ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника обвинувачених ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні Індустріального районного суду м.Дніпропетровська кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000631 від 26 листопада 2022 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Красний Лиман, Донецької області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в с.Рідкодуб, Краснолиманського району Донецької області, громадянки України, не заміжньої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акта, 25 листопада 2022, приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , спільно з ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, з метою таємного викрадення чужого майна, прийшли до опори ЛЕМ №65 на залізничній колії №11, розташованої на не охоронюваній території парку північного відправлення станції Лиман регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» по вул.Привокзальна, 28-А, в м.Лиман, Краматорського району, Донецької області, де на землі знаходились пошкодженні: контактний дріт МФ - 100, загальною вагою 64 кг 425 гр. загальною вартістю 12836,68 грн. та несучий трос М-120,загальною вагою 24 кг 670 гр., загальною вартістю 4915,50 грн., які перебувають на балансі зазначеного підприємства.

Реалізуючи свій протиправний, корисливий, злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи, що посягає на чужу власність, на яку не має ніякого права, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди і бажаючи завдати таку шкоду, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету наживи та незаконного збагачення, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 умисно, таємно, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, за допомогою принесеної з собою ножівкою по металу, почали розпилювати контактний дріт МФ - 100 та несучий трос М-120, які з метою подальшого викрадення складали на землі.

Однак, довести до кінця свій злочинний намір ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не змогли, оскільки не вчинили усіх дій які вважали необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від їх волі, так як в той момент були поміченими співробітниками СКП ВП №3 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, які на місці припинили їх злочинні дії.

Таким чином ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України.

09 грудня 2022 року між прокурором Лиманського відділу Слов`янської окружної прокуратури Донецької області та обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст.ст.468,469,472 КПК України, укладені угоди про визнання винуватості.

Згідно із даними угодами, прокурор та обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України. Обвинувачені повністю визнали свою винуватість у зазначеному діянні. Сторони погоджуються на призначення наступного покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі з встановленням іспитового строку на підставі ст.ст.75, 76 КК України.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоди про визнання винуватості оскільки вони не суперечать вимогам кримінального процесуального законодавства України і призначити обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 узгоджену в угодах міру покарання.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 також просили затвердити угоди про визнання винуватості і призначити узгоджену в них міру покарання. При цьому ОСОБА_4 та ОСОБА_5 беззастережно визнали себе винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України за викладених в обвинувальному акті обставин.

Представник потерпілого надав письмову згоду на укладання угод про визнання винуватості, укладених між прокурором та обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 судом було роз`яснено та ними усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: можливість оскарження вироку лише з підстав призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 цього Кодексу, в тому числі - не роз`яснення наслідків укладення угоди.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст.468-470 КПК України, в тому числі - щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно зі ч.6 ст.474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом було встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим.

Таким чином суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення та перевиховання обвинувачених і відповідає загальним засадам призначення покарання. При призначені покарання враховано обставини, передбачені ст.66-67 КК України, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_5 є щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_5 не встановлено.

Таким чином, за наслідками розгляду угод про визнання винуватості, суд, перевіривши відповідність даних угод вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність підстав для прийняття рішення про затвердження угод про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження: про призначення обвинуваченим узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України та ухвалення обвинувального вироку.

За таких обставин, суд вважає за необхідне застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши обвинуваченого з під варти у залі суду.

Також, суд вважає за необхідне скасувати застосований до обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч.9 ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.314,368,369,370,371,374,376,395,472,474,475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 09 грудня 2022 року, укладену між прокурором Лиманського відділу Слов`янської окружної прокуратури Донецької області та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасувати, звільнивши його з-під варти у залі суду.

Затвердити угоду про визнання винуватості від 09 грудня 2022 року, укладену між прокурором Лиманського відділу Слов`янської окружної прокуратури Донецької області та обвинуваченою ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арештувідносно ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2022 року на тимчасово вилучене майно, а саме контактний дріт мф 100 загальною вагою 64 кг 425 г, несучий трос м120 загальною вагою 24 кг 670 г, що належить парку північного відправлення станції Лиман регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця», та ножівку по металу, яка була вилучена у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , шляхом заборони відчуження та розпорядження ними скасувати.

Речові докази: контактний дріт мф 100 загальною вагою 64 кг 425 г, несучий трос м120 загальною вагою 24 кг 670 г повернути власнику за належністю;

ножівку по металу знищити.

Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Згідно п.1 ч.4 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.4,6,7 ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Суддя ОСОБА_1