Справа № 947/4113/23
Провадження № 1-кс/947/1336/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання директора ТОВ «Крипт Інвест Клуб» ОСОБА_3 про скасування арешту на майно, яке було накладено відповідно до ухвали Київського районного суду м. Одеси від 24.06.2020 року у справі №947/13382/20, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні слідчого відділу Київського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області проводилося досудове розслідування кримінального провадження №0000053 від 22.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Заявник вказує, що ТОВ «Крипт Інвест Клуб» є власником арештованого майна, нежитлового будинку за адресою м. Одеса вул. Варненська буд. 21Е, пройшов значний проміжок часу, дане майно не відповідає вимогам ст.98 КПК України, ТОВ «Крипт Інвест Клуб», не має відношення до кримінального провадження №0000053 від 22.05.2020 року, жодній особі про підозру не повідомлено, а за такого вважає за необхідно скасувати арешт на майно.

Заявник до суду подав заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності заявлені вимоги підтримав просив задовольнити.

Слідчий до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24.06.2020 року у справі №947/13382/20 задоволено клопотання та накладено арешт на майно, в тому числі на нежитловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Вивчивши доводи клопотання та додані до нього матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Під час вирішення питання про наявність підстав для застосування арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка визначає, що ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини спрямована не тільки на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, але також зобовязує державу вживати необхідних заходів, спрямованих на захист права власності. Зазначена правова позиція сформульована ЄСПЛ у справі «Броньовський проти Польщі» від 22 червня 2004 року. У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також Європейський суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття таких заходів.

Згідно ч. 1 ст. 318 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно із Узагальненням судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, інформацію про що заслухано та обговорено на засіданні пленуму ВССУ, яке відбулося 07.02.2014 року, зазначається, що щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього додатки слідчий суддя приходить до висновку, що на даний час власнику вилученого майна про підозру не повідомлено, з моменту накладення арешту пройшов значний проміжок часу, за який можливо було прийняти кінцеве рішення у кримінальному провадженні, водночас продовження дії арешту на майно позбавляє власника нерухомого майна можливості здійснювати свої права на користування та розпорядження своїм майном.

Фактичні обставини справи свідчать про відсутність потреби для подальшого застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому на даний момент відпала необхідність у накладенні арешту на нежитлові будівлі за адресою АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170 - 174 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання директора ТОВ «Крипт Інвест Клуб» ОСОБА_3 про скасування арешту майно, на яке було накладено відповідно до ухвали Київського районного суду м. Одеси від 24.06.2020 року у справі №947/13382/20 - задовольнити.

Арешт, накладений ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24.06.2020 року у справі №947/13382/20 (із забороною проведення будь-яких реєстраційних дій відносно об`єкту нерухомого майна), на нежитлові будівлі, які знаходяться за адресою м. Одеса вул. Варненська, будинок 21Е (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101)- скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили негайно після оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1