УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/4212/23

Провадження №: 1-кс/755/913/23

"07" квітня 2023 р.

м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва (далі - Суд) у складі слідчої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 вересня 2022 року за № 0002655 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2, 3 ст. 307 Кримінального кодексу (далі КК) України, установив :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

Слідчий СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 звернулися до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, яке умотивували дійсністю обставин визначених п. 1-3 ч. 1 ст. 194, ст. 177, 184 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України.

Встановлені органом досудового розслідування обставини та наведені відомості щодо доцільності застосування заходу забезпечення кримінального провадження

Слідчим відділом Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві розслідується зазначене кримінальне провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2, 3 ст. 307 КК.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 в невстановлений досудовим розслідуванням час вступив в злочинну змову з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 залучивши неповнолітнього ОСОБА_11 , з метою незаконного збуту наркотичних засобів та психотропних речовин.

Так, ОСОБА_5 в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці незаконно, з метою подальшого збуту за попередньою змовою з ОСОБА_8 залучивши неповнолітнього ОСОБА_11 , отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи, тим самим незаконно придбав, невстановлену кількість психотропної речовини амфетаміну з метою подальшого збуту.

В подальшому, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний збут за попередньою змовою з ОСОБА_8 залучивши неповнолітнього ОСОБА_11 , психотропної речовини амфетаміну вирішив незаконно збути частину отриманого від невстановленої досудовим розслідуванням особи, психотропної речовини - амфетаміну в особливо великих розмірах, зокрема:

(1) 27 жовтня 2022 року о 14 год. 14 хв. ОСОБА_12 прибув за адресою: АДРЕСА_1 , де його зустрів ОСОБА_5 з сином ОСОБА_11 . В подальшому, ОСОБА_12 , у приміщенні квартири було надано грошові кошти у сумі 30000 гривень ОСОБА_5 , який перерахувавши їх, зателефонував ОСОБА_8 який мав привезти психотропну речовину - амфетамін. Після цього, о 16 годині 55 хвилин до квартири зайшов ОСОБА_8 та передав ОСОБА_12 поліетиленовий з порошкоподібною речовиною світлого кольору що містить в своєму складі наркотичний засіб - амфетамін.

Надалі в ході проведення огляду місця події ОСОБА_12 добровільно надав для вилучення поліетиленовий пакет з порошкоподібною речовиною, що містить, згідно з висновком експерта, у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін. Маса амфетаміну в наданій речовині становить 27,032 г.;

(2) 25 листопада 2022 року о 18 год. 27 хв. ОСОБА_12 прибув за адресою: АДРЕСА_1 , де його зустрів ОСОБА_5 . В подальшому, ОСОБА_12 , у приміщенні квартири було надано грошові кошти у сумі 62500 гривень ОСОБА_5 , який перерахувавши їх, та повідомив, що необхідно піти до ОСОБА_9 , яка в свою чергу має передати психотропну речовину - амфетамін. Після цього, ОСОБА_12 разом із ОСОБА_5 направились за місцем проживання ОСОБА_9 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 . Так, неподалік від місця проживання ОСОБА_9 , по вул. Вишгордській, що у м. Києві ОСОБА_5 зустрів ОСОБА_10 , який повідомив їм, про те, що психотропна речовина - амфетамін, яку ОСОБА_12 придбав за грошові кошти у сумі 62500 гривень, які були надані йому для проведення оперативної закупки знаходиться у ОСОБА_9 . В подальшому, ОСОБА_5 , забрав за місцем проживання ОСОБА_9 психотропну речовину - амфетамін у особливо великих розмірах.

В подальшому ОСОБА_12 в ході проведення огляду місця події добровільно надав для вилучення поліетиленовий пакет з порошкоподібною речовиною, що містить в своєму складі, згідно з висновком експерта, психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін. Маса амфетаміну в наданій речовині становить 34,582 г.;

(3) 25 грудня 2022 року о 11 год. 00 хв. ОСОБА_12 прибув за адресою: АДРЕСА_1 , де його зустрів ОСОБА_5 . В подальшому, ОСОБА_12 , у приміщенні квартири було надано грошові кошти у сумі 30000 гривень ОСОБА_5 , який перерахувавши їх, та повідомив, що необхідно спуститися до під`їзду, та зустрітись із ОСОБА_8 , який в свою чергу має передати психотропну речовину - амфетамін. Після цього, ОСОБА_12 разом із ОСОБА_5 направились до будинку навпроти, до якого під`їхав автомобіль марки «Nissan Juke», червоного кольору, н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 . В подальшому, ОСОБА_12 разом із ОСОБА_5 , сіли до салону вищевказаного автомобіля, де ОСОБА_8 передав ОСОБА_5 поліетиленовий пакет зі згортком фольги, всередині якої речовина білого кольору, що містить психотропну речовину - амфетамін. ОСОБА_5 в свою чергу передав ОСОБА_12 психотропну речовину - амфетамін у особливо великих розмірах.

Після цього в ході проведення огляду місця події ОСОБА_12 добровільно надав для вилучення поліетиленовий пакет із згортком фольги, всередині якої порошкоподібна речовина світлого кольору, що містить в своєму складі, згідно висновку експерта, психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін. Маса амфетаміну в наданій речовині становить 11,749 г.;

(4) 21 березня 2023 року о 11 год. 00 хв. ОСОБА_12 прибув за адресою: АДРЕСА_2 , де його зустрів ОСОБА_5 разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . В подальшому, ОСОБА_12 , у приміщенні квартири було надано грошові кошти у сумі 50000 гривень ОСОБА_5 , який перерахувавши їх, передав пластикову ємність з кришкою синього кольору та написом на банці «31.6», всередині якої порошкоподібна речовина світлого кольору що містить в своєму складі психотропну речовину - амфетамін.

В ході проведення огляду місця ОСОБА_12 добровільно надав для вилучення пластикову ємність з кришкою синього кольору та написом на банці «31.6», всередині якої порошкоподібна речовина світлого кольору що містить в своєму складі, згідно висновку експерта, психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін. Маса амфетаміну в наданій речовині становить 30,64 г.;

(5) ОСОБА_5 в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 05 квітня 2023 року незаконно отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи, тим самим повторно незаконно придбав, психотропну речовину - амфетамін масою 0,324 г., та почав повторно його незаконно зберігати за місцем проживання, з метою подальшого збуту.

В подальшому того ж дня в період часу з 22 години 01 хвилин до 00 години 51 хвилин відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м. Києва проведено санкціонований обшук за місцем проживання ОСОБА_5 а саме за адресою: АДРЕСА_1 під час якого було виявлено та вилучено: поліетиленовий пакет з порошкоподібною речовиною світлого кольору, що містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін. Маса амфетаміну в наданій речовині становить 0,324 г.

Також, у ході слідства з`ясовано, що після передачі психотропної речовини - амфетаміну, 27 жовтня 2022 року ОСОБА_5 , шляхом дарування збув ОСОБА_12 корпус гранати F1 та запал УЗРГМ-2, котрий в ході проведення огляду місця події ОСОБА_12 добровільно надав для вилучення.

Згідно з висновком експерта наданий на дослідження уніфікований запал дистанційної дії УЗРГМ-2 є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відноситься до бойових припасів.

Понад це, як встановило слідство, 24 листопада 2022 року о14 год. 06 хв. ОСОБА_12 прибув за адресою: АДРЕСА_1 , де його зустрів ОСОБА_5 з сином ОСОБА_11 . В подальшому, ОСОБА_12 , у приміщенні квартири надав грошові кошти у сумі 82000 гривень ОСОБА_5 , який перерахувавши їх, передав ОСОБА_12 два автомати «АКС-74» калібру 5,45?39 мм та 60 набоїв до них, які знаходились замотані в тканину та поліетилен.

Після цього в ході проведення огляду місця події ОСОБА_12 добровільно надав для вилучення два автомати «АКС-74» калібру 5,45?39 мм та 60 набоїв до них, та котрі, згідно з висновком експерта є стрілецькою бойовою нарізною вогнепальною зброєю, а 60 патронів належать до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї є бойовими.

06 квітня 2023 року підозрюваного повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2, 3 ст. 307 КК та ця підозра, як вказує сторона обвинувачення, відповідає критеріям обґрунтованої, оскільки ґрунтується на фактичних даних з числа передбачених ст. 84 КПК, котрі в своїй сукупності доводять обставини вчинення описаних діянь з числа передбачених ст. 91 КПК.

На даний час існують наступні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме:

(1) підозрюваний ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість злочину у вчиненні якого він на цей час підозрюється, а саме у вчиненні особливо тяжкого злочину за який Кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності та подальшого засудження. Враховуючи, спосіб зберігання та збуту психотропної речовини встановлено, що він ретельно приховував свою злочинну діяльність, вчинив особливо тяжкий злочин з прямим умислом, усвідомлював суспільну небезпеку вчиненого діяння та не бажав його викриття правоохоронними органами;

(2) може знищити, сховати або спотворити речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки, на цей час органом досудового розслідування не виявлено всі можливі місця зберігання психотропних речовин. Тому, перебуваючи на свободі, підозрюваний ОСОБА_5 , може знищити решту заборонених до обігу речовин, які на цей час не виявлені та не вилучені органом досудового розслідування;

(3) підозрюваний ОСОБА_5 , з метою уникнення покарання за кримінальне правопорушення в якому він на цей час підозрюється може впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Враховуючи те, що в ході проведення обшуків були залучені поняті та підозрюваному надано копії відповідних процесуальних документів із зазначенням їх анкетних даних на думку сторони обвинувачення підозрюваний може незаконно впливати на зазначених свідків з метою зміни показів останніми в ході досудового розслідування та судового розгляду. Також, на цей час триває виконання судових експертиз по решті вилучених в ОСОБА_5 , речовин, тому будучи обізнаним про експертну установу експертам якої доручено проведення відповідних експертиз останній може незаконно впливати на зазначених експертів з метою дачі ними завідомо неправдивих висновків;

(4) може перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином. Так, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_5 , є лише складовою частиною добре налагодженої злочинної мережі збуту психотропних речовин на території України, будучи усвідомленим про наявні шляхи постачання та подальші шляхи збуту наркотичних засобів, перебуваючи на свободі остання може перешкоджати органу досудового розслідування встановлювати інших можливих співучасників, зокрема організаторів злочинної діяльності пов`язаної з поширенням незаконної пропозиції наркотичних засобів на території міста Києва;

(5) підозрюваний ОСОБА_5 , може вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки не має стабільного джерела прибутку та свої матеріальні потреби намагається задовольнити злочинним шляхом, що й стало причиною вчинення ним вказаного злочину.

Отже, ураховуючи зазначене, сторона обвинувачення просить застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Позиція сторін

Прокурор групи прокурорів - прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, зауваживши, що дата народження підозрюваного вказана у клопотанні, як 27 вересня 1981 року є опискою, позаяк дійсна дата 21 липня того ж року.

Сторона захисту зазначила, що застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою є неприйнятим, з огляду на не доведення обставин регламентованих п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК.

Щодо ризиків, то захист зауважив на тому, що стороною обвинувачення вони не є доведеними у дійсності та обумовлюються припущеннями учинення певних дій, а не фактами.

Кримінальне процесуальне законодавство

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Так, останній (порядок) визначає, що запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1, 2 ст. 131 КПК України).

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Метою застосування запобіжного заходу, згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний, згідно ст. 178 КПК України, оцінити в сукупності всі обставини щодо підозрюваного, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі; 3) вік та стан здоров`я; 4) міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію; 7) майновий стан; 8) наявність судимостей; 9) дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися раніше; 10) наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Мотиви, з яких виходила слідча суддя при постановленні ухвали, і положення закону, яким вона керувалася у ракурсі встановлених обставин із даного питання

Слідча суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішення питання застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, приходить до наступного.

Порядок встановлений КПК України (процесуальний порядок, форма, процедура), як певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій (Верховний суд України постанова від 16.03.2017 у справі № 671/463/15-к) та з порушеного питання регламентує, що застосування запобіжного заходу здійснюється у конкретному кримінальному провадженні та вимагає досить детального аналізу не тільки фактичних обставин вчинення правопорушення, але й врахування особи, яка є ймовірним суб`єктом його вчинення.

Перелік обставин, які б свідчили «за» або «проти» обрання запобіжного заходу, може бути лише приблизним і не є вичерпним. З огляду на це, у кожному випадку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини з числа передбачених ст. 178 вказаного Кодексу.

В цій ситуації відносно підозрюваного установлено такі дані, як-то:

- ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Сніжне, Донецької області, громадянин України, не одружений, з середньою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий (зі слів);

- за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я, має задовільні соціальні зв`язки, для особи його віку та статусу, прийнятну репутацію;

- у цьому провадженні повідомлено про підозру у вчиненні таких кримінальних правопорушень, як-то:

(а) ч. 3 ст. 307 КК, тобто у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті психотропної речовини в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб за участю неповнолітнього (епізод за 27 жовтня 2022 року);

(b) ч. 1 ст. 263 КК, а саме незаконному придбанні, зберіганні та збуті вибухових пристроїв (епізод за 27 жовтня 2022 року);

(с) ч. 1 ст. 263 КК, а саме незаконному придбанні, зберіганні та збуті вогнепальної зброї та боєприпасів (епізод за 24 листопада 2022 року);

(d) ч. 3 ст. 307 КК, тобто у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті психотропної речовини в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб (епізод за 25 листопада 2022 року);

(е) ч. 2 ст. 307 КК, а саме незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті психотропної речовини у великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб (епізод за 25 грудня 2022 року);

(f) ч. 3 ст. 307 КК, а саме незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті психотропної речовини в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб (епізод за 21 березня 2023 року);

(g) ч. 2 ст. 307 КК, а саме незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту психотропної речовини, вчиненого повторно (епізод за 05 квітня 2023 року).

В розрізі наведеного, вирішуючи по суті поставлене питання, слідчий суддя має з`ясувати наявність ряду обставин, на які вказують слідчий та прокурор:

(і) щодо обґрунтованості підозри

Винятково законами України визначаються діяння, які є кримінальними правопорушеннями (п. 22 ст. 92 Конституції України), зокрема ним (злочином) є передбачене Кримінальним кодексом України суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину (ч. 1 ст. 11 КК України).

Таким чином, застосуванню запобіжного заходу має передувати підозра у вчиненні кримінального правопорушення, тобто діяння, яке підпадає під ознаки діянь, передбачених Особливою частиною КК, оскільки Верховний Суд України у пункті 10 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25 квітня 2003 року № 4 зауважив, що розглядаючи питання щодо запобіжного заходу, суддя з`ясовує, чи є підозра у вчиненні особою злочину обґрунтованою, тобто чи є встановлені у визначеному законом порядку достатні дані, що свідчать про наявність ознак злочину, вчиненого саме цією особою (ними можуть бути заяви й повідомлення про злочин, документи, складені за результатами оперативно-розшукової діяльності, протоколи слідчих дій, висновки експертиз тощо).

При цьому, саме поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 5 ст. 9 КПК України), а відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, п. 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)).

Тлумачення поняття «обґрунтованості» буде залежати від усіх обставин справи («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, § 32). Під поняттям «обґрунтованої підозри» у скоєнні кримінального правопорушення розуміється «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин» («Ilgar Mammadov проти Азербайджану», § 88; «Erdag.z проти Туреччини», § 51).

Вирішення питання про наявність «обґрунтованої підозри» потребує встановлення: (а) фактичної складової, що включає наявність фактичних обставин, що вказують на причетність певної особи до вчинення кримінального правопорушення; (b) матеріально-правової складової, що включає наявність у діянні особи складу певного правопорушення за національним кримінальним законом.

Для дотримання фактичної складової підозри щодо причетності особи до вчинення кримінального правопорушення необхідна наявність певних об`єктивних підстав (фактів або інформації), на основі яких можна небезпідставно стверджувати, що відповідна особа могла вчинити злочин. Наявність таких «об`єктивних підстав» має підтверджуватися певними відомостями чи доказами, які повинні відповідати вимогам належності та допустимості, при цьому бути достатніми для висновку про причетність певної особи до вчинення конкретного кримінального правопорушення.

Слідчий суддя виходить з того, що:

(1) докази - це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел. Фактичні дані - це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (див. постанову ВС від 28.03.2019 у справі № 154/3213/16), у той час, як процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ч. 2 ст. 84 КПК України);

(2) на вказаному етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу з урахуванням того, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для обґрунтування засудження чи для навіть пред`явлення обвинувачення; це досягається на наступній стадії кримінального розслідування («Murray проти Сполученого Королівства», § 55; «K.-F. проти Німеччини», § 57; «Erdag.z проти Туреччини», § 51; «O'Наrа проти Сполученого Королівства», § 36).

Проаналізувавши долучені до клопотання документи за своїм внутрішнім переконанням, у порядку ст. 94 КПК України, слідчий суддя вважає, що наявні у провадженні фактичні дані, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (протоколи слідчих дій, висновки експертів та інші документи) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, у яких йому повідомлено про таку підозру, оскільки в своїй сукупності вказують на існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити ці правопорушення.

Зокрема факт причетності слідує з:

- протоках допиту свідка ОСОБА_12 від 02 вересня 2022 року, «_» листопада 2022 року, 24 листопада 2022 року, 26 «_» 2022 року, щодо обставин збуту наркотичних засобів, зброї та ролі в цьому ОСОБА_5 та в т.ч. декількох військовослужбовців ТО ЗСУ;

- протоколу за результатами виконання постанови від 20 жовтня 2022 року №436т про проведення контролю за вчиненням злочину від 28 жовтня 2022 року щодо подій за епізодами від 27 жовтня 2022 року та ролі в них підозрюваного;

- протоколу огляду від 27 жовтня 2022 року за участю ОСОБА_12 щодо вилучення у нього речей за епізодом від цієї дати;

- висновку експерта № СЕ-19/111-22/47311-ВТХ від 22 листопада 2022 року щодо того що вилучена в жовтні 2022 року граната відноситься до бойових припасів;

- висновку експерта № СЕ-19/111-22/47200-_ від 04 листопада 2022 року щодо того що вилучена 27 жовтня 2022 року речовина є амфетамін;

- протоколами за результатами виконання постанови від 22 листопада 2022 року №542т про проведення контролю за вчиненням злочину від 24 та 26 листопада 2022 року щодо подій за епізодами від 24 та 25 листопада 2022 року та ролі в них підозрюваного;

- протоколами огляду від 24 та 25 листопада 2022 року за участю ОСОБА_12 щодо вилучення у нього речей за цими епізодами;

- висновку експерта № СЕ-19/111-22/53526-БЛ від 04 лютого 2023 року щодо того що вилучена 24 листопада 2022 року автомат та патрони відноситься до вогнепальної зброї та бойових припасів відповідно;

- висновку експерта № СЕ-19/111-22/53115-НЗПРАП від 22 лютого 2022 року щодо того що вилучена 25 листопада 2022 року речовина є амфетамін;

- протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії «вудіо-, відео контроль особи» від 26 грудня 2022 року щодо подій описаних в підозрі та ролі в них підозрюваного;

- протоколу огляду від 25 грудня 2022 року за участю ОСОБА_12 щодо вилучення у нього речей за цими епізодами;

- висновку експерта № СЕ-19/111-22/55977-НЗПРАП від 07 лютого 2023 року щодо того що вилучена 25 грудня 2022 року речовина є амфетамін;

- протоколу огляду від 21 березня 2023 року за участю ОСОБА_12 щодо вилучення у нього речей за цими епізодами;

- висновку експерта № СЕ-19/111-22/16115-НЗПРАП від 30 березня 2023 року щодо того що вилучена 21 березня 2023 року речовина є амфетамін;

- протоколу обшуку від 05 квітня 2023 року.

У зв`язку з чим, вважати підозру явно неприйнятною неможливо, оскільки стороною обвинувачення надано важливі відомості (протоколи слідчих дій, висновки експертів, інші документи), які вказують на те, що причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною.

В той час, як сама обґрунтована підозра, згадана в статті 5 § 1(c) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії (йдеться про стадію вирішення питання щодо того чи іншого запобіжного заходу). Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, в якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування.

Понад це, Суд зауважує, що свідомий того, що за епізодом від 05 квітня 2023 року в цей час відсутній у матеріалах клопотання висновок експерта, однак зауважує, що враховує час, котрий минув від тих подій (2 дні) та строк проведення експертних досліджень в поєднанні з низку інших висновків за попередніми епізодами, не убачає підстав для сприйняття цього епізоду, в цей період, критично, враховуючи стадію розвитку цього провадження.

Щодо підозри за ст. 263 КК, то Суд сприймає її, як прийнятну, в ключі позиції Верховного Суду у постанові від 04 грудня 2018 року у справі № 161/3885/16-к.

Однак, Суд зауважує, що сторона обвинувачення на далі, в ході розслідування провадження має врахувати, що

(1) кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння (див. постанову Верховного Суду від 05 квітня 2018 року в справі № 658/1658/16-к;

(2) за своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК;

(3) у разі визнання особи винуватою у вчиненні декількох діянь, які відповідають складу злочину, передбаченого однією і тією самою статтею (частиною статті) закону про кримінальну відповідальність, всі ці діяння кваліфікуються в сукупності за відповідною статтею (частиною статті) лише один раз і окремої кваліфікації не потребують (див. постанову Верховного Суду від 27 вересня 2018 року у справі № 686/6613/16-к).

Як наслідок є дійсними обставини, визначені п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України.

(іі) щодо наявності ризиків

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам, у той час як підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності здійснення підозрюваним зазначених дій.

Достовірність ризиків може бути встановлена шляхом перевірки відомостей про: 1) наявність документів, які дають змогу виїхати за межі країни; 2) майновий стан особи, який дає змогу існувати в умовах переховування, у тому числі за межами країни; 3) наявність громадянства іншої держави або документів, які дають право тимчасово чи постійно проживати на території іншої країни; 4) наявність членів родини, які проживають на території іншої країни та можуть надати тимчасовий чи постійний притулок підозрюваному; 5) наявність можливості (службове становище, безпосереднє знайомство, родинні зв`язки, матеріальний вплив тощо) впливу на свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні; 6) інші обставини, які вказують на достовірність ризиків, - та повинна оцінюватися з урахуванням конкретних обставин кожного кримінального провадження.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) слідчий суддя використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, у цьому кримінальному провадженні щодо підозрюваного.

З його урахуванням слідчий суддя погоджується з доводами клопотання про наявність ризиків регламентованих п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Дійсність вказаних ризиків слідчим суддею оцінено у світлі факторів, пов`язаних з характером особи підозрюваного, його моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, та того, що вони належним чином вмотивовані прокурором та підтверджуються наявними матеріалами.

(а) Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду, то слід зауважити, що у рішенні ЄСПЛ «Loizidou проти Туреччини» від 18 грудня 1996 року (заява № 15318/89, п. 43, 53), у тому числі йшлося про події, що мали місце на території Республіки Кіпр під час окупації частини її території Туреччиною та судом було прямо зазначено, що норми Конвенції не можуть застосовуватись у відриві від реального стану справ та загального контексту проблеми.

Слідчий суддя враховує фактичну ситуацію в Україні, а саме те, що з 24.02.2022 року відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території нашої держави введений воєнний стан, який триває по цей час.

Введення в країні воєнного стану було обумовлено збройною агресією Російської Федерації проти України, розпочатої 20 лютого 2014 року, внаслідок чого частина території України (Автономна Республіка Крим і місто Севастополь) є анексованою, деякі райони Донецької та Луганської областей є тимчасово окупованими, а сама збройна агресія починаючи з 24 лютого 2022 року набула повномасштабного характеру (див. п. 5.1 Рішення КС України від 06.04.2022 № 1-р(ІІ)/2022 у справі № 3-192/2020 (465/20), відповідно, на думку слідчого судді, положення КПК України не можуть застосовуватись у відриві від реального стану справ в України та загального контексту проблеми, викликаної збройною агресією РФ.

Підсумовуючи наведене, слідчий суддя зауважує, що до обставин ризику втечі безумовно належить військова агресія проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях (див. в т.ч. з цього питання пункт 8 рекомендацій Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, котрі відповідають критеріям офіційних згідно Рішення РС України № 23 від 05.08.2022).

Також, при вирішенні питання щодо запобіжного заходу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі наявні обставини, зокрема, серед таких обставин підлягає оцінюванню «тяжкість покарання», що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК).

Це твердження узгоджується із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v Bulgaria» від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні по справі «Punzelt v. Czech Republic» від 25.04.2000 (§ 76, заява № 31315/96), відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Разом з тим зазначена обставина має враховуватися крізь призму суб`єктивного сприйняття особою можливої загрози настання покарання за вчинення правопорушення, тобто фактично йдеться про ту потенційну загрозу, настання якої може спробувати уникнути підозрюваний. Саме тому, на думку слідчого судді, комплексний аналіз суворості можливого покарання має включати не тільки вид і міру санкції, передбаченої КК України, але й інші обставини негативного характеру для особи, яких вона може зазнати не тільки в результаті постановлення обвинувального вироку, але й під час самого розслідування.

Небезпеку переховування від правосуддя, на думку слідчого судді, не можна виміряти тільки залежно від тяжкості можливого покарання з точки зору самої санкції статті КК, адже її треба визначати з урахуванням низки інших релевантних чинників, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її незначною, зокрема, треба враховувати характер особи, його моральні якості, наявні кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом, а також його контакти. В цьому ключі тяжкість є тільки релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Відповідно, забезпечуючи таку оцінку, суд враховує, що (1) підозрюваний підозрюється у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК, є тяжким та особливо тяжкими злочинами, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі, зокрема, на строк від 9 до 12 років, що в поєднанні (2) з даними про його особу, зокрема, характер, моральні якості, наявні кошти, зв`язки з державою, контакти, вказують на те, що в сукупності ці обставини дають підстави вважати, що серйозність покарання, в даному випадку, є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

(b) ризик вчинення іншого кримінального правопорушення є дійсними з огляду на обставини встановлені ст. 178 КПК щодо підозрюваного в т.ч. з огляду на характер підозри в цій справі, адже йдеться щонайменше про 7 епізодів.

(с) може знищити, сховати або спотворити речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки, на цей час органом досудового розслідування не виявлено всі можливі місця зберігання психотропних речовин. Тому, перебуваючи на свободі, підозрюваний ОСОБА_5 , може знищити решту заборонених до обігу речовин, які на цей час не виявлені та не вилучені органом досудового розслідування.

(d) Щодо ризику впливу, то оцінюючи його наявність у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить з встановленого КПК України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті. Тим самим, не виключена ймовірність того, що підозрюваний, не будучи обмежений у спілкуванні із свідками, іншим підозрюваним, яким відомі обставини вчинення злочину, у яких останній підозрюється, може здійснювати на них вплив шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показань, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Тим самим, наявність ризику впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом.

Слушними є і аргументи сторони обвинувачення що того, що в ході проведення обшуків були залучені поняті та підозрюваному надано копії відповідних процесуальних документів із зазначенням їх анкетних даних на думку сторони обвинувачення підозрюваний може незаконно впливати на зазначених осіб з метою зміни показів останніми в ході досудового розслідування та судового розгляду. Також, на цей час триває виконання судових експертиз по решті вилучених в ОСОБА_5 речовин, тому будучи обізнаним про експертну установу експертам якої доручено проведення відповідних експертиз останній може незаконно впливати на зазначених експертів з метою дачі ними завідомо неправдивих висновків.

(е) може перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином, позаяк, як грунтовно зазначає прокурор, підозрюваний ОСОБА_5 , є лише складовою частиною добре налагодженої злочинної мережі збуту психотропних речовин на території України, що в т.ч. слідує з протоколу допиту свідка ОСОБА_12 , тож будучи усвідомленим про наявні шляхи постачання та подальші шляхи збуту наркотичних засобів, перебуваючи на свободі остання може перешкоджати органу досудового розслідування встановлювати інших можливих співучасників, зокрема організаторів злочинної діяльності пов`язаної з поширенням незаконної пропозиції наркотичних засобів на території міста Києва.

Відповідно є доведеними обставини, визначені п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України.

(ііі) щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів

Згідно ст. 194 КПК України наявність ризику є підставою для застосування запобіжного заходу, а тому визначаючись з тим, який саме запобіжний захід у кримінальному провадженні убезпечить від його настання, слідчий суддя ураховує таке.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; домашній арешт.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ні ж домашній арешт не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п. 1-3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

З огляду на викладене слідчий суддя у ракурсі установлених фактичних обставин вважає, що, на даному етапі кримінального провадження, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є достатнім заходом забезпечення кримінального провадження, таким, потреба у застосуванні якого є доречною (слушною) в цей час, адже саме він (1) буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та (2) зможе запобігти ризикам, які передбачені статтею 177 КПК України, та які були встановлені судом.

У підсумку слідчий суддя вважає, що прокурор довів обставини передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК, оскільки у ході даного розгляду не установлено факту того, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам. При цьому, дійсно тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте санкції статті за якими особу повідомлено про підозру в цій ситуації в сукупності з іншими обставинами, вт.ч. діялінсть у складі групи осіб, залучення неповнолітнього, збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під вартою.

За таких обставин, слідча суддя, враховує той факт, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор довів наявність всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України, уважає за доречне застосувати відповідний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Визначаючи строк дії такого типу заходу забезпечення кримінального провадження слідча суддя ураховує, що відповідно до ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

У цій ситуації, особу затримано, згідно протоколу затримання від 06 квітня 2022, о 00:10 год 06 квітня 20223 року, а тому указаний запобіжний захід підозрюваному слід визначити, відповідно до ст. 197 КПКУкраїни, у межах 60 днів, а саме до 04 червня 2023 року.

Також, слідча суддя погоджується з доводами заявників щодо недоречності визначення застави в цій ситуації, оскільки згідно п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

У цій же ситуації слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 КПК, не визначає розмір застави у цьому кримінальному провадженні, оскільки йдеться про особливо тяжкий злочин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, за підозрою особи у його вчиненні за (1) щонайменше 5 епізодами, (2) групою осіб, (3) в особливо великих розмірах, (4) повторно, (5) із залученням підозрюваним до цих дій неповнолітнього сина ОСОБА_11 .

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 131-132, 176-178, 183, 184, 193, 194, 309, 372-376, 395 КПК України, Суд постановив :

клопотання - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, у межах шістдесяти діб, а саме до 04 червня 2023 року.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Ухвала слідчого судді, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 17:25 год. 12 квітня 2023 року.

Слідча суддя ОСОБА_1