Справа №443/5/23
Провадження №1-кп/443/43/23
ВИРОК

іменем України

09 лютого 2023 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жидачів кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Руда Жидачівського району Львівської області, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, пенсіонера, який є особою з інвалідністю ІІІ групи, зареєстрованого проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , 21.10.2022 року приблизно о 10:50 годині знаходячись за адресою: вул. Кобзарева, 8, що в м. Жидачеві Стрийського району Львівської області, позаду дитячого садка «Калинонька», біля огорожі виявив велосипед дорожній торговельної марки «ARDIS» моделі «Славутич», який залишив без нагляду власник ОСОБА_6 , в цей час у нього виник раптовий умисел спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів в умовах воєнного стану.

Надалі, ОСОБА_4 реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до велосипеда та пересвідчившись в тому, що він не був замкнений велосипедним замком, чи будь-яким іншим чином не був прикріплений до огорожі, шляхом вільного доступу, умисно, викрав велосипед дорожній торговельної марки «ARDIS» моделі «Славутич» ринкова вартість якого на момент вчинення злочину становила 1 915,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот п`ятнадцять грн., 00 коп.), а саме повів велосипед в напрямку площі перед пам`ятником «Т.Г. Шевченка» що в м. Жидачеві Стрийського району Львівської області, таким чином із викраденим майном з місця вчинення злочину зник розпорядившись незаконно здобутим майном на власний розсуд.

Такими своїми умисними діями, ОСОБА_4 завдав ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 1915,00 гривень.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані як крадіжка, вчинена в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та пояснив, що того дня йшовши по вулиці Кобзаревій у м.Жидачів біля сміттєвих баків побачив велосипед, біля якого нікого не було. Він вирішив взяти велосипед, підійшов до такого, сів та поїхав. Крім того, вказав, що відомості викладені в обвинувальному акті відповідають фактичним обставинам справи. Розкаюється та шкодує про вчинене, просив вибачення у потерпілого.

Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він та потерпілий правильно розуміють зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів у справі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміновано, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України є правильною, оскільки останній вчинив крадіжку в умовах воєнного стану.

У відповідності до ст.12 КК України кримінальне правопорушення скоєне обвинуваченим ОСОБА_4 є тяжким злочином.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

Під час судового розгляду судом детально проаналізовано поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 після вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння останнього, особу обвинуваченого, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин, відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він визнав вину, щиро розкаявся та шкодує про вчинене, добровільно повернув викрадене, раніше не судимий, перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, за місцем проживання скарг не поступало.

Одночасно згідно висновку судово-психіатричного експерта №655 від 25.11.2022, на даний час ОСОБА_4 психічним захворюванням не страждає, виявляє органічний розлад особи та поведінки змішаного ґенезу (черепно-мозкові травми та алкоголізація) у вигляді помірно вираженого психоорганічного синдрому в особи із легкою розумовою відсталістю в ступені легкої дебільності. Може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

У період інкримінованих дій ОСОБА_4 хронічним психічним захворюванням та недоумством не страждав і не перебував у тимчасовому чи іншому хворобливому стані психічної діяльності, також виявляв органічний розлад особи та поведінки змішаного ґенезу (черепно-мозкові травми та алкоголізація) у вигляді помірно вираженого психоорганічного синдрому в особи із легкою розумовою відсталістю в ступені легкої дебільності. Наявні у нього психічні розлади мали значний вплив у досліджуваній ситуації на раціональність прийняття рішень, передбачення наслідків своїх діянь, здатність регулювати свою поведінку. Тому в період інкримінованих йому дій він не міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.

ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру- надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем перебування.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 , слід призначити покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції статті за якою кваліфіковано його дії.

Разом з тим, виходячи із цілей та принципів права, справедливості й достатності обраного покарання, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що виправлення засудженого можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до ст.75 КК України, ОСОБА_4 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням з покладення на останнього обов`язків, передбачених ст.76 КК України адже така міра покарання сприятиме досягненню справедливого балансу між правами та свободами обвинуваченого та інтересами держави і суспільства, і буде достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, відповідно до вимог ст. 20 КК України, підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення кримінального правопорушення, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними.

Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Так, згідно п. 2 ч. 1 ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили злочини у стані обмеженої осудності.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КК України, надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку може бути застосовано судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно-небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до психіатричного закладу.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» №7 від 03.06.2005, надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги застосовується щодо осіб, які мають психічні розлади, наявність яких є критерієм обмеженої осудності (ч. 1 ст. 20, ч. 2 ст. 94 КК України). Своєрідність зазначеної психіатричної допомоги полягає в тому, що вона надається обмежено осудним у примусовому порядку одночасно з відбуванням покарання, призначеного за вироком суду.

Частиною ч. 2 ст. 504 КПК України встановлено, що суд ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.

З врахуванням вищенаведеного, зважаючи на те, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності, суд вважає за необхідне одночасно із призначеним покарання застосувати примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Окрім цього, з обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно стягнути судові витрати в розмірі 1510,24 грн. за проведення експертизи від 24.11.2022 №СЕ-19/114-22/18757-ТВ.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ст.ст.20, 93, 94 КК України, ч.2 ст.504 КПК України застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку за місцем проживання.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 27.10.2022 на велосипед дорожній торговельної марки «ARDIS» моделі «Славутич» після набрання вироком законної сили скасувати.

Після набрання вироком законної сили, речові докази по справі:

- велосипед дорожній торговельної марки «ARDIS» моделі «Славутич» - повернути ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертизи у розмірі 1510 (одна тисяча п`ятсот десять) гривень 24 копійки.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому, захиснику, прокурору та потерпілому.

Головуючи суддя ОСОБА_1