ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

04 січня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , -

встановив:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження №0003930 від 16.12.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст. 28, ч.2 ст.194 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотаннями про продовження застосованого до кожного з обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Сторона захисту заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що підстави для подальшого тримання під вартою обвинувачених відсутні. При цьому, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_4 заперечуючи проти клопотання прокурора просив розглянути можливість застосування до його підзахисного запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою у виді цілодобового домашнього арешту або особистої поруки під яку мають намір взяти ОСОБА_8 три особи.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, оцінивши доводи клопотання прокурора та заперечень захисту на предмет їх обґрунтованості та доведеності, суд приходить наступних висновків.

За змістом ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Питання, які суд повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, визначені змістом ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд, відповідно до вимог ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Тобто обґрунтованість застосування запобіжного заходу може піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за наявності яких такий запобіжний захід було застосовано, та внаслідок виникнення інших обставин, які можуть бути підставами зміни запобіжного заходу в сторону його пом`якшення, зміни чи скасування, оскільки тривала дія запобіжного заходу без врахування конкретних обставин справи може призвести до порушення прав, свобод чи інтересів учасників кримінального провадження. Зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений на інший - більш або менш суворий.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує засаду верховенства права, закріплену у ст.8 КПК України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд, ЄСПЛ), яка у відповідності до вимог ч.2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» у справі №30671/04 від 23.01.2012 наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує їм у разі визнання їх винуватими у скоєнні злочинів, у вчиненні яких вони обвинувачуються, а саме покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років; вік та стан здоров`я обвинувачених, щодо яких відсутні відомості, які б перешкоджали триманню їх під вартою; кожен з обвинувачених має зареєстроване місце проживання в м. Кривий Ріг і вони не мають постійного місця проживання в м. Одесі, до затримання обвинувачені ОСОБА_10 і ОСОБА_9 не мали постійного місця роботи, а обвинувачений ОСОБА_11 проходив службу у ДСНС та відповідно володіє певними навичками, здобутими під час несення служби; те, що обвинувачені у даному кримінальному провадженні згідно даних обвинувального акту раніше не судимі.

У зв`язку з викладеним, на думку суду, з метою ухилення від покарання, яке загрожує обвинуваченим, у разі визнання їх винуватими у вчиненні злочинах, які ставляться їм у вину, вони можуть вчинити спроби ухилитися від суду.

Крім того, судом враховується, що судом не допитані обвинувачені, потерпілі, свідки, а також розмір шкоди, який завданий потерпілим у даному кримінальному провадженні злочинами, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 загальний розмір якої складає 1781283,18 грн. та про відшкодування якої потерпілі звернулись до суду з позовними заявами.

Зазначені обставини також свідчать про існування ризику можливого переховування обвинувачених від суду з метою ухилення від відповідальності як кримінальної так і цивільної.

Крім того, кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду, метою якого відповідно до глави 28 КПК є встановлення поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості особи у зазначених прокурором в обвинувальному акті кримінальних правопорушеннях за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів судом, що виключає можливість оцінки судом обґрунтованості підозри у розумінні п. 175 рішення Європейського суду з прав людини «Нечипорук і Йонкало проти України» та інших рішень Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» і «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).

Враховуючи неможливість до закінчення строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 закінчити судовий розгляд кримінального провадження та прийняти остаточне рішення суд, керуючись зазначеним нормами процесуального права, вважає, що не перестав існувати доведений прокурором перед судом ризик можливого здійснення обвинуваченими впливу на потерпілих, свідків, інших обвинувачених з метою їх залякування або викривлення їх показів.

Таким чином, вказані обставини свідчать, що наявні достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно кожного з обвинувачених, на даний час не зникли та існувати не перестали, оскільки є підстави вважати, що на даний час обвинувачені, кожен з них окремо, перебуваючи на волі може переховатися від суду та вчиняти дії щодо здійснення тиску на інших учасників даного кримінального провадження, що знайшло своє підтвердження перед судом.

Крім того, таким обставинам уже надавалась оцінка у попередніх судових рішеннях, які переглядались апеляційною інстанцією та залишені без змін, що й дало можливість застосувати та продовжувати дію запобіжного заходу у виді триманні під вартою до обвинувачених та така оцінка стосується перспективних фактів. Суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. Водночас, інших, суттєвих для справи обставин, які б не були предметом судового розгляду під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу сторона захисту не навела.

Надаючи оцінку доводам захисника про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, суд, безумовно враховує та не має сумніву, що особи, які виявили бажання взяти під особисту поруку ОСОБА_8 , а саме ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 мають високі моральні якості, неупереджену громадянську позицію та авторитет. Однак доктрина кримінального процесу ставить більш суворі вимоги для особи, яка висловила бажання взяти особу на особисту поруку, зокрема суд оцінює реальне бажання та зацікавленість поручителя сприяти виконанню процесуальних обов`язків обвинуваченим, а також наявність поваги до поручителя з боку особи, якій обирається запобіжний захід, з метою оцінки можливостей поручителя впливати на таку особу, майновий стан поручителя.

Суд також наголошує, що важливим є переконання суду у тому, що особа, якій обирається запобіжний захід, має до поручителя високий рівень довіри та поваги. Слово поручителя для нього є непорушним, а сам факт гіпотетичного притягнення до відповідальності поручителя, підрив його авторитету чи розрив із останнім соціальних зв`язків є гіршим для особи, ніж обрання для неї більш вагомого запобіжного заходу.

Як зазначалось вище ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 виглядали перед судом як такі, що мають високі моральні якості, неупереджену громадянську позицію та авторитет у суспільстві, однак, все ж таки ці особи не переконали суд у тому, що зазначені вище їх моральні якості дійсно мають авторитет для ОСОБА_8 , те що їх слово для нього є непорушним, а сам факт гіпотетичного притягнення до відповідальності поручителя, підрив його авторитету чи розрив із останнім соціальних зв`язків є гіршим для обвинуваченого, ніж обрання для нього більш вагомого запобіжного заходу. Пояснення ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 виглядали перед судом як такі, що вони підтримували з ОСОБА_8 дружні стосунки, інколи проводи спільно свята. Але, на переконання суду ці особи лише бажають щоб їх спільний знайомий надалі не тримався під вартою і не викликали у суду переконання, що вони здатні забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 , а їх прибуття в судове засідання використовується стороною захисту як певний спосіб покращити положення обвинуваченого.

Суд також відхиляє доводи захисників обвинуваченого ОСОБА_8 про доцільність обрання останньому запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки оцінивши в сукупності тяжкість злочиніва, які ставляться у вину ОСОБА_8 , загрозу призначення можливого суворого покарання, характер вчинених дій, у яких обвинувачується ОСОБА_8 , суд переконаний, що запобіжний захід відносно ОСОБА_8 , передбачений ст. 181 КПК України у виді цілодобового домашнього арешту, з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час судового провадження для здійснення процесуальних дій для завершення судового провадження.

За таких обставин, суд вважає за доцільне продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо кожного з обвинувачених, у зв`язку з чим судом не приймаються доводи сторони захисту про наявність підстав для зміни відносно обвинувачених запобіжного заходу на менш суворий.

Суд переконаний, що вищезазначені обставини кримінального провадження свідчать про те, що на даній стадії кримінального провадження справжній інтерес суспільства у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб та інтересів правосуддя, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права кожного з обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 на свободу.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи кожного з обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , та існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо кожного з обвинувачених та на даний час існувати не перестали, суд дійшов висновку, що встановлені судом обставини дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів на даний час не може забезпечити належну поведінку кожного з обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим ч. 1 ст.177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно кожного з обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 на строк, що не перевищує 60 днів.

Разом із тим, суд враховує, що доцільність подальшого тримання під вартою кожного з обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 буде перевірена судом через нетривалий час, у тому числі вона може бути перевірена за клопотанням сторони захисту.

Вирішуючи питання щодо розміру альтернативного запобіжного заходу у виді застави, визначеного ухвалою суду від 08.11.2021 року, суд враховує наступне.

У відповідності до вимог ч.ч. 4, 5 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, визначається від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд враховує, що кожному з обвинувачених обраний такий альтернативний запобіжний захід як застава у розмірі 400 (чотириста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі - 908000 (дев`ятсот вісім тисяч) гривень, який перевищує максимальний розмір застави, визначений п.2 ч.5 ст.182 КПК України, який до наявного часу не було внесено ні обвинуваченими, ні їх рідними, що за переконанням суду підтверджує доводи сторони захисту та свідчить про те, що розмір застави саме у таких розмірах дійсно є непомірним для обвинувачених та їх родин.

Надаючи оцінку доводам сторони захисту в цій частині суд керується вимогами ч.4, п.2 ч.5 ст.182 КПК України.

Суд вважає, що розмір застави повинен відповідати тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , та тим ступенем довіри щодо належної процесуальної поведінки кожного з обвинувачених, які за твердженням сторони обвинувачення вчинили низку тяжких злочинів та завдали шкоди потерпілим у цій справі.

Суд також враховує майновий стан кожного з обвинувачених, які офіційно не працювали, але за їх твердженням мають постійне місце проживання та рідних, чого не заперечувалось прокурором, а ОСОБА_8 ще й друзів, які надали йому в суді позитивні характеристики, стверджували про свій достатній майновий стан і висловили бажання взяти його під особисту поруку, розмір шкоди, яка завдана потерпілим у даному кримінальному провадженні, злочинами, у скоєнні яких обвинувачуються ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , тому суд вважає за можливе зменшити розмір застави, та визначити його на даному етапі судового провадження у розмірі, який перевищує максимальний розмір, визначений п.2 ч.5 ст.182 КПК України.

За переконанням суду застава у розмірі 221 (двісті двадцять один) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка є меншою від розміру застави, яка обиралась як альтернатива триманню під вартою ухвалою суду від 08.11.2021 року, та яка буде відповідною і достатньою для кожного з обвинувачених у даному кримінальному провадженні, а також є достатньою і прийнятною з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню. За переконанням суду обставини даного кримінального провадження, існування ризиків, встановлених судом, розмір завданої потерпілим шкоди, тобто існуюча на даний час серйозність ситуації виправдовує прагнення суду забезпечення присутності обвинувачених в суді, в разі внесення ними застави, у зв`язку з чим встановлення такого розміру застави з урахуванням усіх обставин справи є пропорційним в даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 331, 370, 376 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 - задовольнити.

Застосований до обвинувачених запобіжний захід у виді тримання під вартою, до кожного з них окремо, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , продовжити строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 04 березня 2023 року.

Альтернативний запобіжний захід у виді застави, визначений ухвалою від 08.11.2021 року у розмірі 400 (чотириста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі - 908000 (дев`ятсот вісім тисяч) гривень обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , кожному з них окремо, - зменшити та визначити його у розмірі 221 (двісті двадцять один) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі - 593164 (п`ятсот дев`яносто три тисячі сто шістдесят чотири) гривні.

Строк дії ухвали суду в частині продовження щодо кожного з обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою та покладених на обвинувачених обов`язків, в разі внесення визначеної судом суми застави, становить до 04 березня 2023 року, включно.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду, а обвинуваченими, які тримаються під вартою, - в той же строк з моменту вручення копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено о 10:50 год. 06 січня 2023 року в залі судового засідання Приморського районного суду м. Одеси №106.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

Єдиний унікальний номер справи: №522/21884/20

Номер провадження № 1-кп/522/92/23

Головуючий суддя - ОСОБА_1