.

Свідок ОСОБА_12 , зазначив, що 02 серпня 2018 року ОСОБА_21 забрав його разом із ОСОБА_13 та всі разом поїхали на Богунію забрати ОСОБА_22 , щоб завезти її у с. Березівка. Всі їхали дорогою в сторону м. Рівне. На прохання Ані зупинились в лісосмузі вжити амфетамін. ОСОБА_6 наркотики тоді не вживав, він був за кермом, біля нього на пасажирському сидінні сидів ОСОБА_13 , позаду сидів він та ОСОБА_23 . Вийшли із машини він та ОСОБА_14 покурити, а ОСОБА_16 із ОСОБА_24 залишились в машині. У руках ОСОБА_16 був пістолет, інших заборонених предметів він не бачив. Через деякий час ОСОБА_16 вийшов із машини та сказав, що він вбив ОСОБА_20 . Всі заглянули в машину та побачили ОСОБА_20 , в якої на шиї був замотаний скотч. ОСОБА_16 почав казати, щоб вони нікому не казали про вбивство. Вони доїхали до повороту, звернули до населеного пункту Бондарці. Тіло Ані із машини виймав ОСОБА_6 , поклав на купу сміття та накрив шифером.

Обвинувачений ОСОБА_6 , в суді першої інстанції обставини спричинення смерті потерпілій пояснював так.

В лісопосадці поблизу с. Березівки ОСОБА_18 попросила зупинитись, щоб вжити наркотики. В машині всі розмовляли про фотографії, які йому відправили, та ОСОБА_18 сказала, що це вона зробила дані фотографії та направила їх йому, при цьому почала обзивати його. Він втратив над собою контроль, дуже розлютився, попросив хлопців вийти із машини, а сам залишився розмовляти із ОСОБА_24 . Розмовляючи, погрожував їй зброєю, а потім почав її душити. Коли ОСОБА_20 душив, вона лежала на задньому сидінні. Коли прийшов до тями, ОСОБА_18 була вже мертва, на її шиї був скотч. ОСОБА_13 та ОСОБА_12 не бачили цих подій, але, мабуть, чули крики. Крім того додав, що коли він почав Ані погрожувати пістолетом, вона зізналась, що це вона надіслала йому компрометуючі фотографії, він не зміг стримати свою лють та задушив ОСОБА_20 . Коли він зрозумів, що ОСОБА_11 мертва, він витягнув її за ноги із машини та залишив у яру. Скотч із тіла так і не зняв.

Під тяжкою образою, слід розуміти явно непристойну поведінку потерпілого, що особливо принижує гідність чи ганьбить честь винного або близьких йому осіб. Обов`язковою умовою вбивства, в стані сильного душевного хвилювання є його раптове виникнення після тяжкої образи.

Фізіологічний афект являє собою короткочасну інтенсивну емоцію, яка домінує в свідомості людини котра в значній мірі втрачає контроль над своїми діями і здатністю керувати ними, але не повністю.

Натомість, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 306-2018 від 09.10.2018 р., ОСОБА_6 , в період часу, до якого відносяться інкриміновані йому протиправні вчинки, в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності, який би позбавляв його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними - не перебував.

Вчинки, які йому інкримінують, були послідовними, цілеспрямованими, пролонгованими у часі, ситуаційно обумовленими, з чіткою орієнтацією в просторі та ситуації, при цьому зв`язок з оточенням не втрачав, його вчинки були направлені на конкретний результат, добре їх пам`ятає, відтворює згідно своєї версії.

Як сам зазначив обвинувачений фотографій образливого змісту на свій телефон від потерпілої він отримав напередодні, перед вчиненням вбивства зупинив автомобіль у безлюдному місці, попросив його залишити своїх товаришів, після чого взявши пістолет вийшов з автомобіля та пересів на заднє сидіння до потерпілої, взяв скотч, яким обмотав шию потерпілої, як він пояснив у суді апеляційної інстанції з помсти імітуючи дії які стосовно нього вчинили інші особи, а після вчинення вбивства наказав свідкам мовчати, вивіз тіло в інше місце, самостійно витягнув та приховав його.

Усе це свідчить, що вбивство ОСОБА_11 обвинувачений ОСОБА_6 вчинив не через раптову, інтенсивну короткочасну емоцію втративши контроль над своїми діями і здатністю керувати ними, а діяв послідовно, цілеспрямовано у продовж тривалого часу на конкретний результат вчинення умисного вбивства через виниклий конфлікт та неприязні відносини з потерпілою, а в подальшому не втрачаючи зв`язку з оточенням здійснив дії по приховуванню вбивства.

Доводи захисту про те, що суд неповно з`ясував усі обставини справи, оскільки відхилив клопотання сторони захисту про дослідження додаткових доказів, є безпідставними, оскільки зазначені клопотання суд розглянув і прийняв по них відповідні обґрунтовані рішення, які у апеляційній скарзі захисника не спростовані.

За змістом закону, допит додаткових свідків, проведення повторних експертиз та здійснення інших процесуальних дій є правом, а не обов`язком суду. Тому відмова в задоволенні клопотання сторони захисту з цього приводу свідчить не про істотне порушення кримінального процесуального закону та неповноту дослідження обставин кримінального провадження, а про відсутність аргументованих доводів щодо необхідності вчинення цих дій, оскільки обставини, поставлені захистом під сумнів, були перевірені шляхом дослідження інших доказів, яким надано належну оцінку.

З огляду це, суд першої інстанції вірно зазначив про відсутність необхідності у проведенні повторної комплексної судово психолого-психіатричної експертизи та обґрунтовано відмовив стороні захисту у задоволенні клопотання з цього приводу.

Не вбачає апеляційний суд і підстав для відводу складу суду і прокурора, оскільки знаходження у суду у провадженні іншого кримінального провадження де обвинувачений має статус потерпілого по якому і на час розгляду апеляційний скарг рішення не прийнято не свідчить про наявність сумнівів щодо неупередженості суду на наявність підстав для відводу визначених у ст. 75, 76 КПК України.

Погоджується колегія суддів і з ухвалою суду про відсутність підстав для відводу прокурора, як підстави для скасування вироку суду, оскільки обставин визначених ст. 77 КПК України у заяві захисту не наведено.

Також, апеляційний суд зважає і на те, що заява захисника про відводи була подана 06.12.2018 р., в день закінчення строку тримання під вартою ОСОБА_6 (обвинувальний акт надійшов до суду 06.12.2018 р. внаслідок зміни підсудності), а суд зобов`язаний вирішити питання щодо дії запобіжного заходу до його завершення в присутності обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно ст. 363 КПК України після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами головуючий у судовому засіданні з`ясовує в учасників судового провадження, чи бажають вони доповнити судовий розгляд і чим саме. У разі заявлення клопотань про доповнення судового розгляду суд розглядає їх, у зв`язку з чим має право ставити запитання сторонам чи іншим учасникам кримінального провадження. За відсутності клопотань або після вирішення клопотань, якщо вони були подані, суд постановляє ухвалу про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами і переходить до судових дебатів.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження сторона захисту відеоматеріалів, які є доказом у іншому кримінальному провадження де обвинувачений має статус потерпілого і які на думку захисника мають відношення до цієї справи суду не надавала та клопотань про їх долучення до справи не заявляла, хоча мала можливість це зробити упродовж чотирьох років розгляду провадження судом, визнала можливим закінчити з`ясування обставин та перевірки їх доказами та можливості переходу до судових дебатів, не заявляла такого клопотання і в ході апеляційного розгляду, а тому підстав вважати, що суд першої інстанції розглянув провадження неповно та необ`єктивно не вбачається.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів провадження судом було задоволено клопотання обвинуваченого про долучення скрін шотів з мобільного телефону та їх досліджено.

Перед судовими дебатами сторона захисту заявила, що усі докази їй надані та досліджені та не заперечувала щодо переходу до судових дебатів.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК, як протиправне заподіяння смерті інший людині (умисне вбивство).

На думку колегії суддів вказані докази в своїй сукупності підтверджують правильність висновків суду та спростовують доводи апеляційної скарги захисника.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора та представника потерпілої про те, що призначене судом ОСОБА_6 покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, то вони на думку колегії суддів є необґрунтованими.

Покарання ОСОБА_6 на переконання колегії суддів призначено з дотриманням ст. 65 КК України з врахуванням ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та наслідків, особи винного, який за місцем останньої роботи та місцем тримання під вартою характеризується позитивно, має хворого батька та матір похилого віку, не судимий, частково визнав вину.

Доводи сторони обвинувачення про підготовку до вбивства не узгоджуються з обвинуваченням, відповідно до якого умисел на вбивство у ОСОБА_6 виник раптово, під час конфлікту у транспортному засобі.

Крім того, апеляційний суд зважає і на те, що посилення покарання обвинуваченого, відповідно до положень ст. 420, 421 КПК України можливе лише шляхом скасування вироку та ухвалення свого вироку за апеляційними скаргами прокурора і потерпілого (представника), які в апеляційних скаргах вимоги про скасування вироку щодо ОСОБА_6 та ухвалення нового вироку не заявляють, а просять внести у вирок зміни.

Що стосується доводів захисника про те, що судом не враховано щирого каяття обвинуваченого його позитивної характеристики та негативних даних про особу потерпілої і її поведінки то такі доводи на думку апеляційного суду є неспроможними.

ОСОБА_6 , критичної оцінки своєї злочинної поведінки та жалю з приводу вчиненого не виявляв, визнав вину частково оскільки вбивство було вчинено в умовах очевидності, намагався применшити свою вину покладаючи часткову відповідальність на потерпілу, характеризуючи її у негативно, хоча потерпіла була значно молодшою за нього, вказував, що вона вела антисоціальний спосіб життя, вживала наркотики, хоча сам зустрічався з нею та надавав транспортний засіб для вживання наркотиків.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, невідповідності висновків суду фактичним обставинам провадження, яка вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону про кримінальну відповідальність чи міру покарання та які би тягнули за собою скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не допущено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційні скарги прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_9 , представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 28 червня 2022 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: