Справа № 308/4406/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суд, кримінальне провадження, відомості про яке 10 березня 2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000051 про обвинувачення:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Перечин, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого, одруженого, раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

26 лютого 2021 року близько 16 год. 30 хв., гр.. ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 в приміщенні будівлі ПрАТ «Будавтодор» виник конфлікт із знайомим йому громадянином - ОСОБА_8 , в ході якого ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки притиснув громадянина ОСОБА_8 до стіни та почав бити його декілька разів головою в стіну в результаті чого заподіяв тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 92 від 23.03.2021 року на основі даних судово-медичного обстеження громадянина ОСОБА_8 09.01.1946 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з врахуванням даних медичної документації, відповідно з питаннями поставленими на вирішення даної експертизи: на тілі громадянина ОСОБА_8 , яких небудь тілесних ушкоджень не виявлено. Згідно даних медичної документації, заповненого на його ім`я у нього виявлено: «ЗЧМТ, струс головного мозку. Забій садно спинки носа та надбрівної дуги з ліва».

Тілесні ушкодження у вигляді забою, садно спинки носа та надбрівної дуги з ліва могли виникнути внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму, дії якими могли бути руки затиснуті в кулак, обуті ноги сторонньої людини, мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше як шість днів і за цією ознакою згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Тілесні ушкодження у вигляді «ЗЧМТ» струс головного мозку, могли виникнути внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії або можливе їх виникнення внаслідок ударів об тупі тверді предмети, в тому числі ударів головою об стіну, які потягли за собою розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів але не більше як три тижні /21 день, по цій ознаці п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

По давності виникнення тілесні ушкодження, згідно даних медичної документації, вкладаються в час події, яка мала місце 26.02.2021 року і не суперечать обставинам справи. Громадянину ОСОБА_8 , було спричинено не менше трьох ударів.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, підтвердивши обставини, а саме час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення, викладеного в обвинувальному акті, які відповідають дійсності.

Потерпілий ОСОБА_8 , в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник потерпілого в судовому засіданні підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Вказав, що дійсно обвинувачений спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження. Поданий цивільний позов просив задовольнити повністю.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги те, що прокурор та потерпілий також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд, заслухавши учасників судового засідання та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_7 , суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України, за кваліфікуючими ознаками: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючі покарання обставини щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно статті 67 КК України, судом не встановлено.

Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України, якою встановлено, що «особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , всі пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих обставин суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку, що слід призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

На переконання суду, саме таке покарання буде найбільше відповідати принципам та цілям призначення покарань і буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 завданої моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн. суд виходить з наступного.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що цивільний позивач внаслідок дій відповідача зазнав ушкодження здоров`я, а також приниження його честі, гідності, престижу та ділової репутації як керівника на очах у інших підлеглих які були присутні під час нападу відповідача.

Обвинувачений ОСОБА_7 , як цивільний відповідач цивільний позов не визнав та просив у задоволенні такого відмовити.

Згідно ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Статтями 22 та 23ЦК України передбачено право особи на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ст.1167ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.23ЦК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995 № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до вказаної Постанови ПВС з подальшими змінами і доповненнями, вказано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру і об`єму страждань (фізичних, душевних, психічних і тому подібне), яких отримав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення і тому подібне) і з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих відносинах, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд повинен виходити з принципів законності, зваженості і справедливості.

Щодо розміру моральної шкоди суд прийшов до переконання, що заявлені потерпілим вимоги є завищеними, окрім того потерпілий не надав суду достатніх даних з яких міркувань він виходив визначаючи конкретний розмір завданої моральної шкоди, яку він просить задовольнити.

Беручи до уваги конкретні обставини провадження, наслідки, що наступили, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, які переніс потерпілий, їх тривалість, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, та зважаючи на обставини при яких було заподіяно моральну шкоду, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого слід задовольнити частково, та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.

Такий розмір на думку суду є обґрунтованим, відповідає вимогам законодавства, визначений з урахуванням характеру та обсягу й тривалості страждань, яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат, оскільки він зазнав тілесних ушкоджень, фізичного болю,душевних страждань, приниження, був вимушений звертатись до правоохоронних органів, чим був порушений звичайний уклад його життя та є співрозмірним завданій шкоді.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про відшкодування завданої моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 завдану моральну шкоду в розмірі 10 000,00 (десять тисяч) гривень.

В решті позовних вимог - відмовити.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1