Справа № 303/2190/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.11.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/612/20 за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.01.2020.

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , громадянка України, з вищою освітою, одружена, несудима, виправдана за ч. 1, 2 ст. 204 КК України у зв`язку з відсутністю у її діянні складу кримінальних правопорушень.

Як встановив суд першої інстанції, ОСОБА_6 органом досудового розслідування обвинувачується в тому, що вона здійснювала зберігання з метою подальшого збуту, незаконно виготовленого алкогольного пива в цистернах, що знаходяться в орендованому приміщенні по АДРЕСА_2 , яке не внесено до Єдиного реєстру місць зберігання алкогольних напоїв, та протягом 2017 року здійснювала реалізацію пива за ціною 60 грн за один літр у ресторані «Бограч», яке виготовлялося за допомогою обладнання та устаткування для виготовлення пива в орендованому приміщенні за вказаною адресою по АДРЕСА_2 .
Факт реалізації нею алкогольного та безалкогольного пива підтверджується показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та накладними про внутрішнє переміщення пива із пивзаводу до ресторану «Бограч».
Під час проведення планової документальної виїзної перевірки ГУ ДФС у Закарпатській області встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_6 без відповідної ліцензії здійснювала незаконне виробництво алкогольного пива із подальшою реалізацією його у власних закладах харчування, зокрема в ресторані «Бограч» по АДРЕСА_2 , що відображено в акті про результати планової документальної перевірки ГУ ДФС у Закарпатській області № 1123/13-06/ від 05.11.2018.
Такі дії ОСОБА_6 орган досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 204 КК України як незаконне зберігання з метою збуту та збут незаконно виготовлених алкогольних напоїв-пива.

-2-

Крім того ОСОБА_12 , з метою здійснення незаконного виготовлення алкогольного пива уклала 17.03.2017 договір оренди № МР-10-12-П/17 із дочірнім підприємством «Стар» про передачу в тимчасове платне користування нежилих приміщень, які розташовані по АДРЕСА_2 , загальною площею 86,40 кв.м, що знаходяться на першому поверсі, де в подальшому вона для організації виробництва пива в орендованому приміщенні та за допомогою орендованого устаткування, яке призначене для виготовлення пива, 10.05.2017 придбала у ТОВ «Харвест Агрохім Україна» три тонни солоду на загальну суму 30600 грн. та 15.05.2017 пів тонни солоду на загальну суму 5000 грн.
Після придбання сировини для виробництва алкогольного пива, ОСОБА_6 в орендованому приміщенні, використовуючи орендоване устаткування для виготовлення пива, здійснювала незаконне виготовлення пива без ліцензії на виробництво спирту та алкогольних напоїв. Факт виробництва нею алкогольного пива підтверджується накладними про внутрішнє переміщення пива із пивзаводу до ресторану «Бограч». Указані порушення зафіксовані актом про результати планової документальної перевірки ГУ ДФС у Закарпатській області № 1123/13-06/ від 05.11.2018.
Ці дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 204 КК України як незаконне виготовлення алкогольних напоїв пива.
Виправдувальний вирок щодо ОСОБА_6 , суд першої інстанції обґрунтував тим, що надані стороною обвинувачення докази не доводять її винуватість у незаконному виготовленні пива та його незаконному зберіганні, збуті. Крім того, рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення складене за результатами планової документальної виїзної перевірки (акт від 05.11.2018). Водночас предметом кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 204 КК України є алкогольні напої, тютюнові вироби та інші підакцизні товари. Як встановлено судом, відповідно до розробленої ОСОБА_6 технологічної інструкції на виробництво нефільтрованого непастеризованого світлого безалкогольного пива «Star безалкогольное» об`ємна частка спирту становить не більше 0,5%, що не потребує одержання ліцензії і вказує на відсутність предмету злочину. Також обвинувачена зареєстрована як суб`єкт господарювання, у належний спосіб здійснювала підприємницьку діяльність, результати своєї господарської діяльності відображала по бухгалтерському та податковому обліку, своєчасно сплачувала податки, збори та обов`язкові платежі до бюджету, здійснювала свою діяльність маючи при цьому ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями. Також суд першої інстанції вказав про складення обвинувального акту в порушення вимог ст. 22 КПК України щодо посилання на докази, які у подальшому були надані на дослідження під час судового розгляду, про відсутність у формулюванні обвинувачення кількості пива, що зберігалося, виготовлялося і збувалося в ресторані «Бограч» та про складення протоколу огляду приміщення по АДРЕСА_2 від 28.01.2019 з порушенням вимог ч. 3 ст. 104 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 статті 204 КК України та призначити їй за ч. 1 ст. 204 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн; за ч. 2 ст. 204 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51000 грн із конфіскацією обладнання, та остаточно призначити їй покарання відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51000 грн. із конфіскацією обладнання. Посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків

-3-

суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважає безпідставним висновок суду про дослідження всіх доказів зібраних органом досудового розслідування, про допит усіх свідків, оскільки свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 не допитувалися, а питання про зміну обсягу доказування під час судового розгляду не вирішувалось. Судом належним чином не взято до уваги показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які ствердили, що саме вони від імені обвинуваченої протягом 2017 року продавали виготовлене по рецептурі пиво як алкогольне і реалізовували його в ресторані «Бограч» як алкогольний напій. Факт виробництва ОСОБА_6 алкогольного пива підтверджується накладними про внутрішнє переміщення пива з пивзаводу до вказаного ресторану, що зафіксовано актом про результати планової документальної перевірки ГУ ДФС у Закарпатській області від 05.11.2018. Сумнівними є твердження свідка ОСОБА_16 про майже однаковість рецептури виготовлення алкогольного і безалкогольного пива, що не може бути покладено в обґрунтування виправдувального вироку. Наголошує, що аудіо і відеозапис судового засідання від 27.11.2019 під час допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 не прослуховується, що фактично свідчить про відсутність у матеріалах провадження технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження, і є істотним порушенням вимог процесуального закону, яке слугує безумовною підставою для скасування вироку.

У запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, захисник-адвокат ОСОБА_7 посилається на її безпідставність і вважає викладені в ній доводи такими, що не відповідають фактичним обставинам справи і дослідженим під час судового розгляду доказам. Зазначає про дотримання судом вимог ч. 1 ст. 94 КПК України, а також те, що прокурором у порядку ст. 349 КПК України, крім допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , клопотання про допит інших свідків у суді першої інстанції не заявлялося, а тому немає необхідності у допиті апеляційним судом свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . Наголошує на відсутність предмету інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, оскільки безалкогольне пиво не утворює складу цих кримінальних правопорушень і стороною обвинувачення не доведено винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених частинами 1, 2 статті 204 КК України. Також зазначає про надуманість доводу апеляційної скарги прокурора про неможливість прослухати технічний запис судового засідання від 27.11.2019 під час якого було допитано свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , оскільки такий запис є технічно справним і належним чином прослуховується. Просить вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Заслухавши доповідь судді про зміст вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, промову прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника-адвоката ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши і перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності

-4-

в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. А саме рішення має бути ухвалене згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
За приписами ч. 1 ст. 337 КК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.
Згідно ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі № 4291498 «Капо проти Бельгії» від 13.01.2005, тягар доказування винуватості лежить на стороні обвинувачення.
У п. 146 справи «Барбера, Мессегуэ и Джабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 Європейський Суд з прав людини зазначив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться у вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.
Виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

-5-

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» вказано про недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного.
Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення, і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
Ухвалюючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_6 , суд першої інстанції дотримався зазначених вимог закону.
Згідно ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою у мотивувальній частині вироку належить зазначити - формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
При цьому колегія суддів враховує, що усталена практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ від 10.07.2001 у справі «Авшар проти Туреччини» - п. 282).
З матеріалів кримінального провадження та вироку вбачається, що суд, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , провів судовий розгляд у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, дослідив і проаналізував докази, які було надано сторонами обвинувачення та захисту.
Спростовуючи пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 204 КК України, суд навів мотиви, з яких взяв до уваги одні докази та відкинув інші, зазначив, з яких підстав визнав окремі докази недопустимими, і обґрунтовано дійшов висновку про її невинуватість, вказавши у мотивувальній частині вироку підстави виправдання.
Будучи допитаною в суді першої інстанції ОСОБА_6 заперечила винуватість у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень та показала, що дійсно між нею та Дочірнім підприємством «Стар» був укладений договір оренди № МР-10-12-П/17. Предметом даного договору є передача в тимчасове платне користування нежилих приміщень, які розташовані по АДРЕСА_2 , загальною площею 86,40 кв.м, що знаходяться на першому поверсі. За результатами проведеної перевірки ГУ ДФС у Закарпатській області 05.11.2018 складено акт та встановлено порушення щодо незаконного виробництва та реалізації пива, а у подальшому - податкове повідомлення-рішення від 29.12.2018 визнано протиправним та скасовано на підставі рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.05.2019. Стверджувала, що використовувала орендоване устаткування виключно для виготовлення безалкогольного пива, яке в подальшому реалізовувалось у ресторані «Бограч». Зокрема, у 2017 році вони здійснювали виробництво безалкогольного пива, таке рішення прийнято у зв`язку з ремонтними роботами, які проводилися на пивоварні. Ліцензія на виготовлення алкогольного пива коштує 700 грн, тому вважає, що не було підстав, щоб порушувати вимоги законодавства та виготовляти пиво без відповідної ліцензії, крім того, реалізацію пива вони здійснювали виключно за наявності ліцензії.

-6-

З показань свідка ОСОБА_17 вбачається, що ОСОБА_6 вже тривалий час орендує приміщення ресторану «Бограч». З 2017 року вона почала орендувати приміщення пивоварні у Дочірнього підприємства «Стар» і виготовляти виключно безалкогольне пиво, яке реалізовувала у ресторані «Бограч». Він часто допомагав ОСОБА_6 , тому йому відома технологія виробництва пива. Для виробництва пива потрібні вода, солод, хміль, дріжджі. Щоб отримати саме безалкогольне пиво, процес бродіння скорочується до двох днів, а вже для виготовлення алкогольного пива потрібно більше п`яти днів. Також, зазначив, що в ресторані «Бограч», крім безалкогольного пива, яке обвинувачена виробляла на орендованій пивоварні, продавали пиво інших виробників, в тому числі і алкогольне.
Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні показав, що вже майже двадцять років працює пивоваром, а починаючи з 2017 року працює у ФОП ОСОБА_6 , яка орендує пивоварню. Зазначив, що в другій половині 2017 року виготовляли виключно безалкогольне пиво за відповідною інструкцією. Якісні посвідчення виготовлялися ним з дотриманням всіх вимог. Накладні, які виписувалися ним у період з жовтня по грудень 2017 року, виписані виключно на безалкогольне пиво. Щодо позначок «пиво світле» та «пиво світле б/а» зазначив, що дійсно вони поставлені ним, але він не надавав значення яким саме чином він визначав безалкогольне пиво. Категорично ствердив, що все визначене в накладених пиво було безалкогольним.
З показань свідка ОСОБА_10 вбачається, що він працює адміністратором у ресторані «Бограч», відповідає за порядком в ресторані та прийомом товару. У 2017 році в ресторані реалізовувались алкогольні напої, в тому числі, пиво алкогольне та безалкогольне. Переміщення пива з пивоварні до ресторану документально оформлялося накладними, де було зазначено «Пиво», «Світле пиво», «Пиво б/а». Щодо реалізації пива, виготовленого ФОП ОСОБА_6 ствердив, що у жовтні-грудні 2017 року у ресторані «Бограч» реалізовувалося виключно безалкогольне пиво «Star».
Аналогічні показання надала свідок ОСОБА_11 , яка показала, що працювала барменом в ресторані « ІНФОРМАЦІЯ_2 » і підтвердила, що у 2017 році ними було реалізовано безалкогольне пиво «Star», виготовлене ФОП ОСОБА_6 . Переміщення пива з пивоварні до ресторану документально оформлялося накладними , де було зазначено «Пиво», «Світле пиво», «Пиво б/а».
Суд повно, всебічно та неупереджено дослідив всі обставини даного кримінального провадження, об`єктивно та за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на такому дослідженні, оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що показання як обвинуваченої, так і допитаних в судовому засіданні свідків не викривають ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 204 КК України, а інших переконливих доказів у підтвердження винуватості обвинуваченої, які стосуються предмету доказування по даному кримінальному провадженні (в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту) стороною обвинувачення не надано.
Як вбачається із мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції оцінивши сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , дослідивши показання обвинуваченої, заявлених стороною обвинувачення свідків та проаналізувавши докази, які за версією обвинувачення підтверджують факт вчинення ОСОБА_6

-7-

кримінальних правопорушень, дав їм вірну, належну та правильну оцінку з посиланням на КК, КПК України, прямо вказав про їх недостатність для висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні нею інкримінованих кримінальних правопорушень і такі висновки суду колегія суддів вважає правильними.
Зазначивши формулювання обвинувачення, яке було пред`явлене ОСОБА_6 і визнання судом недоведеним, суд першої інстанції послався також на докази, якими сторона обвинувачення обґрунтовувала вину обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 204 КК України, які були безпосередньо досліджені під час судового розгляду, а також докази сторони захисту.
Згідно з договором, укладеним між обвинуваченою та Дочірнім підприємством «Стар» від 07.03.2017 за № МР-10-12-П/17, предметом даного договору є передача в тимчасове платне користування нежилих приміщень, як розташовані по АДРЕСА_2 , загальною площею 86,40 кв.м, що знаходяться на першому поверсі. При цьому, орендар використовує приміщення лише для організації виробництва пива.
Відповідно до службової записки начальника управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ОСОБА_18 , відомості про місце зберігання оптових партій алкогольних напоїв у АДРЕСА_2 в Єдиному державному реєстрі місць зберігання відсутні, ФОП ОСОБА_6 ліцензію на виробництво алкогольних напоїв (пива) не отримувала.
Згідно протоколу огляду від 28.01.2019, оглянуто орендоване приміщення та виявлено устаткування для виготовлення пива, під час якого встановлено, що цистерни та інші ємкості є пустими, на що ОСОБА_17 пояснив, що устаткування не використовується для виробництва пива, оскільки дозвільні документи на стадії виготовлення.
Зазначений протокол, на думку колегії суддів, складений з порушенням вимог частини 3 статті 104 КПК України, оскільки зазначено, що огляд приміщення та устаткування для виробництва пива проведено в присутності орендаря ОСОБА_17 проте, як договір оренди з Дочірнім підприємством «Стар» укладено з обвинуваченою ОСОБА_6 .
Відповідно до акту про результати планової документальної перевірки ГУ ДФС у Закарпатській області № 1123/13-06/ від 05.11.2018 встановлено, що ФОП ОСОБА_6 є платником акцизного податку протягом 2015-2-17 року. Перевіркою також визначено суму акцизного податку на вироблене пиво: жовтень 2017 -1612 грн (650л*2,48); листопада 2017 -1488 грн (600л*2,48); грудень 2017 -2232 грн (900л*2,48). Перевіркою зафіксовано занижену суму акцизного податку на виробництво пива.
На підставі даного акту складено податкові повідомлення-рішення № від 29.12.2018 та прийнято рішення про накладення штрафних санкцій в розмірі 25193 грн 67 коп.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми «С» № від 29.12.2018, яке постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2019 залишено без змін.
Податковими накладними № 183 від 15.05.2017, № 189 від 11.05.2017, № 222 від 31.05.2017, № 252 від 20.06.2017 та відповідними платіжними дорученнями підтверджується, що обвинувачена дійсно придбала у ТОВ «Харвест Агрохім Україна» солод пивоварний ячмінний.
Крім того, ФОП ОСОБА_6 розроблено технологічну інструкцію на виробництво нефільтрованого непастеризованого світлого безалкогольного пива «Star безалкогольне», згідно якої об`ємна частка спирту становить не більше 0,5%.

-8-

Довідкою від 29.11.2018 та якісними посвідченнями № 1 від 30.08.2017, № 2 від 02.10.2017, № 3 від 07.11.2017, № 4 від 20.12.2017 підтверджується, що ОСОБА_19 , який працював пивоваром у ФОП ОСОБА_6 , в томі числі і в період з жовтня 2017 року по грудень 2017 року складав якісні посвідчення саме щодо безалкогольного нефільтрованого пива «Star» ДСТУ3888.
Факт реалізації у ресторані « ІНФОРМАЦІЯ_2 » виключно безалкогольного пива «Star безалкогольне» підтверджується також « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Також, на підставі договору від 18.08.2017, укладеного між ФОП ОСОБА_6 та Мукачівською міськрайонною філією ДУ «Закарпатський обласний Лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України», здійснювалися лабораторні дослідження якості
пива по мікробіологічних та фізико-хімічних показниках. Зазначене також, підтверджується протоколами досліджень проб харчових продуктів № 36, 37 від 05.09.2017, № 9 від 11.09.2017.
Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 25.09.2003, свідоцтва № від 02.02.2009, копій ліцензій щодо роздрібної торгівлі алкогольними напоями від 22.12.2016, 22.12.2017 та відповідними платіжними дорученням підтверджується, що обвинувачена здійснювала підприємницьку діяльність, у томі числі й реалізацію алкогольних напоїв в АДРЕСА_2 з дотриманням вимог чинного законодавства.
Згідно з наданим суду звітними документами а саме: податковою декларацією про майновий стан і доходи, декларації акцизного податку, розрахунку суми акцизного податку, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників підтверджується, що обвинуваченою в період з жовтня 2017 року по грудень 2017 року здійснено корегування до податкової накладної стосовно реалізованої продукції пива.
Також, наданими накладними щодо переміщення пива в період з жовтня 2017 року по грудень 2017 року підтверджується, що з орендованої у ДП «Стар» пивоварні до ресторану «Бограч» передано «пиво світле» та «пиво світле б/а». Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 підтвердив, що саме ним складені накладені щодо переміщення товару, проте до ресторану передано для реалізації виключно безалкогольне пиво, оскільки алкогольне пиво у 2017 році не вироблялося.
Крім того, стороною обвинувачення зазначено, що ОСОБА_6 протягом 2017 року здійснювала реалізацію пива, яке виготовлялося за допомогою обладнання та устаткування для виготовлення пива. Проте, договір оренди № МР-10-12-П/17 між обвинуваченою та Дочірнім підприємством «Стар» укладено тільки 07.03.2017, а накладені щодо переміщення виготовленого пива складені в період з жовтня 2017 року по грудень 2017 року.
Також, інкримінуючи дії ОСОБА_6 , як незаконне виготовлення підакцизних товарів пива, та зберігання з метою збуту та збут підакцизних товарів, сторона обвинувачення в формулюванні обвинувачення не вказала, яку саме кількість підакцизного товару виготовила, зберігала та збула в ресторані «Бограч» обвинувачена ОСОБА_6 , а також яким саме доказом підтверджується, що реалізоване ОСОБА_6 пиво слід віднести саме до алкогольного.
Згідно вимог частини 1 статті 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

-9-

Відповідно до статті 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
На підтвердження своїх доводів, стороною обвинувачення надано як доказ доведеності вини ОСОБА_6 , договір оренди, службову записку від 26.12.2018, протокол огляду від 17.01.2019, акт № 1123/13-06/ від 05.11.2019 та податкові повідомлення-рішення № від 29.12.2018.
Проте, жоден з наданих письмових доказів не доводить вину ОСОБА_6 у незаконному виготовленні пива та його незаконному зберіганні, збуті. Крім того, рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення складене за результатами планової документальної виїзної перевірки (акт від 05.11.2018).
Окрім того, предметом кримінальних правопорушень визначених ч. 1, 2 ст. 204 КК України є алкогольні напої, тютюнові вироби та інші підакцизні товари.
Відповідно до пп. 14.1, 144 Податкового кодексу України пиво це насичений діоксидом вуглецю пінистий напій, отриманий під час бродіння охмеленого сусла пивними дріжджами, який зазначений у товарній позиції 2203 згідно з УКТ ЗЕД.
У свою чергу під безалкогольним пивом розуміють насичений діоксидом вуглецю пінистий напій, одержаний під час бродіння охмеленого сусла пивними дріжджами з об`ємною часткою спирту не більш як 0,5%. Він отримується шляхом діалізу або переривання головного бродіння, або виготовлення пивного сусла зі зниженою часткою сухих речовин у початковому суслі, що відноситься до товарної групи УКТ ЗЕД за кодом 2202 (стаття 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»).
На товари, які відносяться до товарної групи 2202 згідно УКТ ЗЕД, ставки акцизного податку не встановлено та такі товари не віднесено до підакцизних, тому і для виробництва безалкогольного пива одержання ліцензії не вимагається.
Відповідно до технологічної інструкції на виробництво нефільтрованого непастеризованого світлого безалкогольного пива «Star безалкогольное» об`ємна частка спирту становить 0,5%, що вказує на відсутність предмету злочину.
Крім того, дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що обвинувачена зареєстрована як суб`єкт господарювання, у належний спосіб здійснювала підприємницьку діяльність, результати своєї господарської діяльності відображала по бухгалтерському та податковому обліку, своєчасно сплачувала податки, збори та обов`язкові платежі до бюджету, здійснювала свою діяльність маючи при цьому ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями.
Оцінюючи наведені обставини, суд першої інстанції правильно врахував правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові № 5-15к13 від 05.09.2013, з якої вбачається, що відповідальність за дії, передбачені статтею 204 КК України, настає у тому разі, коли винна особа вчиняє певні дії щодо одного з видів продукції, яка за своїми товарними характеристиками підпадає під законодавче визначення підакцизний товар. Якщо ж продукт (товар) за якимись ознаками подібний до підакцизних товарів, але не містить усіх ознак цього товару, то такий продукт не може визнаватись предметом злочину, передбаченого статтею 204 КК України.
З урахуванням зазначеного, доводи прокурора про те, що ОСОБА_6 здійснювала виготовлення, зберігання та реалізацію саме алкогольних напоїв, що за всіма ознаками відносяться до підакцизних товарів, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та зібраних і досліджених доказах.

-10-

Доводи апеляційної скарги проте, що суб`єктивна сторона інкримінованого злочину підтверджується даними показань свідків сторони обвинувачення не грунтуються на матеріалах кримінального провадження, оскільки будучи допитаними в судовому засіданні жоден свідок обвинувачення не підтвердив, що обвинувачена ОСОБА_6 займалась виготовленням, зберіганням та реалізацією саме алкогольного пива, а розбіжності в накладних щодо виду пива свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні спростував, вказуючи, що все визначене в накладених пиво було безалкогольним.
Суд першої інстанції вірно оцінив ці докази як такі, що не підтверджують прямий умисел на виготовлення, зберігання, а також збут алкогольних напоїв, оскільки показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 таких фактичних даних не містять.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції повною мірою врахував покази вищевказаних свідків, навів їх зміст у вироку, дав кожному з них вірну оцінку, навів конкретні мотиви своїх висновків щодо цих показань, а тому доводи прокурора про їх невірну оцінку судом є безпідставними.
Дослідивши зібрані докази надані стороною обвинувачення, оцінивши їх в сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, провівши у повному обсязі судовий розгляд, допитавши обвинуваченого, свідків та дослідивши надані стороною обвинувачення докази, перевіривши доводи учасників процесу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_6 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.204 КК України. З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, а тому доводи прокурора про неправильну оцінку доказів обвинувачення є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та вимогах закону і такі відхиляються.
В апеляційній скарзі прокурора не зазначено жодної обставини, що передбачена ст. 412 КПК України, яка б свідчила про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду постановити законний та обґрунтований вирок, а наявність на технічному носії, на якому зафіксовано перебіг судового засідання від 27.11.2019, незначного фонового шуму, не свідчить про відсутність у матеріалах провадження технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження, оскільки пояснення свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 в повній мірі прослуховуються.

При цьому, колегія суддів констатує про відсутність підстав для повторного дослідження доказів, на які вказувалося прокурором в апеляційній скарзі, оскільки клопотання про дослідження доказів прокурор в суді апеляційної інстанції не підтримав, крім того, в апеляційній скарзі прокурор не посилався на наявність таких даних, які б свідчили про істотне порушення судом першої інстанції вимог КПК України при їх дослідженні, а також на наявність даних (відомостей), які б могли істотно вплинути на висновки суду.
Докази винуватості ОСОБА_6 , які зібрані органом досудового розслідування, перевірені судом першої інстанції та згідно ст. 94 КПК України належним чином оцінені з точки зору їх допустимості, належності, достовірності та достатності.
Суд першої інстанції дотримався вимог ст. 10, 22 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом.
Твердження в апеляційній скарзі прокурора про однобічну оцінку судом першої інстанції зібраних у справі доказів, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки суд зобов`язаний та вправі досліджувати докази, як надані
-11-

стороною обвинувачення, так і стороною захисту та надати їм відповідну оцінку. При цьому, апеляційний суд враховує те, що обов`язок збирання, у тому числі, і обвинувальних доказів щодо вини конкретної особи та доведення переконливості таких доказів перед судом, з точки зору їх належності, є завданням сторони обвинувачення, і тому доведення вини обвинуваченого на підставі не виявлених документів, які підтверджують існування обставин, які підлягають доказуванню, і мають суттєве значення для кримінального провадження, лише на підставі припущень прокурора, не відповідає вимогам КПК України.
Доводи прокурора стосовно того, що суд не спростував пред`явлене органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 204 КК України, є неспроможними, оскільки суд, дослідивши та проаналізувавши всі надані стороною обвинувачення докази, використав усі можливі правові механізми для встановлення істини у кримінальному провадженні, дійшов висновку, що стороною обвинувачення не здобуто і не доведено належними, достатніми та допустимими доказами вчинення ОСОБА_6 цих кримінальних правопорушень.
Окрім того, перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, апеляційний суд вважає необхідним зазначити наступне.
Відповідно до ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.
Вирок та ухвала підлягають скасуванню чи зміні із зазначених підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання або застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.
Між тим, як вбачається зі змісту апеляційної скарги прокурора, в ній фактично не міститься мотивованого належним чином обґрунтування жодної з перелічених вище підстав для визнання вироку таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, як і не доведено прокурором під час апеляційного розгляду.
Суд першої інстанції дотримався вимог закону, належним чином мотивував своє рішення в частині виправдання ОСОБА_6 , а тому доводи прокурора викладені в апеляційній скарзі є безпідставними.
Будь-яких процесуальних порушень при дослідженні й оцінці доказів, які б ставили під сумнів правильність висновків суду щодо недоведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні висунутого їй обвинувачення, судом не допущено.
За відсутності інших доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, на підставі сукупності правильно оцінених доказів з точки зору достатності, належності та допустимості, судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про відсутність в діях ОСОБА_6 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 204 КК України, що стало підставою для її виправдання за цим Законом про кримінальну відповідальність, з достатнім вмотивуванням підстав прийнятого рішення. Дане рішення відповідає приписам ст. 62 Конституції України, згідно якої обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

-12-

З огляду на викладене вище, доводи прокурора про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та необґрунтоване виправдання ОСОБА_6 є такими, що суперечать встановленим обставинам кримінального провадження та наведеним доказам.
Аналізуючи оскаржуваний вирок та матеріали кримінального провадження з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про те, що судом першої інстанції були створені необхідні умови для здійснення сторонами їх процесуальних прав та виконання їх процесуальних обов`язків, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б безумовною підставою для скасування судового рішення щодо ОСОБА_6 колегією суддів не встановлено.
Вирок суду належним чином мотивований, має однозначні судження і не має припущень, його висновки конкретні і відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні.
Згідно ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Крім того, у п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що вирок, відповідно до положень ст. 373, 374 КПК України, є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги прокурора щодо порушень, допущених судом першої інстанції, не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду.
Процесуальних порушень, які б могли бути підставою для скасування виправдувального вироку в ході розгляду апеляційної скарги прокурора, колегією суддів не встановлено.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, за результатами судового розгляду, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов правильного висновку про те, що жодних доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 204 КК України, стороною обвинувачення здобуто не було, а жодний з зазначених в апеляційній скарзі прокурора доводів не спростовує висновки суду першої інстанції щодо наявності законних підстав для виправдання ОСОБА_6 .
За таких обставин, при відсутності підстав для скасування законного виправдувального вироку щодо ОСОБА_6 , колегія суддів не вбачає підстав для його скасування та ухвалення нового вироку про визнання ОСОБА_6 винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 204 КК України з призначенням їй відповідного покарання, як про це йдеться в апеляційній скарзі прокурора.

-13-

Дане судове рішення суду першої інстанції повній мірі відповідає вимогам кримінального та кримінального процесуального законів, практиці Європейського суду з прав людини, є законним, обґрунтованим, а тому підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги прокурора, колегія суддів не знаходить.
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом, що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не заявлялось клопотань щодо дослідження доказів та приєднання до матеріалів провадження доказів (документів), які б істотно могли вплинути на висновки суду, а також положення ст.404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.01.2020 щодо ОСОБА_20 ,- без змін.

На ухвалу апеляційного суду безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: