Справа № 405/852/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді : ОСОБА_1 ,

при секретарі : ОСОБА_2 ,

за участю прокурора : ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Кропивницькому обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000017 від 06.02.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Олександрія, Кіровоградської області, громадянина України, з неповною вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, військовослужбовця, головного сержанта-командира відділення взводу забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 , молодшого сержанта, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28 ч.2 ст.146, ч.4 ст.186 КК України,

та угоду про визнання винуватості від 07.02.2023, укладену між прокурором у кримінальному провадженні прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , у присутності адвоката захисника ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 вчинив:

- відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану,

- незаконне позбавлення волі людини, вчинене групою осіб з корисливих мотивів,

за наступних обставин.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Радин національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.03.2022 № 2119-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Радин національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

31.03.2022 наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 3 резервіста за призовом молодшого сержанта ОСОБА_5 на підставі Указів Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», іменного списку від 31.03.2022 № 1/1479 та рапорту про прийом справ та посади молодшого сержанта ОСОБА_6 призначено на посаду головного сержант-командира відділення взводу забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 , ВОС НОМЕР_1 , за штатом воєнного часу; з 31.03.2022 зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 , на всі види забезпечення до військової частини НОМЕР_2 , на грошове забезпечення до ІНФОРМАЦІЯ_4 ; визнано таким, що справи та посаду головного сержант-командира відділення взводу забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України» Військова служба правопорядку у Збройних Силах України спеціальне правоохоронне формування у складі Збройних Сил України, призначене для забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців Збройних Сил України у місцях дислокації військових частин, у військових навчальних закладах, установах та організаціях, військових містечках, на вулицях і в громадських місцях; для запобігання кримінальним та іншим правопорушенням у Збройних Силах України, їх припинення; для захисту життя, здоров`я, прав і законних інтересів військовослужбовців, військовозобов`язаних під час проходження ними зборів, працівників Збройних Сил України, а також для захисту майна Збройних Сил України від розкрадання та інших протиправних посягань, а так само для участі у протидії диверсійним проявам і терористичним актам на військових об`єктах.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» органи Військової служби правопорядку у Збройних Силах України віднесено до правоохоронних органів.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України» порядок і строки проходження військової служби військовослужбовцями Служби правопорядку, присвоєння їм військових звань та звільнення їх з військової служби визначаються відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідних положень про проходження військової служби.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» початком проходження військової служби для громадян України, які зараховані до військового оперативного резерву після їх звільнення з військової служби та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Таким чином, станом на 31.03.2022 ОСОБА_5 набув статусу працівника правоохоронного органу.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21.04.2022 № 2212-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Радин національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Близько 10 години 00 хвилин 20.05.2022 ОСОБА_5 спільно з водієм автомобільного відділення взводу забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 вибули з розташування ІНФОРМАЦІЯ_3 на належному ОСОБА_5 транспортному засобі марки «Volvo» моделі «V70», державний номерний знак « НОМЕР_3 », з метою заправити останній паливом на автомобільній заправній станції.

Згодом близько 12 години 00 хвилин 20.05.2022 з метою проведення часу на власний розсуд ОСОБА_5 і ОСОБА_7 на належному ОСОБА_5 транспортному засобі марки «Volvo» моделі «V70», державний номерний знак « НОМЕР_3 », прибули до лазні, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , де на той час вже перебували військовослужбовці ОСОБА_8 і ОСОБА_9 .

При цьому, на час прибуття ОСОБА_5 і ОСОБА_7 до розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , лазні, ОСОБА_9 перебував у приміщенні лазні, а ОСОБА_8 на розташованій безпосередньо перед входом до нього території внутрішнього двору.

По прибуттю до розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , лазні ОСОБА_7 побачив ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які були одягнені у військову форму одягу з порушеннями правил її носіння, на що звернув увагу ОСОБА_5 .

За викладеного вище, у ОСОБА_5 і ОСОБА_9 виник спільний умисел на незаконне збагачення за рахунок ОСОБА_8 і ОСОБА_9 шляхом вчинення тиску на останніх з використанням як підстави до того попередньо виявлених ОСОБА_7 порушень ОСОБА_8 і ОСОБА_9 правил носіння військової форми одягу.

З метою реалізації зазначеного вище спільного умислу ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , діючи групою осіб, перебуваючи поблизу розташованого на території внутрішнього двору лазні, що за адресою: АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_5 транспортного засобу марки «Volvo» моделі «V70», державний номерний знак « НОМЕР_3 », звернулися до ОСОБА_8 і ОСОБА_9 з низкою запитань, спрямованих, зокрема, на ідентифікацію останніх як військовослужбовців та ідентифікацію військових частин, у яких проходять військову службу ОСОБА_8 і ОСОБА_9 ; встановлення факту наявності у ОСОБА_8 і ОСОБА_9 документів, які посвідчували їх особу; встановлення причин, з яких ОСОБА_8 і ОСОБА_9 допустили порушення правил носіння військової форми одягу тощо.

За вказаних обставин, зокрема, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , що він нещодавно мобілізований до лав Збройних Сил України та лише декілька днів тому прибув до міста Кропивницького з військової частини НОМЕР_4 , що дислокується в АДРЕСА_2 . Також ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , що на той час мав при собі лише паспорт громадянина України, виданого на його ім`я. Відсутність інших документів, які зазвичай наявні у військовослужбовців, а так само окремі порушення правил носіння військової форми одягу, зокрема відсутність шевронів, ОСОБА_8 пояснив ОСОБА_5 і ОСОБА_7 тим, що він лише декілька днів тому прибув до міста Кропивницького та наразі займається вирішенням порушених ОСОБА_5 і ОСОБА_7 питань в частині приведення документів та форми одягу у відповідність до встановлених вимог.

У той же час ОСОБА_9 , оцінивши ситуацію, що складалася в ході спілкування ОСОБА_9 , ОСОБА_8 зі ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , зокрема зовнішній вигляд останніх, наявність у ОСОБА_5 і ОСОБА_7 зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння, зміст висловлюваних на його адресу та адресу ОСОБА_8 ОСОБА_5 і ОСОБА_7 запитань та в цілому характер спілкування ОСОБА_5 і ОСОБА_7 із ним та ОСОБА_8 , дійшов переконання про те, що подальше спілкування зі ОСОБА_5 і ОСОБА_7 може призвести до виникнення конфліктної ситуації, у зв`язку з чим дійшов до висновку про необхідність щонайшвидшого припинення ним і ОСОБА_8 спілкування зі ОСОБА_5 і ОСОБА_7 та залишення місця події, про що повідомив ОСОБА_8 . З огляду на викладене, повідомивши ОСОБА_8 про необхідність залишити місце події, ОСОБА_9 вирушив у напрямку виходу з території внутрішнього двору лазні, що за адресою: АДРЕСА_1 , та в подальшому залишив місце події.

При цьому, ОСОБА_7 вчинив спробу зупинити, а в подальшому наздогнати ОСОБА_9 , який залишав місце події, однак ОСОБА_7 це не вдалося.

Водночас ОСОБА_8 продовжив залишатися поблизу розташованого на території внутрішнього двору лазні, що за адресою: АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_5 транспортного засобу марки «Volvo» моделі «V70», державний номерний знак « НОМЕР_3 », та спілкувався зі ОСОБА_5 .

По поверненню до місця події ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію попередньо виниклого спільного умислу, спрямованого на незаконне збагачення за рахунок ОСОБА_8 шляхом вчинення тиску на останнього з використанням як підстави до того попередньо виявлених ОСОБА_7 порушень ОСОБА_8 правил носіння військової форми одягу та встановленого в подальшому факту відсутності в останнього документів військовослужбовця, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що вони перебувають у публічно доступному місці, що могло істотно перешкодити досягненню очікуваного від реалізації відповідного умислу результату, вирішили продовжити реалізацію останнього в салоні належного ОСОБА_5 транспортного засобу марки «Volvo» моделі «V70», державний номерний знак « НОМЕР_3 ».

З цією метою ОСОБА_7 надав ОСОБА_8 вказівку сісти на заднє пасажирське сидіння належного ОСОБА_5 транспортного засобу марки «Volvo» моделі «V70», державний номерний знак « НОМЕР_3 », пояснюючи це необхідністю доставляння ОСОБА_8 до військової частини, в якій останній проходить військову службу, для встановлення особи ОСОБА_8 та перевірки попередньо повідомленої ним ОСОБА_5 і ОСОБА_7 інформації.

Будучи введеним в оману, діючи на виконання наданої ОСОБА_7 вказівки, прагнучи якнайшвидше залагодити ситуацію, що на той момент склалася між ним та ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , шляхом сприяння остаточному з`ясуванню ОСОБА_5 і ОСОБА_7 усіх поставлених ними попередньо ОСОБА_8 запитань та перевірки достовірності наданих ОСОБА_8 відповідей за місцем дислокації військової частини, в якій він проходить військову службу, з метою доставляння його до військової частини, в якій він проходить військову службу, ОСОБА_8 сів на заднє пасажирське сидіння належного ОСОБА_5 транспортного засобу марки «Volvo» моделі «V70», державний номерний знак « НОМЕР_3 ». Водночас ОСОБА_5 сів на переднє пасажирське сидіння належного йомутранспортного засобу марки «Volvo» моделі «V70», державний номерний знак « НОМЕР_3 », а ОСОБА_7 на водійське сидіння належного ОСОБА_5 транспортного засобу марки «Volvo» моделі «V70», державний номерний знак « НОМЕР_3 », після чого ОСОБА_8 , ОСОБА_5 і ОСОБА_7 залишили внутрішній двір лазні, що за адресою: АДРЕСА_1 , на належному ОСОБА_5 транспортному засобі марки «Volvo» моделі «V70», державний номерний знак « НОМЕР_3 ».

У подальшому, від`їхавши з внутрішнього двору лазні, що за адресою: АДРЕСА_1 , на належному ОСОБА_5 транспортному засобі марки «Volvo» моделі «V70», державний номерний знак « НОМЕР_3 », усвідомлюючи, що ОСОБА_8 сів на заднє пасажирське сидіння належного ОСОБА_5 транспортного засобу марки «Volvo» моделі «V70», державний номерний знак « НОМЕР_3 », виключно з огляду на запевнення ОСОБА_7 про необхідність вчинення відповідних дій з метою доставляння ОСОБА_8 до військової частини, в якій останній проходить військову службу, для встановлення особи ОСОБА_8 та перевірки попередньо повідомленої ним ОСОБА_5 і ОСОБА_7 інформації, однак не маючи дійсного наміру доставити ОСОБА_8 до військової частини, в якій останній проходить військову службу, діючи умисно, з метою кінцевої реалізації попередньо виниклого спільного умислу, спрямованого на незаконне збагачення за рахунок ОСОБА_8 шляхом вчинення тиску на останнього з використанням як підстави до того попередньо виявлених ОСОБА_7 порушень ОСОБА_8 правил носіння військової форми одягу та встановленого в подальшому факту відсутності в останнього документів військовослужбовця, ОСОБА_5 і ОСОБА_7 не доставили ОСОБА_8 до військової частини, в якій останній проходить військову службу, а натомість, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно створивши умови, що унеможливлювали для ОСОБА_8 можливість вільно залишити належний ОСОБА_5 транспортний засіб марки «Volvo» моделі «V70», державний номерний знак « НОМЕР_3 », проти волі останнього почали возити ОСОБА_8 на задньому сидінні належного ОСОБА_5 транспортного засобу марки «Volvo» моделі «V70», державний номерний знак « НОМЕР_3 », невідомими ОСОБА_8 маршрутами міста Кропивницького

При цьому, діючи умисно з зазначеною вище метою, а так само з метою попередити можливий опір ОСОБА_8 та пригнітити волю останнього, прагнучи спонукати ОСОБА_8 надати ОСОБА_5 і ОСОБА_7 матеріальні блага шляхом зародження у ОСОБА_8 почуття страху за його життя та здоров`я, пересуваючись за викладених вище обставин містом Кропивницьким на належному ОСОБА_5 транспортному засобі марки «Volvo» моделі «V70», державний номерний знак « НОМЕР_3 », ОСОБА_5 і ОСОБА_7 вдалися до залякування ОСОБА_8 шляхом висловлювання останньому погроз застосування до нього фізичного насильства. Водночас, з метою сформувати у ОСОБА_8 усвідомлення реальності висловлюваних йому ОСОБА_5 і ОСОБА_7 погроз застосування фізичного насильства ОСОБА_5 , який перебував на передньому пасажирському сидінні належного йому транспортного засобу марки «Volvo» моделі «V70», державний номерний знак « НОМЕР_3 », завдав ОСОБА_8 декілька ударів рукою в ділянку голови.

За викладеного вище, перебуваючи проти своєї волі на задньому сидінні належного ОСОБА_5 транспортного засобу марки «Volvo» моделі «V70», державний номерний знак « НОМЕР_3 », та не маючи реальної змоги вільно залишити вказане місце, відчуваючи почуття страху перед ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , побоюючись за власне життя та здоров`я через висловлені на його адресу ОСОБА_5 і ОСОБА_7 погрози застосування фізичного насильства та застосоване до нього ОСОБА_5 фізичне насильство, прагнучи убезпечити себе від подальшого застосування до нього ОСОБА_5 і ОСОБА_7 фізичного насильства, ОСОБА_8 передав ОСОБА_5 належні ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 5 000 (п`ять тисяч) гривень, а саме: 5 (п`ять) банкнот номінальною вартістю 1 000 (одна тисяча) гривень кожна, попередньо витягнувши останні з належного йому гаманця.

У той же час, ОСОБА_5 , перебуваючи на передньому пасажирському сидінні належного йому транспортного засобу марки «Volvo» моделі «V70», державний номерний знак « НОМЕР_3 », маючи спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна та прагнучи додатково збагатитися самому та збагатити ОСОБА_7 за рахунок належного ОСОБА_8 майна, тобто керуючись корисливим мотивом та діючи з корисливою метою, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вихопив з рук ОСОБА_8 , який на той час продовжував перебувати проти своєї волі на задньому сидінні належного ОСОБА_5 транспортного засобу марки «Volvo» моделі «V70», державний номерний знак « НОМЕР_3 », та не мав реальної змоги вільно залишити вказане місце, належний ОСОБА_8 гаманець, після чого, усвідомлюючи відкритість для ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинюваних ним дій, тобто діючи в умовах усвідомлення останніми протиправного характеру вчинюваних ОСОБА_5 дій, незаконно та поза волею ОСОБА_8 відкрито вилучив з вказаного гаманця належні ОСОБА_8 грошові кошти в сумі не менше 1 000 (однієї тисячі) гривень.

По завершенню вчинення зазначених вище дій, ОСОБА_5 повернув ОСОБА_8 належний останньому гаманець та, одержавши реальну можливість розпоряджатися попередньо належними ОСОБА_8 грошовими коштами, передав частину з них у сумі 3 000 (три тисячі) гривень, а саме: 2 (дві) банкноти номінальною вартістю 1 000 (одна тисяча) гривень кожна та 2 (дві) банкноти номінальною вартістю 500 (п`ятсот) гривень кожна, ОСОБА_10 .

У подальшому, діючи з метою запобігти можливому розголосу та зверненню ОСОБА_8 до правоохоронних органів із повідомленням про вчинені щодо останнього ОСОБА_5 і ОСОБА_7 протиправні дії шляхом залякування ОСОБА_8 , ОСОБА_5 і ОСОБА_7 ,діючи умисно групою осіб, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, продовжили утримувати ОСОБА_8 , проти його волі та за відсутності в нього реальної змоги вільно залишити відповідне місце, на задньому сидінні належного ОСОБА_5 транспортного засобу марки «Volvo» моделі «V70», державний номерний знак « НОМЕР_3 », та відвезли ОСОБА_8 до невідомої йому безлюдної лісистої місцевості.

По прибуттю до зазначеної вище невідомої ОСОБА_8 безлюдної лісистої місцевості, діючи умисно з зазначеною вище метою, прагнучи пригнітити волю ОСОБА_8 шляхом залякування останнього і тим самим уникнути відповідальності за вчинені ними щодо ОСОБА_8 протиправні дії, ОСОБА_7 зупинив належний ОСОБА_5 транспортний засіб марки «Volvo» моделі «V70», державний номерний знак « НОМЕР_3 », а ОСОБА_5 наказав ОСОБА_8 залишити вказаний транспортний засіб та роздягнутися.

При цьому, на запитання ОСОБА_8 щодо мети висловленої йому ОСОБА_5 вимоги ОСОБА_5 дістав з салону належного йому транспортного засобу марки «Volvo» моделі «V70», державний номерний знак « НОМЕР_3 », попередньо отримані ним у ІНФОРМАЦІЯ_5 5,45 мм автомат Калашникова зразка 1974 року № НОМЕР_5 та магазин до нього, після чого під`єднав магазин до 5,45 мм автомата Калашникова зразка 1974 року № НОМЕР_5 , дослав патрон в патронник та, погрожуючи ОСОБА_8 застосуванням зарядженого 5,45 мм автомата Калашникова зразка 1974 року № НОМЕР_5 , повторно наказав ОСОБА_8 роздягнутися догола і йти до одного з розташованого на безлюдній лісистій місцевості дерева.

За викладеного вище,побоюючись за власне життя та здоров`я, ОСОБА_8 підкорився вимозі ОСОБА_5 , роздягнувся догола та підійшов до вказаного йому ОСОБА_5 дерева.

У подальшому, ОСОБА_5 і ОСОБА_7 здійснили фотографування роздягнутого догола ОСОБА_8 з використанням мобільного телефону та повернули останньому його одяг.

Після того як ОСОБА_8 одягнувся у повернутий йому ОСОБА_5 і ОСОБА_7 одяг, ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , продовжуючи діяти з метою запобігти можливому зверненню ОСОБА_8 до правоохоронних органів із повідомленням про вчинені щодо останнього ОСОБА_5 і ОСОБА_7 протиправні дії, наказали ОСОБА_8 сісти на заднє сидіння належного ОСОБА_5 транспортного засобу марки «Volvo» моделі «V70», державний номерний знак « НОМЕР_3 ». По виконанню ОСОБА_8 вказаної вимоги ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вирушили на належному ОСОБА_5 транспортному засобі марки «Volvo» моделі «V70», державний номерний знак « НОМЕР_3 », до невідомої ОСОБА_8 річки.

По прибуттю до невідомої ОСОБА_8 річки ОСОБА_8 звернувся до ОСОБА_5 і ОСОБА_7 з проханням відпустити його та почав запевняти останніх у тому, що він нікому не розповість про те, що сталося між ним та ОСОБА_5 і ОСОБА_7 .

За викладеного вище, дійшовши внутрішнього переконання, що волю ОСОБА_8 зламано внаслідок вчинених ними попередньо відносно останнього протиправних дій, а відтак ОСОБА_8 не повідомлятиме будь-кому та не звертатиметься до правоохоронних органів із повідомленням про вчинені щодо нього ОСОБА_5 і ОСОБА_7 протиправні дії, ОСОБА_5 і ОСОБА_7 змусили ОСОБА_8 власноручно написати рапорт на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 про відсутність у ОСОБА_8 претензій до працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 .

По написанню ОСОБА_8 на вимогу ОСОБА_5 і ОСОБА_7 зазначеного вище рапорту близько 14 години 20 хвилин 20.05.2022 ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , залишивши ОСОБА_8 на місці події, залишили місце події на належному ОСОБА_5 транспортному засобі марки «Volvo» моделі «V70», державний номерний знак « НОМЕР_3 ».

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненому правопорушенні визнав повністю за обставин, викладених в обвинувальному акті. Вказав, що дійсно 20.05.2022 ОСОБА_8 перебував на задньому сидінні його автомобіля, він сидів на передньому пасажирському сидінні. На його вимогу ОСОБА_8 передав йому грошові кошти в сумі 5000 гривень, які дістав зі свого гаманця. Після чого, він вихопив гаманець та дістав звідти ще кошти в сумі більше 1000 гривень. Вказав, що частину коштів передав ОСОБА_10 . Потім вони поїхали до безлюдної лісової місцевості. По прибуттю сказали ОСОБА_8 вийти з автомобіля та роздягнутись, при цьому, він дістав з автомобіля автомат Калашнікова та погрожував ним останньому сказавши, щоб той роздягнувся до гола та йшов до дерева. Коли ОСОБА_8 роздягнувся та підійшов до дерева, він сфотографував останнього та повернув йому одяг. ОСОБА_8 одягнувся та повернувся до автомобіля і вони вирушили до річки. ОСОБА_8 попросив їх відпустити його, і вони сказали написати йому розписку, що він не має ніяких претензій до них. Коли ОСОБА_8 написав розписку, вони залишили його на місці події та поїхали геть.

У вчиненому розкаюється.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.4 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану та за ч.1 ст.28 ч.2 ст.146 КК України як незаконне позбавлення волі людини, вчиненого групою осіб з корисливих мотивів.

07.02.2023 між прокурором у кримінальному провадженні прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , у присутності адвоката захисника ОСОБА_4 , на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, за змістом якої ОСОБА_5 зобов`язується беззастережно визнати свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.186, ч.1 ст.28 ч.2 ст.146 КК України, сприяти розслідуванню кримінального провадження у встановленні обставин по виявленню та припиненню інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень.

Сторони, враховуючи пом`якшуючі обставини щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, узгодили покарання ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 роки, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28 ч.2 ст.146 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно узгодити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч.1 ст.62 КК України узгодили замінити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк 2 роки.

В обґрунтування застосування ст.69 КК України зазначено, що ОСОБА_5 за місцем служби характеризується позитивно, добровільно став на захист держави та призваний до лав Збройних Сил України на початку широкомасштабного вторгнення рф; за власним бажанням з 28.05.2022 до окремого розпорядження відряджений до військової частини НОМЕР_6 (населений пункт АДРЕСА_3 ) для виконання завдань за призначенням та безпосередньо тривалий час перебував на лінії бойового зіткнення в бойовому підрозділі та постійно виконував бойові завдання в Херсонській області; має соціально сталі зв`язки, оскільки одружений та має на утриманні малолітніх дітей; у потерпілого немає до ОСОБА_5 претензій матеріального та морального характеру і він не заперечує проти покарання, визначеного в угоді.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановленні ст.473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та закону, суд прийшов до висновку, що угода підлягає затвердженню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до положень частин 2 та 4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно з ч.5 ст.469 КПК України передбачено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно, є військовослужбовцем, згідно характеристики з місця служби зарекомендував себе з посередньої сторони, на обліку в КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» та КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня КОР» не перебуває, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та батька ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який є інвалідом другої групи згідно акту огляду МСЕК, раніше не судимий, шкоду, завдану потерпілому відшкодував в повному обсязі.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.186, ч.1 ст.28 ч.2 ст.146 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжкого та тяжкого злочинів, правову кваліфікацію кримінального правопорушення органом досудового розслідування здійснено правильно, угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_5 про підозру. Потерпілим надана письмова згода на укладення угоди.

З урахуванням наявності пом`якшуючих обставин - щирого каяття, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільного відшкодування завданого збиту та відсутності обтяжуючих обставин, беручи до уваги ставлення обвинуваченого до вчиненого, дій ОСОБА_5 спрямованих на розкриття вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, що він є військовослужбовцем, добровільно став на захист держави та призваний до лав Збройних Сил України на початку широкомасштабного вторгнення рф, тривалий час перебував на лінії бойового зіткнення в бойовому підрозділі та постійно виконував бойові завдання в Херсонській області, має намір продовжити службу в ЗСУ, свідчать про істотне зниження ступеню тяжкості вчинення злочину, а тому сторонами правомірно узгоджено покарання за ч.4 ст.186 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 роки, що є нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції даної статті, та за ч.1 ст.28 ч.2 ст.146 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ч. 1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч.1 ст.62 КК України замінити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк 2 роки.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також, що обвинувачений не має можливості виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, судом встановлено не було.

Умови даної угоди відповідають вимогам Кримінально процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про наявність, передбачених законом підстав для затвердження угоди про визнання винуватості від 07.02.2023 і призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Долю речових доказів, суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України.

Витрати за проведення експертних досліджень в сумі 4908,28 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави.

Керуючись ст.ст. 374, 472-475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду від 07.02.2023 про визнання винуватості укладену між прокурором у кримінальному провадженні прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , у присутності адвоката захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.1 ст.28 ч.2 ст.146 КК України і призначити узгоджене покарання:

- за ч.4 ст.186, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 /два/ роки;

- за ч.1 ст.28 ч.2 ст.146 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 /один/ рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ч.1 ст.62 КК України замінити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на триманням у дисциплінарному батальйоні на строк 2 /два/ роки.

Речові докази:

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 , ключ від транспортного засобу марки «Volvo», державний номерний знак НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «Redmi model: М2007J2G», фіолетового кольору в чохлі, передані особі, відповідальній за збереження речових доказів у Територіальному управлінні Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Миколаєві для подальшого зберігання у спеціальному приміщенні для зберігання речових доказів Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві повернути ОСОБА_5 як йому належні.

- два документи, зовні подібні до банкнот номіналом 500 гривень, що випущені в обіг Національним банком України серія АА №5131904, рік випуску 2018 та серія ЕА №6641410, рік випуску 2021, передані особі, відповідальній за збереження речових доказів у Територіальному управлінні Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Миколаєві для подальшого зберігання у спеціальному приміщенні для зберігання речових доказів Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві повернути ОСОБА_8 як йому належні.

Стягнути зі ОСОБА_5 на користь держави судові витрати в сумі 4908 /чотири тисячі дев`ятсот вісім/ гривень 28 копійок.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених статтею 394 КПК України до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський райсуд м. Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_14