Справа № 318/2243/20
Провадження № 1-кп/206/110/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" жовтня 2022 р. в залі суду в місті Дніпрі Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.09.2020 року за № 0000455, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с.Новоукраїнка, Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, громадянина України, який має середню освіту, не працює, неодружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

26 червня 2000 року Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.81, ч.ч.2,3 ст.140 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнений 25 квітня 2003 року за відбуттям покарання;

11 листопада 2004 року Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.263, ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі; звільнений 29 січня 2008 року умовно-достроково, не відбутий строк 6 місяців 9 днів;

06 листопада 2008 року Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.263, ч.2 ст.309, ч.1 ст.321, ст.ст.70, 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;

13 грудня 2008 року Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 4 місяців 17 днів позбавлення волі;

13 травня 2009 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі;

18 січня 2013 року Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185, ст.395, ст.ст.71,72 КК України до 4 років 8 місяців позбавлення волі. Звільнений 05 травня 2016 року умовно достроково, не відбутий строк 5 місяців 24 дні;

01 лютого 2018 року Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Згідно ст.72 КК України, зараховано попереднє ув`язнення з 20 вересня 2016 року по 21 червня 2017 року із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Вироком Запорізького апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 5 місяців. Згідно з ч.5 ст.72 КК України, зараховано попереднє ув`язнення з 21 червня 2017 року по 30 жовтня 2018 року із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Звільнений за ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 вересня 2019 року. Невідбутний строк 3 місяці 21 день,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисників, адвокатів ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
14.09.2020 о 10:00 годині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, з метою скоєння нападу, який полягав у заволодінні майном, із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, проник до будинку на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де застосувавши силу, спричинив тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_7 , 1952 року народження, у вигляді закритого оскольчатого перелому лучової кістки, ушибленої рани голови, після чого заволодів грошовими коштами в сумі 308 гривень та телевізором «Saturn» моделі «TV LED24AF» с/н 07.2012-01806, вартість якого згідно з висновком експерта №1504-20 від 27 жовтня 2020 року, складає 2000,00 грн, якими у подальшому розпорядився на свій розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальну шкоду.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в скоєнні інкримінованому йому злочині при вищезазначених обставинах не визнав, при цьому суду пояснив, що у час вчинення злочину перебував у м. Енергодарі. Потерпіла, з його слів не має до нього жодних претензій та не бажає приймати участь у судових засіданнях, а написала заяву під тиском прокурора Тарабукіна. Обвинувачений зазначив, що визнавав свою вину у суді першої інстанції під тиском, перебуваючи у ДУ «Вільнянська установа виконання покарань №11». Орієнтовно у січні 2021 року засуджений ОСОБА_8 побив його, внаслідок чого ОСОБА_3 було зламано щелепу. З цього приводу йому надавалась медична допомога у міській лікарні №5 м. Запоріжжя, про що є документи. Також, орієнтовно у грудні 2021 року- січні 2022 року, внаслідок подання ОСОБА_3 апеляційної скарги на вирок суду, його знову побив засуджений ОСОБА_8 . Бив металевою трубою, в результаті чого у обвинуваченого була зламана рука. Як йому згодом повідомили працівники установи виконання покарань, ці побиття були організовані з метою фабрикації даної кримінальної справи. На переконання ОСОБА_3 , такий незаконний вплив на нього організував прокурор.
Потерпіла ОСОБА_7 до Самарського районного суду м. Дніпропетровська не з`явилась. Повідомлялась про розгляд кримінального провадження належним чином, шляхом направлення судової повістки поштою, про що в матеріалах справи міститься конверт, повернутий поштою з відміткою «повертається, адресат відсутній за вказаною адресою» (том 3 а.п.76, 210). Також, суд повідомляв потерпілу про розгляд провадження на підставі ч. 2 ст. 135 КПК України, шляхом доручення вручення повістки для передачі їй житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи - Департаменту з управління житлово - комунальним господарством Запорізької міської ради (том 3 а.п.74). В матеріалах справи міститься довідка про доставку SMS потерпілій ОСОБА_7 з повідомленням про дату і час розгляду справи (том 3 а.п.17,54). На електронну пошту суду надійшла заява потерпілої, в якій вона просить суд розглядати справу без її участі у зв`язку з похилим віком та станом здоров`я (том 3 а.п.41).
Зважаючи на строк судового провадження, численні докази повідомлення потерпілої про час і місце судового слухання, ці факти оцінюється судом як відсутність підстави вважати проведений судовий розгляд за її відсутності у таких умовах порушенням процесуального закону, суд здійснив даний судовий розгляд у відсутності потерпілої.
Суд зауважує, що пояснення потерпілої також не були заслухані Енергодарським міським судом Запорізької області та Запорізьким апеляційним судом під час розгляду та перегляду даного кримінального провадження у зв`язку із неявкою потерпілої.
Заявлені стороною обвинувачення свідки неодноразово викликались до суду, однак не з`явились. Суд не повинен вживати активних дій для забезпечення явки свідка обвинувачення, оскільки це суперечитиме засаді об`єктивності та неупередженості суду всупереч ч.6 ст.22 КПК України.
Суд відтворив аудіозапис допиту свідка ОСОБА_9 , допитаного Енергодарським міським судом Запорізької області 25.03.2020 року, згідно яких восени 2020 року йому зателефонував його знайомий ОСОБА_10 та запропонував поїхати до міста Енергодар для купівлі телевізора. Він погодився та зі ОСОБА_11 на його автомобілі ВАЗ 2110 поїхали до міста Енергодар. В місті Енергодар добре не орієнтується, знає що під`їхали неподалік якогось пам`ятника, стели, біля паркової зони. Там зустрілись з обвинуваченим, який продав їм телевізор «Saturn» 24 дюйми за 700 грн. Обвинуваченого добре запам`ятав. Пізніше працівники поліції повідомили його, що телевізор крадений та вилучили в нього зазначений телевізор. Приймав участь у слідчій дії впізнання, в ході чого впізнав обвинуваченого як особу, який продав йому телевізор.
Також суд відтворив аудіозапис допиту свідка ОСОБА_12 , допитаного Енергодарським міським судом Запорізької області 25.03.2020 року, який в судовому засіданні пояснив, що в 2020 році він був у селі Білозірка у своєї бабусі. Йому на телефон зателефонував обвинувачений ОСОБА_13 та запропонував придбати телевізор. Він запропонував своєму другові ОСОБА_14 з`їздити до міста Енергодар подивитись телевізор. Коли приїхали до Енергодару то зустрілися з Вітюгіним на вулиці Курчатова біля паркової зони. Придбали телевізор у обвинуваченого за 700 грн. Телевізор чорного кольору. Документів на телевізор не було.
Слід зазначити, що при допиті цих свідків Енергодарським міським судом Запорізької області обвинувачений ОСОБА_3 брав участь в режимі відео конференції з установи виконання покарань, нарікав на незадовільну якість зв`язку та не мав змоги поставити питання свідкам. Крім того, протоколи впізнання свідками обвинуваченого як особи, у якої був придбаний телевізор, так само як і протоколи вилучення та огляду телевізора, відсутні. Покази свідків не є безпосереднім підтвердженням причетності саме ОСОБА_3 до факту вчинення розбою.
Таким чином, суд не бере до уваги покази свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_12 як доказ вчинення ОСОБА_3 інкримінованого останньому кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України, обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
У відповідності до частини першої статті 84 Кримінального процесуального кодексу України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Якщо висунуті обвинувачення у вчинені кримінально карного діяння, то тягар доведення цих звинувачень, тобто, обов`язок щодо пошуку, збирання і надання суду доказів вини обвинуваченого, лежить на стороні обвинувачення.
Відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, у відповідності до положень ст. 92 КПК України, покладається на сторону обвинувачення, належності та допустимості доказів - на сторону, що їх подає.
Так, прокурором винуватість ОСОБА_3 обґрунтовувалась показаннями свідків.

Крім згаданих показань судом досліджено документи:

-постанови про визначення речових доказів та передачу їх на збергіання від 14 вересня 2020 року, від 17 вересня 2020 року та від 18 вересня 2020 року (т.2 а.п. 40-41, 44, 46, 48-49). Речові докази на дослідження суду не надано.

- характеризуючі дані обвинуваченого, відповідно до яких ОСОБА_3 неодноразово судимий, останній раз засуджений 01 лютого 2018 року Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Згідно ст.72 КК України, зараховано попереднє ув`язнення з 20 вересня 2016 року по 21 червня 2017 року із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Вироком Запорізького апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 5 місяців. Згідно з ч.5 ст.72 КК України, зараховано попереднє ув`язнення з 21 червня 2017 року по 30 жовтня 2018 року із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Звільнений за ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 вересня 2019 року. Невідбутний строк 3 місяці 21 день (том 3 а.п. 26-33), за місцем проживання скарг не надходило, характеризується задовільно (том 3 а.с 34), з 13.09.2012 року перебуває під наглядом лікаря-нарколога на диспансерному обліку з діагнозом «ППР внаслідок вживання опіоїдів» (том 3 а.п. 36), на обліку лікаря-психіатра КНП «Кам`янсько-Дніпровська центральна районна лікарня» Кам`янсько-Дніпровської районної ради Запорізької області не перебуває (том 3 а.с. 37).

Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують «Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод» та практику Суду як джерело права.
Пункт 2 ст.6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень суди відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного (Рішення ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії»).
Стаття 187 ч. 3 КК України, передбачає відповідальність за розбій, поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище. Розбій як злочин проти власності - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного у частині першій цієї статті. Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні. Вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 інкримінованого розбою не доведена.
Згідно з ч. ч. 1, 2 та 6 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ч.3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 1 листопада 1996 року № 9, визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Згідно з ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Ст. 62 Конституції України передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Вказане встановлено і в ст. 17 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, в тому числі винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, форма вини, мотив і мета вчинення злочину, покладається на слідчого, прокурора і лише в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.
В обвинувальному акті містяться посилання на експертизи, проте в матеріалах справи висновки чи акти по суті проведених експертиз відсутні, наявні лише довідки про їх вартість.
Клопотання про дослідження чи витребування додаткових доказів сторони, в тому числі прокурор, не заявляли.
Відповідно до ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» :
1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.
2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
Статтею 26 Закону визначено:
1. Правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.
2. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.
3. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.
4. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.
Таким чином, навіть в умовах воєнного стану відповідно до вимог ст. ст. 22, 26 КПК України, судом були створені всі можливі умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
В силу вимог ч.ч. 1, 3 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим; в діях обвинуваченого є склад злочину кримінального правопорушення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умов доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

За таких обставин, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме, верховенства права, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін тощо, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, в тому числі і щодо збирання, подання та оцінки доказів обвинувачення, дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний поданий сторонами доказ та їх сукупність, вважає, що за результатами даного судового розгляду не було доведено поза розумним сумнівом допустимими та достатніми доказами, що за вказаних в обвинувальному акті обставин не доводить винуватості ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 3 ст. 187 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Що стосується витрат понесених на залучення експертів, то вони стягненню з обвинуваченого не підлягають, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, вони підлягають стягненню лише у разі ухвалення обвинувального вироку. А тому процесуальні витрати по кримінальному провадженню № 0000455 необхідно покласти на рахунок держави.
Відповідно до ст. 203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після ухвалення виправдувального вироку.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Питання речових доказів підлягає вирішенню згідно ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 17, 22, 26, 84, 92, 94, 100, 124, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та виправдати його на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 у виді тримання під вартою в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4» скасувати.
Звільнити ОСОБА_3 з-під варти негайно.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області 21.09.2020 на речові докази скасувати.
Речові докази:
-дерев`яну палку з нашаруванням РБК; змив РБК та контроль до нього з подвір`я домоволодіння; змив РБК та контроль до нього з поверхні підлоги кімнати № 2 будинку; мікрочастки з поверхні підлоги кімнати № 2; два сліди структури матеріалу; два сліди папілярних узорів, пару тканевих перчаток, які поміщені до сейф пакету INZ № 1006115; металевий предмет схожий на газовий пістолет, поміщений до сейф пакету INZ № 1005264; журнал «Огоньок», поміщений до сейф пакету INZ № 1005274; журнал «Україна», поміщений до сейф пакету INZ № 1005276; перчатку з нашаруванням речовини бурого кольору, медичну маску блакитного кольору, передані на зберігання до камери речових доказів Кам`янсько- Дніпровського відділення поліції - знищити;

- три гаманця з шкірозамінника; жіноче пальто (жакет) з нашаруванням РБК, передані на зберігання до камери речових доказів Кам`янсько- Дніпровського відділення поліції Енергодарського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, телевізор «Saturn» моделі «TV LED24AF» с/н 07.2012-01806, технічний паспорт на телевізор «Saturn» моделі «TV LED24AF» с/н 07.2012-01806, гроші у сумі 72332 (сімдесят дві тисячі триста тридцять дві) гривні; пенсійне посвідчення, посвідчення ветерана праці та паспорт громадянина України ОСОБА_7 ; мобільний телефон «Нокіа» ОСОБА_7 , передані на зберігання потерпілій ОСОБА_7 , 1952 року народження повернути за належністю потерпілій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- пояс для брюк, пару чоловічих сандалів коричнево-чорного кольору, куртку зеленого кольору та камуфльовані шорти, передані на зберігання до камери речових доказів Кам`янсько-Дніпровського відділення поліції Енергодарського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області - повернути за належністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Судові витрати за проведення експертизи №1-727 від 29.09.2020 року у розмірі 1144,15 грн. та судової експертизи № 1504-20 від 27.10.2020 року в розмірі 653,76 грн. - віднести на рахунок держави.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченим та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1