У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/5059/22

провадження № 1-кп/0285/617/22

28 грудня 2022 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді…..……….. ОСОБА_1 ,

секретаря…………................. ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

клопотання прокурора Новоград-Волинської окружної прокуратури

про закриття кримінального провадження,

внесеного 05.06.2014 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000623,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року до суду надійшло дане клопотання, в обґрунтування якого прокурором зазначено, що 01.05.2010, близько 15 год. 10 хв., працівниками підрозділу служби безпеки філії Магістральні нафтопроводи «Дружба» ВАТ «Укртранснафта» під час обстеження лінійної частини магістральних нафтопроводів на 204 км. нафтопроводу «Мозир-Броди» в районі населеного пункту с. Наталівка Новоград-Волинського району, виявлено пошкодження зазначеного нафтопроводу невстановленими особами у вигляді врізки в трубу нафтопроводу з відводом, що призвело до порушення нормальної роботи нафтопроводу.

За результатами проведеного досудового розслідування встановити особу, або осіб, які скоїли злочин, не вдалося, повідомлення про підозру не вручалось, а з моменту вчинення зазначеного правопорушення минуло більше трьох років, у зв`язку з чим прокурор просить закрити кримінальне провадження.

Від представника потерпілого надійшло заперечення проти закриття кримінального провадження. Посилається на те, що сам факт спливу строків притягнення до кримінальної відповідальності не може бути підставою для закриття кримінального провадження без проведення належного розслідування.

Суд, дослідивши надані матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Кримінальне законодавство обмежує строками давності повноваження держави щодо кримінального переслідування осіб, які вчинили кримінальні правопорушення. Зокрема, у ст.49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Строк давності це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності. Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених, окрім іншого, ч.1 ст.49 ККУ строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг.

Встановлено, що 05.06.2014 внесено відомості до ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження №0000623 за фактом пошкодження нафтопроводу «Мозир-Броди» в районі населеного пункту с. Наталівка Новоград-Волинського району, у вигляді врізки в трубу нафтопроводу з відводом, що призвело до порушення нормальної роботи нафтопроводу. Першочергова правова кваліфікація злочину була ч.1 ст.292 КК України.

Слідчим СВ Новоград-Волинського МВ УМВС України в Житомирській області від 26.03.2015 кваліфікацію провадження змінено на ч.1 ст.194 КК України. Вказана постанова слідчого 09.06.2015 була скасована прокурором, а провадження направлено для продовження розслідування з письмовими вказівками щодо проведення додаткових слідчих дій.

В подальшому слідчим 08.09.2022 знову змінюється кваліфікація злочину з ч.1 ст.194 КК України на ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України при тому, що попереднє рішення слідчого про зміну кваліфікації кримінального правопорушення з ч.1 ст.292 на ч.1 ст.194 КК України було скасовано прокурором. Зазначене дає підстави для висновку, що інформація, зазначена у витягу з ЄРДР щодо кваліфікації правопорушення за ч.1 ст.194 КК України не відповідає процесуальним рішенням у даному кримінальному провадженню.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що після перекваліфікації злочину на замах на крадіжку жодних слідчих дій проведено не було, а доручення в порядку ст.40 КПК України належним чином не виконано.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, у встановлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав у своїх рішеннях (Ассенов та інші проти Болгарії, Петренко проти України, Щокін проти України), що для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватись лише після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Дослідивши матеріали кримінального провадження №0000623, суд приходить до висновку, що слідчим не проведено усіх необхідних слідчих дій з метою встановлення особи, причетної до вчинення кримінального правопорушення, а досудове розслідування проведено не у повному обсязі. Відтак, відсутні підстави стверджувати, що вжито усіх заходів та проведено усі слідчі та розшукові дії, якими не встановлено винної особи.

Як зазначено у п.п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Цією нормою права законодавцем встановлено імперативне правило, за яким суд приймає рішення про закриття кримінального провадження у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за умови, що не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення. При цьому за змістом ст.284 КПК України умовами для закриття кримінального провадження за вказаною підставою є невстановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та наявність відповідного клопотання прокурора.

Цією нормою права законодавцем встановлено імперативне правило, за яким суд приймає рішення про закриття кримінального провадження у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за умови, що не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Отже, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження та оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Вимоги, якими держава обмежує свої повноваження щодо кримінального переслідування осіб, які вчинили злочини, носять індивідуальний характер, оскільки крім перебігу часу вимагається не ухилення від слідства та суду, а також не вчинення нового злочину, що неможливо виконати, якщо особа чи особи, які вчинили злочин, не встановлені. Тому, досудове розслідування не може вважатися повним, а твердження прокурора про те, що у кримінальному провадженні не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, є передчасним.

Резюмуючи наведене, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню, та відмовляє у закритті кримінального провадження.

Керуючись ст.314, п.3-1 ст.284, ст.ст.285, 286, 369 КПК України, ст.49 КК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, внесеного 05.06.2014 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000623, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України.

Матеріали кримінального провадження повернути прокурору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя ОСОБА_1