ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/407/22 Справа № 695/2962/22 Категорія: ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі секретаря ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21 жовтня 2022 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000932 від 19.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України,

в с т а н о в и в :

Ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21 жовтня 2022 року клопотання прокурора Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_9 про арешт майна задоволено повністю.

У рамках кримінального провадження № 0000932 від 19.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України, накладено арешт на земснаряд, основа якого сірого кольору, кабіна білого кольору, машинне відділення синього кольору, моторний катер сірого кольору; весловий човен; екскаватор чорного та оранжевого кольору, з наявним маркуванням Serial № 10Е1861, CABINT JX HP version pare prisse feu 99/725-0 customer № 335/0849.

Попереджено уповноважених осіб Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Ухвалу мотивовано тим, що сукупність наданих суду матеріалів містить достатньо підстав вважати, що вказане в клопотанні прокурора майно є доказами в кримінальному провадженні в рамках досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України, а застосування даного заходу забезпечення позов на вказане майно у зазначений спосіб, відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначене в клопотанні майно може містити на собі сліди або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на відповідність ст. 98 КК України

При цьому судом зазначено, що порядок зберігання арештованого майна визначено положенням «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних із їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», який затверджено постановою КМ України від 19.11.2012 № 1104, та «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання та досудового слідства і суду», затвердженої наказом № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010.

26 жовтня 2022 року ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, не погоджуючись з прийнятим слідчим суддею рішенням, просить ухвалу слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21.10.2022 скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання про арешт майна відмовити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що він є власником арештованого майна.

Зазначає, що в даному випадку, єдиною підставою для арешту тимчасово вилученого майна слідчий суддя визначив збереження речових доказів.

Водночас, в ухвалі слідчого судді не вказано, які конкретно відомості, сліди містить вищевказане майно, а також яким чином вказане майно могло бути використане як знаряддя вчинення злочину. Відтак, на думку скаржника, не наведено доказів того, що дане майно має ознаки речових доказів, а отже і підстава для арешту майна застосована слідчим суддею неправильно, що, в свою чергу, є істотним порушенням кримінально процесуального закону.

Скаржник звертає увагу суду, що він, як власник арештованого майна, не повідомлений про розгляд даного клопотання прокурора та не викликався в судове засідання, чим порушено положення кримінального процесуального закону щодо принципу рівності сторін кримінального провадження, що виразилось в неможливості надання стороною власника майна доказів і доведення перед судом їх переконливості.

Крім того, ні на момент звернення слідчого з клопотанням, ні на момент винесення слідчим суддею ухвали про арешт майна, на час подачі апеляційної скарги, жодній особі про підозру не повідомлено.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності.

За вимогами ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

В силу ч. 2 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

В силу ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали встановлено, що слідчий суддя, вірно зазначив, що є підстави вважати, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, як предмети, які можуть зберігати на собі сліди правопорушення та містити інші відомості, які можуть бути використані як докази факту чи обставин, що підлягають перевірці під час досудового розслідування за допомогою слідчих дій.

Колегія суддів зазначає, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Слідчий суддя визначає лише, чи може майно бути предметом, доказом кримінального правопорушення, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину або за рахунок доходів від вчиненого злочину та чи містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Так, судом першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що в провадженні Золотоніського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області перебуває кримінальне провадження № 0000932 від 19.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України.

Дані про вказане кримінальне правопорушення внесене до ЄРДР 19.10.2022 на підставі рапорту поліції про те, що в озері, що розташоване між с. Дібрівка та с. Снігірівка Золотоніського району Черкаської області проводяться роботи з видобутку піску (а.с. 7-8).

З протоколу огляду місця події від 19.10.2022 вбачається, що в ході проведення огляду території між с. Драбівка та с. Снігірівка Золотоніського району Черкаської області біля водойми Булахи виявлено: піщаний кар`єр та водойму розміром 400*200 м, на відстані близько 200 м. від берега у водоймі знаходиться земснаряд до якого з лівого боку пристебнутий моторний катер сірого кольору. Від вказаного земснаряду в бік піщаного кар`єру наявні труби. На піщаному кар`єрі наявна труба сірого кольору, яка проходить по земснаряду по водоймі та виходить до піщаного кар`єру. Біля піску виявлено екскаватор чорного та оранжевого кольору, з наявним маркуванням Serial № 10Е1861, CABINT JX HP version pare prisse feu 99/725-0 customer № 335/0849. Біля входу до машинного відділення земснаряду виявлено журнал синього кольору із записами всередині. Біля берега наявний весловий човен сірого кольору (а.с. 11-12).

В якості свідків допитано осіб, які на момент приїзду працівників поліції займались роботами по видобуванню піску на території водойми Балахи між с. Дібрівка та с. Снігірівка Золотоніського району Черкаської області на вище вказаному транспорті, а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , що підтверджується протоколами допиту свідків (а.с. 15-21).

Із показів свідків вбачається, що їм не відомо кому саме належить майно, яке було виявлено на місці вчинення кримінального правопорушення. Власник вищевказаного майна під час вчинення слідчих дій не з`явився.

Постановою слідчого від 19.10.2022 вилучене майно, а саме: земснаряд, моторний катер сірого кольору; весловий човен; екскаватор чорного та оранжевого кольору, з наявним маркуванням НОМЕР_1 , CABINT JX HP version pare prisse feu 99/725-0 customer № 335/0849, ключ до екскаватора, журнал синього кольору визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000932.

Задовольняючи дане клопотання прокурора, внесене в межах кримінального провадження №0000932 від 19.10.2022, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність накладення арешту на майно, у зв`язку з наявністю достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Під час розгляду клопотання прокурора слідчий суддя вірно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просять накласти арешт, відповідає вимогам ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні прокурора.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Таким чином, арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів.

Щодо посилання скаржника на порушення його прав як власника слід зазначити, що при виявленні та вилученні вищевказаного майна дані про його власника були відсутні, свідки не володіли інформацією про власника вилученого майна та не мали технічних документів у їх підтвердження. Після вчинення слідчих дій щодо вилучення майна власник не з`явився. Звертаючись в суд із апеляційною скаргою ОСОБА_8 не надав жодного доказу того, що він є власником арештованого майна. Клопотань щодо долучення доказів його права власності на арештоване майно в судовому засіданні суду апеляційної інстанції не заявляв. Тобто, ОСОБА_8 не довів, що він є власником арештованого майна.

Доводи скаржника відносно не повідомлення про розгляд клопотання та неможливість взяти участь у його розгляді не заслуговують на увагу, адже в даному кримінальному провадженні відсутні будь-які дані щодо особи власника арештованого майна. Крім того, цей факт не перешкодив суду постановити законне та обґрунтоване рішення по суті клопотання слідчого про накладення арешту на майно, яке має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, а тому вказана обставина не є істотним порушенням вимог ст. 172 КПК України.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді у ході апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала прийнята у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 392, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21 жовтня 2022 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 09 листопада 2022 року.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4