ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1125/22 Справа № 179/254/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000003 за апеляційними скаргами прокурора Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської обласної прокуратури, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2022 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився с. Пролетарське Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи доведеності вини та кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого через м`якість, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 років; в іншій частині вирок залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції призначаючи обвинуваченому покарання не врахував те, що ОСОБА_8 свою вину у вчиненні умисного вбивства не визнав, з метою уникнення кримінальної відповідальності надавав суду суперечливі між собою покази, у вчиненому не розкаявся, що свідчить про його зверхнє ставлення до одного з найбільш суспільно небезпечних кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я особи.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України та закрити кримінальне провадження, у зв`язку з недоведеністю його вини.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що 04.01.2021 року ОСОБА_9 , проїжджаючи зі своїм чоловіком біля двору ОСОБА_10 , через відкриту хвіртку побачила лежачим на спині нерухоме тіло ОСОБА_11 , також ОСОБА_12 , коли підходив до будинку ОСОБА_10 , біля веранди, виявив нерухоме тіло ОСОБА_19, при цьому ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на прохання господарки двору перевезли на садовій тачці ОСОБА_11 , який видавав звуки схожі на хрип, до ОСОБА_14 .

06.01.2021 року ОСОБА_9 та ОСОБА_15 приїхали до поліції та побачили на обличчі обвинуваченого ОСОБА_8 тілесні ушкодження, на їх запитання щодо наявних синців, обвинувачений пояснив, що так його допитували.

Стверджує, що зазначені судом у вироку ініціали ОСОБА_16 є неправильними, оскільки правильним буде ОСОБА_17 .

Зазначає, що суд, як на підставу визнання вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, посилається на покази ОСОБА_18 , яка в судовому засіданні повідомила, що пізно ввечері бачила сварку та бійку між ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , однак ОСОБА_18 не могла це бачити, оскільки відстань між їхніми домами близько 250-300 метрів, окрім того, її господарство від дороги загороджено високим суцільним забором, понад яким ростуть дерева та чагарники, а освітлення на вулиці у цій частині відсутнє. При додатковому допиті вказаний свідок повідомила про те, що вона нічого не бачила, а тільки чула голос обвинуваченого, що також підлягає сумніву з урахуванням суттєвої відстані між її верандою та домом ОСОБА_8 .

Вказує на те, що покази свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13, які перевозили нерухоме (з незначними ознаками життя) тіло потерпілого із двору ОСОБА_10 до будинку ОСОБА_8 , суперечать один одному.

Стверджує, що обвинувачений ОСОБА_8 під час слідчого експерименту перебував під психологічним тиском слідчого.

Окрім того, ОСОБА_8 затримали зранку, при цьому його не було оглянуто на предмет наявності тілесних ушкоджень, також не оглядались його речі на предмет виявлення бурих плям, а допитаний він був тільки ввечері.

Посилається на те, що 04.01.2021 року приблизно із 15 до 18 години нерухоме тіло потерпілого, при морозі близько 10 градусів, пролежало у дворі ОСОБА_10 до його виявлення ОСОБА_12 та перевезення до ОСОБА_14 . Експерт в судовому засіданні пояснив, що стан сп`яніння потерпілого давав йому можливість знаходитись у вертикальному положенні, рухатись, тобто пересуватись з місця на місце, а тому, виходячи із цієї ситуації, не зрозуміло ким, чим, скільки, куди та як саме були нанесені потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Зазначає, що суд у вироку посилається на те, що саме ОСОБА_11 у вечірній час 04.01.2021 року були нанесені легкі тілесні ушкодження ОСОБА_14 , однак у матеріалах провадження відсутні докази щодо наявності тілесних ушкоджень у обвинуваченого під час його затримання.

Вказує на те, що суд не надав належної оцінки тому факту, що ОСОБА_11 перевозили на тачці, та від мешканців с. Водяне поступала інформація продавцю магазина ОСОБА_17 про те, що на тачці були явно виражені бурі плями, схожі на кров. Також про те, що потерпілого перевозили на тачці, було відомо слідчому та прокурору, однак вказана тачка не була оглянута та сфотографована, також її не було долучено в якості доказу.

Стверджує, що обвинувачений за своїми фізичними даними не міг відтягнути чи перенести потерпілого. Також в будинку обвинуваченого було виявлено дерев`яну палку, на якій були сліди бурого кольору, та якою по версії сторони обвинувачення ОСОБА_8 наносив удари потерпілому, однак не зрозуміло, чому обвинувачений за ніч не зміг сховати, знешкодити знаряддя вбивства.

Зазначає, що у цьому випадку є ексцес виконавця, а тому, припустивши, що ОСОБА_14 вчинив вказаний злочин, його дії необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.121 КК України.

Вказує на те, що ОСОБА_8 є літньою людиною, інвалід дитинства, тяжко хворий, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2022 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

За обставин, викладених у вироку, 04.01.2021 року приблизно о 21.00 годині ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , почувши стук у двері, вийшов до коридору свого будинку, де помітив ОСОБА_19 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Під час розмови між ОСОБА_8 та ОСОБА_19 виникла раптова сварка на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, в ході якої ОСОБА_19 наніс ОСОБА_8 кулаком правої руки декілька ударів в область обличчя, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді забою та синців обличчя.

Після отриманих тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин з ОСОБА_19 , раптово виник злочинний умисел, направлений на вбивство, тобто протиправне позбавлення життя ОСОБА_19 .

Так ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем свого мешкання, а саме в приміщенні коридору житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_2 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті іншій людині, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого протиправного діяння та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння у вигляді смерті, взяв до рук дерев`яну палицю та із застосуванням фізичної сили, умисно наніс нею приблизно 2-3 удари в область голови потерпілого ОСОБА_19 , в результаті чого останній впав на поверхню землі на спину.

В подальшому ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_19 , наніс множинні удари дерев`яною палицею в область голови та тулуба потерпілого ОСОБА_19 , в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми голови, тулубу та кінцівок: закрита черепно-мозкова травма; забійна рана в міжбрійвній ділянці; садна в області лівої брови з переходом на лобну ділянку, в правій лобній ділянці; синці підборіддя (із садном), по верхній губі ліворуч, в проекції нижньої щелепи ліворуч; в області носу (із забійною раною); крововиливи в слизових оболонках губ, забійні рани на слизовій верхньої губи ліворуч; крововиливи в м`яких покрівних тканинах голови в лобних ділянках; крововиливи в м`яких тканинах обличчя відповідно ушкодженням; перелом кісток носу; перелом нижньої щелепи ліворуч; крововиливи під м`якою мозковою оболонкою та в речовині головного мозку; синці по лівій половині грудної клітки, в проекції лівого плечевого суглобу, по передпліччям та кистям рук; крововилив у м`яких тканинах грудної клітки в області грудини, перелом тіла грудини; переломи 3, 5 ребер ліворуч по передньо-пахвинній лінії без ушкодження пристінкової плеври, крововилив в товщі серцевої сорочки, які в своїй сукупності призвели до сумісної тупої травми голови, тулубу та кінцівок, знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті і стосовно живих осіб відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала вимоги апеляційної скарги прокурора та заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги захисника, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника та заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами, а саме:

- показами свідка ОСОБА_18 , яка в судовому засіданні повідомила, що 04.01.2021 року зранку до неї приходив ОСОБА_8 за горілкою. Потім приблизно о 15.00 годині до неї прийшов ОСОБА_19 , вона йому продала пляшку горілки об`ємом 0,5 л, після чого він пішов до ОСОБА_8 . Через деякий час, приблизно через годину, до неї прийшов ОСОБА_8 щоб купити пляшку горілки, сказавши, що у нього є 40 грн, які дав йому ОСОБА_19 . Вона продала йому пляшку горілки і він пішов додому. Ввечері, приблизно після 16.00 годині до неї прийшов ОСОБА_20 і повідомив, що у неї на подвір`ї спить ОСОБА_19 . У ОСОБА_20 не вдалося самостійно підняти п`яного ОСОБА_19 , тому він за її порадою пішов за допомогою до ОСОБА_21 . Потім ОСОБА_20 з ОСОБА_21 взяли у неї на подвір`ї садовий візочок і відтягли ОСОБА_19 до ОСОБА_8 . Вона бачила ОСОБА_19 , який був у стані алкогольного сп`яніння, щось бурмотів. Ні крові, ні видимих тілесних ушкоджень на ньому вона не бачила. Вона вирішила відвезти ОСОБА_19 до ОСОБА_8 , оскільки останній часто у ОСОБА_8 ночував, вони спілкувалися, разом вживали алкогольні напої. Вона бачила, як ОСОБА_20 з ОСОБА_21 затягли ОСОБА_19 до коридору будинку ОСОБА_8 . Також доповнила, що між ОСОБА_8 і ОСОБА_19 колись відбувся конфлікт, коли ОСОБА_8 працював у неї по господарству, а ОСОБА_19 побив його. У них часто виникали різні конфлікти, після чого вони завжди мирилися. Ввечері вона почула, як між ОСОБА_8 і ОСОБА_19 виник конфлікт, ОСОБА_8 голосно говорив: «Навіщо тебе привели?», а потім про щось спілкувалися на підвищених тонах. Освітлення на стовпах ще не було, втім вона добре чула голоси ОСОБА_8 і ОСОБА_19 . Зранку ІНФОРМАЦІЯ_2 її покликали працівники поліції і повідомили, що на подвір`ї ОСОБА_8 лежить мертвий ОСОБА_19 .

Під час повторного допиту свідок ОСОБА_18 також повідомила, що 04.01.2021 року, коли до неї приходив ОСОБА_8 , він був одягнений в сірий светр і сіруватого кольору штани. Наступного дня, зранку, коли до неї прийшов ОСОБА_8 з працівниками поліції, останній був одягнений в інший одяг, а саме светр зеленого кольору. Ввечері вона чула, як між ОСОБА_8 і ОСОБА_19 був словесний конфлікт, оскільки ОСОБА_8 після вживання спиртних напоїв голосно розмовляє. Після того, як хлопці відвезли ОСОБА_19 до ОСОБА_8 і пішли додому, вона чула як ОСОБА_8 говорив: «Я ходив із синцем, тепер ти будеш!»;

- показами свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які в судовому засіданні надали ті ж самі покази що й свідок ОСОБА_18 , а саме в частині перевезення ОСОБА_19 з двору ОСОБА_18 до ОСОБА_8 . При цьому свідки зазначили, що потерпілий був в стані алкогольного сп`яніння та тілесних ушкоджень на ньому вони не бачили. Окрім того, свідки повідомили, що коли вони йшли, то чули як ОСОБА_8 говорив ОСОБА_19 , щоб той йшов додому.

Також вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується письмовими доказами:

- протоколом огляду місця події від 05.01.2021 року з планом-схемою, фототаблицею та відеозаписом до нього, в ході проведення якого було оглянуто територію домоволодіння, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , де біля вхідних дверей будинку було виявлено труп ОСОБА_19 з тілесними пошкодженнями, і зафіксовано обстановку після вчинення злочину (т.1 а.п. 131-168, 172);

- протоколом огляду трупа від 05.01.2021 року, в ході проведення якого було оглянуто труп ОСОБА_19 , який було виявлено ОСОБА_22 біля вхідних дверей будинку АДРЕСА_2 , і зафіксовано тілесні ушкодження, які були на ньому виявлені (т.1 а.п. 174-175);

- довідкою лікаря КП «Магдалинівська ЦРЛ МРР» ОСОБА_23 від 05.01.2021 року, відповідно до якої під час огляду у ОСОБА_8 було діагностовано забій обличчя та синці на обличчі (т.1 а.п. 180);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.01.2021 року за участю підозрюваного ОСОБА_8 та відеозаписом до нього, в ході проведення, якого останній на місці події розказав та показав, як між ним та ОСОБА_19 стався конфлікт, під час якого він наніс ОСОБА_19 удари дерев`яною палицею, після того як останній вдарив його по обличчю та нозі (т.1 а.п. 181, 185);

- висновком експерта № 2-Е від 26.01.2021 року, відповідно до якого смерть ОСОБА_19 настала від сумісної тупої травми голови, тулуба та кінцівок з переломами грудини, ребер, кісток лицевого черепу, яка ускладнилась шоком, що підтверджується наявністю ушкоджень, морфологічними змінами внутрішніх органів та даними додаткових методів досліджень. Всі вищевказані ушкодження виникли прижиттєво, незадовго до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів), забійна рана в міжбрівній ділянці заподіяна одним ударом тупого твердого предмету зі сплощеною (чи сплощено-випуклою) контактуючою поверхнею. Всі вищевказані ушкодження, які в своїй сукупності призвели до сумісної тупої травми голови, тулубу та кінцівок знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті, і стосовно живих осіб відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння. Враховуючи характер, кількість та локалізацію виявлених при судово-медичній експертизі трупу тілесних ушкоджень, можливо вказати, що механізм виникнення даних ушкоджень не суперечить даним протоколу слідчого експерименту від 05.01.2021 року за участю підозрюваного ОСОБА_8 . При судово-токсикологічному дослідженні крові ОСОБА_19 виявлений етиловий спирт у концентрації 3,17 %, що стосовно живих осіб могло відповідати сильному алкогольному сп`янінню (т.1 а.п. 187-190);

- висновком експерта № 75/1 від 25.01.2021 року, відповідно до якого в піднігтьовому вмісті нігтьових зрізів з правої руки підозрюваного ОСОБА_8 встановлено наявність крові, яка може походити від потерпілого ОСОБА_19 , враховуючи групову належність його крові (т.1 а.п. 221-224);

- висновком експерта № СЕ-19/108-21/838-Б від 12.02.2021 року, відповідно до якого, на наданих на дослідження речових доказах, які були вилучені в ході проведення огляду території домоволодіння та житлового будинку АДРЕСА_2 , а саме на фрагменті деревини (об`єкт № 3 - змив зроблений зі слідів речовини бурого кольору на фрагменті деревини) встановлена наявність слідів крові людини, які належать особі чоловічої генетичної статі, співпадають з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_19 . На наданому на дослідження фрагменті деревини (об`єкт № 4 - змив зроблений з місць вільних від нашарувань речовини бурого кольору на фрагменті деревини) встановлена наявність клітин з ядрами, які містять генетичні ознаки зразків крові потерпілого ОСОБА_19 , підозрюваного ОСОБА_8 . На наданих на дослідження светрі (об`єкти №№ 5-8 - змиви зі светру на ділянках А, Б, В, Г, відповідно, зі слідів речовини бурого кольору), куртці (об`єкти №№ 9-12 - змиви зі зовнішньої поверхні куртки), штанях (об`єкти №№ 13-16 - змиви із штанів на ділянках А, Б, В, Г, відповідно, зі слідів речовини бурого кольору) встановлена наявність слідів крові людини. Генетичні ознаки слідів крові людини на светрі (об`єкти №№ 5, 6, 8), куртці (об`єкти №№ 9, 10, 11), штанях (об`єкти №№ 13, 15, 16) належать особі чоловічої генетичної статі, співпадають між собою та з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_8 . Генетичні ознаки слідів крові людини на светрі (об`єкт № 7) належать особі чоловічої генетичної статі та співпадають з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_19 . На наданому на дослідження змиві з миски (об`єкт № 17) встановлена наявність слідів крові людини, генетичні ознаки яких співпадають з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_19 . На наданій на дослідження сорочці (об`єкти №№ 18-22 - вирізки зроблені зі слідів речовини бурого кольору на ділянках А, Б, В, Г, Д, відповідно) встановлена наявність слідів крові людини. Генетичні ознаки слідів крові людини на сорочці (об`єкти №№ 18-21) належать особі чоловічої генетичної статі, співпадають між собою та з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_8 . На наданому на дослідження фрагменті деревини (об`єкт № 24 - змив зроблений зі слідів речовини бурого кольору на фрагменті деревини) встановлена наявність слідів крові людини, генетичні ознаки яких співпадають з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_19 (т.2 а.п. 1-26);

- висновком експерта № 15 від 29.01.2021 року, відповідно до якого у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді - забою обличчя, синців обличчя. Дані тілесні ушкодження могли бути спричинені при дії тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею (яким може бути і кулак людини) чи об такий, і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Судово-медичні дані, які б вказували на давність спричинення ушкодження, відсутні з-за поверхового опису характеру ушкоджень. Судово-медичні дані не протирічать можливості спричинення ушкоджень при обставинах, вказаних у протоколі слідчого експерименту від 05.01.2021 року за участю ОСОБА_8 - при ударі кулаком в обличчя (т.2 а.п. 29-30);

- іншими доказами, зазначеними у вироку, та взятими судом до уваги.

Підстав для того, щоб вважати зазначені докази недопустимими у кримінальному провадженні, на підставі яких суд дійшов висновку про винність ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, суд не знаходить, адже суд першої інстанції, згідно із положеннями ст. 94 КПК України, під час ухвалення вироку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінював кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_9 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 бачили тіло ОСОБА_19 у дворі ОСОБА_18 не свідчить про невинуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оскільки його вина підтверджується наявними в матеріалах провадження доказами, а саме, показами свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які стверджували, що коли вони перевозили потерпілого у двір ОСОБА_8 , то ОСОБА_19 був у стані алкогольного сп`яніння, протоколом огляду місця події від 05.01.2021 року, відповідно до якого, біля вхідних дверей будинку обвинуваченого було виявлено труп ОСОБА_19 з тілесними пошкодженнями, протоколом проведення слідчого експерименту від 05.01.2021 року за участю підозрюваного ОСОБА_8 , в ході якого ОСОБА_8 показав як він наніс ОСОБА_19 удари дерев`яною палицею, а також висновками експертиз.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_9 , ОСОБА_15 у відділку поліції бачили на обличчі ОСОБА_8 тілесні ушкодження, та який їм пояснив, що його так допитували, а також, що ОСОБА_8 під час слідчого експерименту був під психологічним тиском слідчого є безпідставними, оскільки на підставі зазначених обвинуваченим ОСОБА_8 обставин щодо застосування до нього методів фізичного та психологічного впливу під час досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, слідчим третього слідчого відділу ТУ ДБР, розташованому в м. Полтаві, ОСОБА_24 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000334, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, відповідно до якого вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення в діях працівників ВП №1 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Твердження захисника про те, що зазначені судом у вироку ініціали ОСОБА_16 є неправильними, оскільки правильним буде ОСОБА_17 , не заслуговує на увагу, так як вказана обставина не є тим істотним порушенням вимог КПК України, яка є підставою для скасування чи зміни вироку суду, та може бути виправлена як описка.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_18 не могла бачити та чути сварку між ОСОБА_8 та ОСОБА_19 з урахуванням відстані між домами ОСОБА_18 та ОСОБА_8 є безпідставним, оскільки покази вказаного свідка судом першої інстанції визнанні допустимими, з чим погоджується колегія суддів, оскільки свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 в суді першої інстанції повідомили, що коли вони везли потерпілого у двір обвинуваченого, то на ОСОБА_19 тілесних ушкоджень не бачили, та після того, як вони залишили ОСОБА_19 у дворі ОСОБА_8 чули як обвинувачений виганяв потерпілого із свого двору.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_8 затримали зранку, при цьому його не було оглянуто на предмет наявності тілесних ушкоджень, оскільки у матеріалах провадження відсутні докази щодо їх наявності, також не оглядались його речі на предмет виявлення бурих плям, а допитаний він був тільки ввечері є безпідставними, оскільки відповідно до довідки лікаря КП «Магдалинівська ЦРЛ МРР» ОСОБА_8 був оглянутий 05.01.2021 року, тобто в день його затримання, також відповідно до вказаної довідки під час огляду у ОСОБА_8 було діагностовано забій обличчя та синці на обличчі, окрім того, з висновку експерта № 15 від 29.01.2021 року вбачається, що виявлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді - забою обличчя, синців обличчя могли бути спричинені при дії тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею (яким може бути і кулак людини) чи об такий, а також при обставинах, вказаних у протоколі слідчого експерименту від 05.01.2021 року за участю ОСОБА_8 - при ударі кулаком в обличчя. Окрім того, з матеріалів провадження вбачається, що під час огляду місця події було вилучено речі, які в тому числі належать обвинуваченому та визнані у цьому кримінальному провадженні речовими доказами (т.1 а.п.170, т.2 а.п. 35), на яких відповідно до висновку експерта № СЕ-19/108-21/838-Б від 12.02.2021 року були виявлені сліди крові, які належать ОСОБА_8 та ОСОБА_19 .

Доводи захисника про те, що 04.01.2021 року приблизно із 15 до 18 години нерухоме тіло потерпілого, при морозі близько 10 градусів, пролежало у дворі ОСОБА_10 до його виявлення ОСОБА_12 та перевезення до ОСОБА_14 , експерт в судовому засіданні пояснив, що стан сп`яніння потерпілого давав йому можливість знаходитись у вертикальному положенні, рухатись, а тому, виходячи із цієї ситуації, не зрозуміло ким, чим, скільки, куди та як саме були нанесені потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки спростовуються протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 який під час вказаної слідчої дії показав, як він наніс ОСОБА_19 удари дерев`яною палицею, в тому числі, в область голови, що узгоджується із висновком експерта № 2-Е від 26.01.2021 року, відповідно до якого, смерть ОСОБА_19 настала від сумісної тупої травми голови, тулуба та кінцівок з переломами грудини, ребер, кісток лицевого черепу, яка ускладнилась шоком, всі вищевказані ушкодження виникли прижиттєво, незадовго до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів), забійна рана в міжбрівній ділянці заподіяна одним ударом тупого твердого предмету зі сплощеною (чи сплощено-випуклою) контактуючою поверхнею, також зазначено, що механізм виникнення даних ушкоджень не суперечить даним протоколу слідчого експерименту від 05.01.2021 року за участю підозрюваного ОСОБА_8 . Також при огляді місця події було виявлено та вилучено фрагмент дерев`яної лутки, особисті речі ОСОБА_8 , металеву миску та палицю зі слідами речовини бурого кольору, на яких відповідно до висновку експерта № СЕ-19/108-21/838-Б від 12.02.2021 року була виявлена кров потерпілого ОСОБА_19 .

Окрім того, допитаний в суді першої інстанції експерт ОСОБА_25 складений ним висновок підтвердив, при цьому зазначив, що при нанесенні тілесних ушкоджень положення тіла ОСОБА_19 могло змінюватися і перебувати, як у вертикальному положенні, так і у горизонтальному, тобто лежачому. Всі тілесні ушкодження були спричинені комплексом ударів, з достатньою силою, які відповідають даним слідчого експерименту.

Твердження захисника про те, що суд не надав належної оцінки тому факту, що ОСОБА_11 перевозили на тачці, на якій були плями бурого кольору, та яка на досудовому розслідуванні не була оглянута та не долучена в якості доказу не заслуговує на увагу, оскільки судом першої інстанції звернуто увагу на те, що допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_26 про дані обставини не зазначала. При цьому, прокурор в судовому засіданні повідомив, що під час огляду місця події, також було оглянуто і візок, на якому свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 перекотили ОСОБА_19 до домоволодіння ОСОБА_8 , однак на вказаному візку були відсутні будь-які ознаки злочину, а тому окремий огляд цього візка не здійснювався.

Посилання захисника на те, що обвинувачений за своїми фізичними даними не міг відтягнути чи перенести потерпілого, а також, що не зрозуміло, чому обвинувачений за ніч не зміг сховати, знешкодити знаряддя вбивства, - не заслуговують на увагу, оскільки жодним чином не спростовують висновків суду щодо винуватості обвинуваченого, яка підтверджується сукупністю доказів, наведених у вироку.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що у цьому випадку є ексцес виконавця не є слушними, оскільки обвинуваченому не інкримінується вчинення злочину у співучасті. Твердження захисника, що дії ОСОБА_8 необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.121 КК України не можуть бути взяті до уваги, оскільки характер, кількість та локалізація виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень та механізм їх спричинення свідчать про те, що обвинувачений діяв з умислом на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_19 .

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ознаками ч.1 ст.115 КК України, а саме: у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, а тому апеляційна скарга захисника в цій частині задоволенню не підлягає.

Суд першої інстанції у вироку послався на мотиви, чому він спростовує позицію обвинуваченого, з чим погоджується колегія суддів.

Що стосується виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, то воно відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, оскільки при його призначенні судом першої інстанції були враховані: тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відноситься згідно із ст. 12 КК України до категорії особливо тяжкого злочину; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має ІІІ групу інвалідності по загальному захворюванню з ураженням опорно-рухового апрату, за місцем мешкання характеризується задовільно, а також поведінку загиблого ОСОБА_19 , який, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в ході конфлікту спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження; обставину, що пом`якшує покарання - активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; обставин, що обтяжують покарання, - не встановлено.

Апеляційним переглядом встановлено, що судом першої інстанції враховані обставини, на які посилається захисник у своїй апеляційній скарзі, при призначенні покарання ОСОБА_8 , а саме, що він є інвалідом, раніше не судимий, також враховано характеристику за місцем проживання, при цьому має певні захворювання, те, що обвинувачений є особою похилого віку, оскільки судом призначено покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч.1 ст.115 КК України.

Колегія суддів вважає, що обставин, що можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину захисником не наведено, а тому підстави для застосування більш м`якого покарання відсутні.

Твердження прокурора про те, що обвинувачений вину не визнав, надавав суду суперечливі між собою покази, не розкаявся, колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки обрана позиція захисту не є підставою для призначення більш суворого покарання.

Таким чином, вимога прокурора щодо призначення більш суворого покарання, про що просить прокурор, не свідчить про те, що призначене покарання є явно несправедливим, оскільки обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.115 КК України було призначено судом з урахуванням всіх обставин, передбачених ст.65 КК України, зокрема, особи обвинуваченого, який є особою похилого віку, інвалідом, раніше не судимий, що не вказує на необхідність призначення більш суворого покарання.

У сукупності наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років.

Отже, з урахуванням викладеного, призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційних скарг прокурора та захисника, вважаючи доводи останніх не обґрунтованими.

Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської обласної прокуратури, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2022 року - залишити без задоволення.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2022 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3