Справа №613/780/22 Провадження № 1-кс/613/331/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

заявника адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Богодухів заяву захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

24.10.2022 до Богодухівського районного суду Харківської області надійшла заява захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області ОСОБА_5 у справі № 613/751/22.

В обґрунтування заяви адвокат ОСОБА_3 зазначив, що слідчий Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 та процесуальний керівник ОСОБА_7 неправомірно вилучили майно, належне його клієнту ОСОБА_4 мопед, і неправомірно утримують його, грубо ігноруючи вимоги ст.ст. 19, 41, 68 Конституції України. З цього приводу 16.10.2022 адвокат ОСОБА_3 звернувся в порядку ст. 214 КПК України до керівника Богодухівської окружної прокуратури Харківської області в порядку ст. 214 КПК України із заявою про злочини, скоєні слідчим СВ поліції № 2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 та злочинну бездіяльність процесуального керівника ОСОБА_7 по кримінальному провадженню, номер та дата якого, ані йому, ані його підзахисному невідомі. Однак, відомості до ЄРДР за його заявою внесені не були. Вважає, що невиконання посадовими особами окружної прокуратури Богодухівського району Харківської області вимог ст. 214 КПК України, має ознаки злочинів, передбачених ст.ст. 364, 396, 397 КК України.

Пояснив, що 11.10.2022 він звернувся до слідчого судді ОСОБА_5 зі скаргою, у якій просив, з посиланням на ст.ст. 19, 41, 68 Конституції України, ст.ст. 11, 364, 396, 397 КК України, ст.ст. 9, 36, 214 КПК України, не задовольняти клопотання органу досудового слідства та процесуального керівника: «1. Зобов`язати посадових осіб окружної прокуратури Богодухівського району Харківської області виконати вимоги ст.ст. 214, 216 КПК України внести до ЄРДР всі відомості, які містить його заява від 16.10.2022 за фактом скоєних правопорушень слідчим та процесуальним керівником по кримінальному провадженню; 2. Матеріали кримінального провадження направити до ЄРДР за підслідністю; 3. Зобов`язати посадових осіб поліції та прокуратури негайно повернути неправомірно вилучений мопед у громадянина ОСОБА_4 , його власнику; 4. В установлений законодавцем термін, повідомити захисника про результати виконання рішення суду з доданими до листа копіями витягів з ЄРДР». Вказував, що мопед у ОСОБА_4 було вилучено співробітниками поліції 01.10.2022. Копію протоколу вилучення, всупереч вимог чинного законодавства України, в день його вилучення, слідчим ОСОБА_4 видано не було.

Пояснив, що дружина, яка їхала з ОСОБА_4 на мопеді зі швидкістю 30 км на годину, по причині слизької дороги, впала з ним, отримавши на тілі синці, претензій до свого чоловіка не має, що відображено у протоколі її допиту. Згідно з Правилами судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, синці, і подібні їм тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень. А кримінальну відповідальність особи можуть нести лише за заподіяння тілесних ушкоджень середньої тяжкості, тяжких тілесних ушкоджень або смерть потерпілого. На думку захисника, цей факт вказує на те, що посадові особи органу досудового слідства та прокуратури, при неправомірному вилученні і протиправному утримуванні майна ОСОБА_4 , діяли неправомірно.

Окрім цього, на думку захисника, примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Так, на підставі викладеного, адвокат ОСОБА_3 11.10.2022 просив суд: «1. Відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна, яке належить ОСОБА_4 , а саме мототранспорта, який йому належить на праві приватної власності (справа № 613/751/22); 2. Зобов`язати слідчого негайно повернути тимчасово вилучене у ОСОБА_4 майно мототранспорт, яке утримується з грубим порушенням чинного законодавства України».

Однак, на думку захисника, судом не було взято до уваги вказані доводи та неправомірно задоволено клопотання про арешт майна ОСОБА_4 , незважаючи на те, що таке клопотання було подано з пропуском встановленого ч.1 ст.172 КПК України процесуального строку. На даний час, всупереч вимог чинного законодавства України, ОСОБА_4 досі не повернуте неправомірно вилучене у нього майно.

Вказані вище обставини, на думку захисника, з посиланням на ст.ст. 75-81 КПК України є підставою для відводу слідчого судді ОСОБА_5 .. З огляду на наведене, захисник заявляє недовіру та відвід, оскільки неправомірно задовольнивши клопотання про арешт майна ОСОБА_4 , слідчий суддя Богодухівського районного суду Харківської області ОСОБА_5 може об`єктивно розглянути і наступну справу.

Заявник - захисник ОСОБА_3 у судовому засіданні заяву про відвід слідчого судді підтримав у повному обсязі. Пояснив, що просить відвести слідчого суддю ОСОБА_5 від розгляду його скарги, поданої у порядку ст. 303 КПК України, на невнесення прокурором Богодухівської окружної прокуратури відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про злочини, вчинені слідчим ОСОБА_6 та процесуальним керівником. Вважає, що останніми було неправомірно вилучено у ОСОБА_4 мопед, на якому він віз свою дружину на базар. Вважає, що підстави для порушення кримінального провадження щодо ОСОБА_4 відсутні, оскільки його дружині внаслідок ДТП, згідно з рентгеном, було заподіяно легкі тілесні ушкодження, що не тягне за собою кримінальної відповідальності, крім того, ОСОБА_4 є порядною людиною і не міг заподіяти шкоди своїй дружині. Вказав, що ОСОБА_4 не було вручено копії протоколу про тимчасове вилучення його майна, а клопотання про накладення арешту на мопед було направлено до суду з порушенням встановленого законом процесуального строку. Однак, слідчий суддя ОСОБА_5 не звернув на це уваги та розглянув це клопотання на 12-й день після тимчасового вилучення майна, тобто, також з порушенням встановленого законом процесуального строку. Наразі мопед ОСОБА_4 не повернутий, хоча законних підстав для тримання мопеду у правоохоронних органів немає. Вказав, що завчасно до розгляду слідчим суддею клопотання про арешт майна він, у свою чергу, подав клопотання про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна, однак, це клопотання слідчим суддею досі не розглянуто, мопед ОСОБА_4 не повернутий. Враховуючи викладене, вважає, що наявні підстави для відводу слідчого судді ОСОБА_5 від розгляду скарги захисника ОСОБА_3 ..

ОСОБА_4 у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Прокурор в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду заяви про відвід повідомлений належним чином, у надісланому до суду письмовому клопотанні просив суд розглянути справу за його відсутності. Вважає заяву адвоката ОСОБА_3 невмотивованою та необґрунтованою, оскільки у ній не наведено будь-яких підстав, передбачених чинним КПК, для відводу слідчого судді ОСОБА_5 , у зв`язку з чим доводи, викладені у ній, задоволенню не підлягають.

Вислухавши думку заявника, враховуючи, що сторони кримінального провадження належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви, суд вважає за можливе провести розгляд заяви захисника ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 за відсутності сторін кримінального провадження.

Дослідивши доводи та обґрунтування заявленого відводу, викладені в заяві, вислухавши пояснення заявника, суд приходить до наступних висновків.

Зі змісту заяви про відвід та пояснень заявника судом з`ясовано, що у провадженні слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області ОСОБА_5 перебуває скарга захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 на дії органів досудового розслідування та прокуратури (справа № 613/751/22).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 80 Кримінального процесуального кодексу України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

В силу п.15 ст.7 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах, зокрема, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

У поданій заяві про відвід захисник ОСОБА_3 посилається на загальні норми ст.ст.75-81 КПК України, однак, не зазначає жодної з обставин, передбачених пунктами 1-5 ст.75 КПК України, які у розумінні чинного кримінально-процесуального закону можуть бути підставою для відводу судді.

Зі змісту пояснень заявника, наданих у судовому засіданні, судом з`ясовано, що підстави для відводу захисник ОСОБА_3 вбачає у тому, що слідчий суддя ОСОБА_5 розглянув та неправомірно, на думку заявника, задовольнив клопотання слідчих органів про накладення арешту на майно ОСОБА_4 , а відтак, не може бути неупередженим при розгляді скарги ОСОБА_3 , яка стосується невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про злочини, вчинені слідчим ОСОБА_6 та прокурором ОСОБА_7 в ході вилучення та неправомірного утримання мопеда, належного ОСОБА_4 , на який слідчим суддею ОСОБА_5 було накладено арешт.

Фактично доводи заявника зводяться до незгоди з процесуальним рішенням слідчого судді ОСОБА_5 - ухвалою про накладення арешту на майно, належне його підзахисному ОСОБА_4 , яку захисник вважає необґрунтованою, прийнятою з порушенням процесуальних норм та за відсутності фактичних підстав для накладення арешту.

Так, захисник ОСОБА_3 у судовому засіданні по розгляду заяви про відвід посилався на відсутність фактичних підстав для порушення кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 , невручення його підзахисному копії протоколу про тимчасове вилучення майна та пропущення слідчим (або прокурором захисник вказати не зміг) строку подачі клопотання про арешт майна.

Однак, прийняття такого процесуального рішення саме по собі не свідчить про упередженість слідчого судді при розгляді скарги захисника, поданої в порядку ст.303 КПК України, щодо невнесення прокурором Богодухівської окружної прокуратури відомостей до ЄРДР.

Слід відмітити, що розгляд клопотання про накладення арешту на майно та розгляд скарги на дії прокурора не є взаємопов`язаними, а твердження захисника про упередженість слідчого судді з огляду на факт задоволення ним клопотання про арешт майна - не підтверджені жодними доказами та носять характер суб`єктивних припущень.

У свою чергу, законність і обґрунтованість рішень слідчого судді можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним слідчим суддею процесуальним рішенням, а так само розгляд слідчим суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу слідчого судді.

При цьому, виходячи зі змісту пояснень заявника, наданих у судовому засіданні, ухвала про накладення арешту на майно ОСОБА_4 , ним та його підзахисним в апеляційному порядку не оскаржена.

Крім того, ані захисник ОСОБА_3 , ані його підзахисний, вважаючи, що наразі відсутні фактичні та правові підстави для арешту майна ОСОБА_4 , не звертались до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України, що підтвердив захисник у судовому засіданні.

Зі змісту пояснень заявника, наданих ним у судовому засіданні, судом встановлено, що як захисник ОСОБА_3 , так і його підзахисний ОСОБА_4 були вчасно повідомлені про дату, час та місце розгляду слідчим суддею ОСОБА_5 клопотання про арешт майна, при цьому, захисник скористався можливістю письмово викласти свої заперечення проти цього клопотання, оскільки, як зазначив сам заявник у судовому засіданні по розгляду заяви про відвід, він завчасно до судового засідання надіслав клопотання, в якому просив слідчого суддю ОСОБА_5 відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна. При цьому, причину, з якої захисник ОСОБА_3 не взяв участі у судовому засіданні по розгляду клопотання про арешт майна, він зазначити не зміг.

Слід зазначити, що чинним КПК України не передбачено подання клопотань про відмову в задоволенні клопотання та окремий їх розгляд у судовому засіданні, а тому твердження заявника про те, що слідчим суддею не повідомлено його про результати розгляду його клопотання про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна не свідчать про упередженість слідчого судді відносно заявника або його підзахисного.

Водночас, змістом заяви про відвід та поясненнями заявника, наданими у судовому засіданні, підтверджується, що він обізнаний про факт утримання мопеду ОСОБА_4 правоохоронними органами, та підстави такого утримання арешт майна, оскільки, як зазначив сам захисник у судовому засіданні, він звертався з цього приводу до слідчого та просив повернути мопед, однак, йому було відмовлено у цьому.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII).

Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 09 листопада 2006 року, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у рішенні у справі «Ветштайн проти Швецарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Стосовно об`єктивного критерію Європейський суд рекомендує визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7серпня 1996 poку, п. 58).

Проте, на думку суду, ті підстави, на які посилається заявник у своїй заяві про відвід слідчого судді ОСОБА_5 , не містять будь-яких об`єктивних відомостей щодо можливої зацікавленості слідчого судді під час здійснення розгляду скарги захисника ОСОБА_3 на дії та бездіяльність прокурора Богодухівської окружної прокуратури та не ставлять під сумнів об`єктивність слідчого судді ОСОБА_5 .

Будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість слідчого судді ОСОБА_5 в результатах розгляду скарги захисника або наявність обставин, які викликають сумнів у його неупередженості при розгляді даної скарги, з доводів заяви про відвід не вбачається.

Наявності інших підстав, передбачених частиною першою статті 75 та статтею 76 КПК України, для відводу слідчого судді ОСОБА_5 заявником не наведено.

Враховуючи викладене, подана заява про відвід не містить передбачених законом підстав для відводу судді, а отже, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 75, 80, 81, 369, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви захисника адвоката ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області ОСОБА_5 від розгляду скарги захисника ОСОБА_3 у справі № 613/751/22 відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1