справа № 278/905/23
У Х В А Л А

02 березня 2023 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі КК),

в с т а н о в и в:

04.03.2023 спливає строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , встановлений ухвалою слідчого судді. У зв`язку з цим прокурор заявив клопотання про продовження цього строку, мотивуючи його тим, що ризики переховування від суду, впливу на потерпілого та свідків обвинувачення, а також вчинення нових кримінальних правопорушень, які були підставою для обрання цього запобіжного заходу, продовжують існувати. Наявність цих ризиків прокурор обґрунтував тим, що обвинувачений раніше неодноразово відбував покарання у виді позбавлення волі, зловживає алкоголем, до затримання ніде не працював, розлучений, утриманців не має, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора та просили обрати менш суворий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки ОСОБА_4 має постійне місце проживання у м. Житомирі, не має наміру впливати на потерпілого та свідків обвинувачення, оскільки визнає винуватість в інкримінованому діянні за ч. 1 ст. 121 КК тощо.

Оскільки головуючий суддя ОСОБА_6 перебуває в нарадчій кімнаті по іншому кримінальному провадженню, а строк тримання під вартою обвинуваченого спливає, в Україні продовжено дію карантину, дане клопотання на підставі п. 20-5 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) розглядається іншим суддею, визначеним в порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 цього Кодексу.

Розглянувши клопотання прокурора, суддя виходить із наступного.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за вчинення яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, суддя вважає, що існує ризик переховування від суду. Разом із цим, враховуючи процесуальну позицію обвинуваченого та його активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, суддя не вбачає ризику незаконного впливу обвинуваченого на потерпілого чи свідків обвинувачення.

Крім того, з наданої копії довідки щодо судимостей ОСОБА_4 вбачається, що він раніше неодноразово засуджувався за вчинення тяжких кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я людини, за що відбував покарання у виді позбавлення волі. Востаннє ОСОБА_4 був засуджений 8.12.2010 за ч. 2 ст. 121 КК до 7 років позбавлення волі. 30.09.2015 звільнений умовно-достроково від відбування покарання. Відповідно до п. 8 ст. 89 КК такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення. Згідно із ч. 3 ст. 90 КК якщо особу було достроково звільнено від відбування покарання, то строк погашення судимості обчислюється з дня дострокового звільнення її від відбування покарання (основного та додаткового). Оскільки з дня умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 минув шестирічний строк погашення судимості, він вважається таким, що не має судимості. Враховуючи наведене, а також зазначену в обвинувальному акті пом`якшуючу покарання обставину у виді щирого каяття, суддя не вбачає наявності ризику вчинення нових кримінальних правопорушень.

При вирішенні питання щодо виду запобіжного заходу, який зможе запобігти вищенаведеному ризику переховування від суду, суддя виходить із положення, закріпленого у ч. 3 ст. 176 КПК, щодо достатності запобіжного заходу для запобігання ризику. Враховуючи наведене, відомості про особу обвинуваченого, наявність у нього житла, суддя дійшов висновку, що запобіжним заходом, достатнім для запобігання настанню вказаного ризику буде цілодобовий домашній арешт із зобов`язанням носити електронний засіб контролю.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 371, 372 КПК, суддя

п о с т а н о в и в:

Обраний раніше обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінити на цілодобовий домашній арешт, звільнивши його негайно з-під варти в залі суду.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_4 цілодобово залишати житло, а саме квартиру АДРЕСА_3 .

Строк дії запобіжного заходу 2 місяці до 01 травня 2023 року включно.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 носити електронний засіб контролю на строк 2 (два) місяці.

Ухвалу передати для виконання до Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1