У Х В А Л А

про продовження строку тримання під вартою

20 березня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглядаючи в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, кримінальне провадження № 0002324, яке внесене до ЄРДР 15 серпня 2019 року, відносно ОСОБА_4 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,

У С Т А Н О В И В :

згідно з ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2023 року, продовжений строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 до 23 березня 2023 року, включно, а також визначено йому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становило 52 000 грн.

У зв`язку із тим, що завершити судове провадження до закінчення строку дії вищезазначеної ухвали, не вбачалося за можливе, прокурор ОСОБА_3 клопотав продовжити тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , строком на шістдесят днів, посилаюсь на те, що не перестали існувати ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування від суду та ризик вчинення нових кримінальних правопорушень.

Про можливість переховування обвинуваченого ОСОБА_4 , на думку прокурора, свідчить: кількість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , тяжкість можливого покарання, відсутність постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, відсутність дружини, місця роботи, навчання, факт ухилення його від явки у судові засідання.

Про можливість вчинення ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень, на думку прокурора, свідчить: відсутність постійного джерела доходу, наявність у ОСОБА_4 судимостей за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, наявність на розгляді в суді ряду обвинувальних актів, з обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, після відбуття ним покарання.

Вважав, що високий ступінь ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також відомі дані про особу ОСОБА_4 , свідчать про те, що запобігти їм іншими запобіжними заходами, не пов`язаними з триманням під вартою неможливо.

Інші учасники судового провадження, при вирішенні клопотання прокурора ОСОБА_3 покладалися на розсуд суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинувачення.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд зазначає, що згідно із практикою Європейського суду з прав людини, ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України», заява № 74297/11, від 12 лютого 2015 року). У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (п. 33 рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року). Сама по собі відсутність постійного місця проживання не свідчить про ризик втечі (п. 128 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Макаров проти Росії», заява № 15217/07 від 12 березня 2009 року).

Судом установлено, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, не має постійного місця проживання, згідно із ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2020 року, оголошувався у розшук, у зв`язку із ухиленням від суду, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України.

Суд зазначає, що санкцією ч. 1 ст. 309 КК України передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Санкцією ч. 2 ст. 309 КК України передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк до трьох років.

Санкцією ч. 4 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Санкцією ч. 2 ст. 190 КК України передбачено покарання у виді штрафу від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк від одного до двох років, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Суд вважає, що тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 , у разі визнання його винуватим, відсутність у нього стримуючих факторів від втечі такі, як робота, місце навчання, сім`я, а також факт того, що він ухилявся від суду з 2020 року по 2022 рік, доводить, що продовжує існувати висока ймовірність його втечі від суду, тобто ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У свою чергу, з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, обвинувачується у вчиненні кількох нових кримінальних правопорушень з корисливим мотивом, а також відсутність у нього місця роботи чи іншого джерела доходу, суд вважає доведеним, що існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суду доведено, що іншими запобіжними заходами, аніж тримання під вартою досягти мети передбаченої у ч. 1 ст. 177 КПК України, не буде можливим, оскільки ризик втечі оцінений, як високий, а інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити явку обвинуваченого ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 2 грудня 2021 року № 1928-IX, прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня - 2481 гривня, з 1 липня - 2600 гривень, з 1 грудня - 2684 гривні.

Суд вважає, що з огляду на високий ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, наявність факту ухилення від суду, зважаючи на те, що згідно із ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України є тяжким злочином, суд вважає, що йому необхідно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, у розмірі, визначеному п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України - п`ятдесят прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з розрахунку прожиткового мінімумів для працездатних осіб, на час взяття під варту ОСОБА_4 , що становить 20 х 2 600 = 52 000 грн.

Суд вважає, що такий розмір застави гарантуватиме виконання ним покладених на нього КПК України обов`язків та не буде завідомо непомірним.

Суд вважає за необхідне, в разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України: з`являтись до суду за першою вимогою; не відлучатись із міста Біла Церква без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 199, 314-316, 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , про продовження строку тримання під вартою, - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 на шістдесят днів, тобто до 18 травня 2023 року, включно.

Визначити ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 52 000 грн.

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі звільнити ОСОБА_4 з-під варти.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена обвинуваченим, так і іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем).

Обвинувачений або заставодавець мають право внести заставу в будь-який момент протягом строку дії ухвали.

В разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) з`являтись до суду за першою вимогою;

2) не відлучатись із міста Біла Церква без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави, встановити двохмісячний строк дії покладених судом обов`язків, починаючи з дня внесення застави.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду, у порядку встановленому законом, протягом п`яти днів з дня її оголошення, обвинуваченим, захисником, прокурором.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 532 КПК України.

Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому КПК України.

Повний текст проголошений 24 березня 2023 року.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ірина ДУБАНОВСЬКА