Справа 688/3070/22
№ 1-кс/688/2039/22
Ухвала
про накладення арешту на майно

02 листопада 2022 року м. Шепетівка

Слідчий суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання дізнавача СД Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0000777 від 25 жовтня 2022 року, про арешт майна,

встановив:
Дізнавач СД Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Шепетівської оружної прокуратури ОСОБА_4 , звернулася з клопотанням про арешт майна в кримінальному провадженні за №0000777 від 25 жовтня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

В обґрунтування клопотання дізнавач зазначила, що 26 вересня 2022 року, близько 06:06 години, за адресою: Хмельницька область, Шепетівський район, с. Білокриниччя, вул. Садибна, 23, із банківської картки банку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , невстановленим способом відбулося списання грошових коштів в сумі 5000 гривень на банківський рахунок НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 .
Допитана потерпіла ОСОБА_5 вказала, що 26 вересня 2022 року о 06:06 годині їй на мобільний телефон надійшло смс-повідомлення в месенджері «Вайбер» від банку «ПриватБанк» про те, що вона перерахувала з банківської картки банку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 ) грошові кошти в сумі 5 000 гривень на банківський рахунок НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 . Після цього їй зателефонувала невідома особа (автовідповідач) з № НОМЕР_4 (о 06:08 годині), чи здійснювала вона вище вказаний платіж: «Якщо ви здійснили платіж натисніть на клавіатурі телефону «1», якщо ні «0». Потерпіла увімкнула на екрані телефону клавіатуру та хотіла натисну «0», тобто скасувати операцію, але клавіатура не реагувала на дотик, автовідповідач повторював чотири рази вищевказаний текст. Після цього, потерпіла зателефонувала на гарячу лінію банку «ПриватБанк» та заблокувала її банківські картки, які належать до цього банку.

Відразу, надійшло смс-повідомлення у месенджері «Вайбер» від банку «ПриватБанк», що з банківської картки потерпілої здійснено спробу перерахунку грошових коштів трьома невідомими особами, але станом на сьогодні дане смс-повідомлення відсутнє у месенджері «Вайбер», потерпіла його не видаляла, яким чином воно було видалено їй невідомо. Будь які дії для перерахунку вищевказаних грошових коштів потерпіла не здійснювала, платіж не підтверджувала, будь-які її особисті дані нікому не повідомляла. Також власними банківськими картками користується сама особисто. Потерпілій завдано матеріальної шкоди в загальній сумі 5 000 гривень.

Інформація відносно банківського рахунку НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , що знаходиться у володінні АТ КБ «ПриватБанк», відомості про власника, фактичного місця реєстрації та інші види послуг в сукупності мають суттєве значення для встановлення особи правопорушника та недопущення в майбутньому вчинення відносно інших осіб шахрайських дій.

З метою досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вищевказаного злочину, виникла необхідність у арешті вищевказаного рахунку.

Згідно з ч.1, 2 ст.40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач уповноважений, зокрема, проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, установлених цим Кодексом; звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

Прокурор ОСОБА_4 та дізнавач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд клопотання без їх участі, клопотання підтримали повністю. Слідчий суддя вважає, що неявка прокурора та дізнавача в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

На підставі ч.2 ст.172 КПК України слідчий суддя визнав за можливе проводити розгляд клопотання у відсутності особи, яка є власником майна, на яке накладається арешт, з огляду на наявність достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза спотворення або знищення слідів кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Перевіривши надані матеріали клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що СД Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000777 від 25 жовтня 2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченогоч.1 ст.190 КК України.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та (або) користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України визначено правові підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому Кодексом порядку, у тому числі на рухоме та нерухоме майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів та грошей.

В даному випадку підставою для арешту майна є наявність розумних підозр, що вказане у клопотанні слідчого майно є доказом вчинення злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Враховуючи, що невстановлена особа, шахрайським шляхом, заволоділа грошовими коштами в сумі 5000 гривень, які були перераховані на рахунок НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_6 , дізнавачем доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч.1 ст.170 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що з метою збереження речових доказів слід накласти арешт на банківський рахунок із забороною користування та розпорядження грошовим коштами, які знаходяться на даному рахунку.

Керуючись ст.ст. 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:
Клопотання задовольнити.

Накластиарешт на банківський рахунок НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , що знаходиться у володінні АТ КБ «ПриватБанк» (Україна, 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, Код ) із забороною використання та розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на банківському рахунку НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , що знаходиться у володінні АТ КБ «ПриватБанк» (Україна, 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, Код ).
Ухвала підлягає негайному виконанню дізнавачем СД Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: