Справа № 953/4599/22
н/п 1-кс/953/4102/22
"26" жовтня 2022 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
захисника - адвоката ОСОБА_3 ,
підозрюваного - ОСОБА_4 ,
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, зокрема, що у громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановленому досудовим слідством місці, у невстановленому досудовим розслідуванням час, але не раніше як 24.02.2022, виник злочинний умисел, направлений на вчинення умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору, збройним формуванням держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні.
Так, ОСОБА_4 , перебуваючи на території Вовчанської міської об`єднаної територіальної громади Чугуївського району Харківської області, діючи умисно з метою завдання шкоди Україні, достовірно усвідомлюючи, що військовослужбовці ЗС РФ шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській та інших областях, та здійснили напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народно господарче та оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, з метою окупації України, за власної ініціативи, в умовах воєнного стану, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не раніше як 24.02.2022, налагодив співпрацю з представниками збройних формувань Російської Федерації, які дислокувалися на території Вовчанської міської об`єднаної територіальної громади Чугуївського району Харківської області.
Надалі, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на пособництво державі-агресору шляхом добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням, перебуваючи на території Вовчанської міської об`єднаної територіальної громади Чугуївського району Харківської області, у період березня квітня 2022 року, організував розграбування військової частини Національної гвардії України, яка знаходиться на території вказаної громади, складових приміщень ТОВ «Вовчанський м`ясокомбінат», які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , приміщень підприємства з виробництва цукру на території смт. Білий Колодязь Чугуївського району Харківської області, з метою забезпечення представників військових формувань країни-агресора продовольчими продуктами та паливно-мастильними матеріалами та передачі матеріальних ресурсів державі-агресору.
Також, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на пособництво державі-агресору шляхом реалізації та підтримки рішень та дій держави-агресора, її збройних формувань, перебуваючи на території Вовчанської міської об`єднаної територіальної громади Чугуївського району Харківської області, у період березня 2022 року надав представникам збройних формувань Російської Федерації відомості щодо проукраїнськи налаштованих громадян України та осіб, які надають або планують надавати допомогу силам оборони України у виконанні ними завдань з відсічі збройної агресії України, з числа місцевих жителів, проживаючих на території вказаної громади,
Крім цього, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на пособництво державі-агресору шляхом реалізації та підтримки рішень та дій держави-агресора, її збройних формувань, перебуваючи на території Вовчанської міської об`єднаної територіальної громади Чугуївського району Харківської області, у період березня квітня 2022 року, з використанням автомобільного транспорту здійснював супроводження представників збройних формувань Російської Федерації прихованими та загальновідомими автомобільними шляхами на території вказаної громади з метою надання останнім орієнтуючої інформації щодо місцевості.
О 13 год 07 хв 17.08.2022 ОСОБА_4 затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, за наявності обґрунтованих підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину в умовах дії воєнного стану (п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України).
17.08.2022. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.
25.10.2022 виявлені та вилучені вищевказані речі на території зазначеного домоволодіння визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Таким чином, на підставі вищезазначеного можна дійти висновку, що вказані предмети відповідають критеріям, зазначеним у ч.3 ст.170 КПК України.
Зважаючи на викладене, на час досудового розслідування та судового провадження на вказані предмети необхідно накласти арешт з метою збереження речових доказів та недопущення їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі.
Сторона обвинувачення зазначає, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі, предметів, які є речовими доказами, тобто зберегли на собі сліди вчинення злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
В судове засідання прокурор не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, неприбуття в судове засідання прокурора, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
В судовому засідання підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_3 зазначили, що майже 5 місяців ОСОБА_4 там не перебував, це була окупована територія, в будівлі за вказаною адресою немає вікон та дверей, свої речі він там не зберігав, в цей час хто завгодно міг там жити, вказане майно ОСОБА_4 не належить.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.
Більш того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,
Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.
Визначити місцем зберігання арештованого майна - камеру схову речових доказів слідчого відділу УСБУ в Харківській області.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. а ОСОБА_4 - в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1