Провадження № 1-в/127/390/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, -
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області із клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання звернувся засуджений ОСОБА_4 . Згідно клопотання, ОСОБА_4 просить зарахувати йому в строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення. Клопотання мотивоване тим, що йому, відповідно до приписів ч.2 ст. 72 КК України слід зарахувати у строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення з 28.12.2007 року по 17.03.2009 року, з 04.10.2016 року по 11.04.2017 року та з 14.09.2020 року по 16.09.2021 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Засуджений ОСОБА_4 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання підтримав, просив задоволити з підстав, викладених у ньому.
Захисник підтримав позицію свого підзахисного, вважав підстави, викладені у клопотанні обгрунтованими.
Прокурор не заперечував щодо зарахування строку тримання під вартою ОСОБА_4 з 28.12.2007 року по 17.03.2009 року у строк відбутого покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Разом з тим, інші періоди вказані у клопотанні, на переконання прокурора, не підлягають до зарахування, оскільки відповідно правової позиції Верховного Суду період після набрання вироком законної сили не підлягає зарахування з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Заслухавши думку учасників, дослідивши клопотання та особову справу засудженого, суд дійшов наступного висновку.
В судовому засіданні встановлено, що згідно протоколу від 28.12.2007 року, ОСОБА_4 28.12.2007 року взято під варту.
Згідно вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.11.2008 року ОСОБА_4 засуджений до остаточного покарання у виді довічного позбавлення волі за вчинення сукупності злочинів, передбачених ст. 94 КК України (1960 року), п.п. 7, 13 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 263 КК України. Згідно вироку строк покарання визначено рахувати з 28.12.2007 року, тобто з дня затримання ОСОБА_4 .
Ухвалою Верховного Суду України від 17.03.2009 року вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.11.2008 року в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 скасовано, а справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства. У решті вирок щодо ОСОБА_4 залишено без змін.
Таким чином вказаний вирок набрав законної сили 17.03.2009 року та звернутий до виконання, що підтверджено розпорядженням про виконання вироку суду, що набрав законної сили.
Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, частину 5 статті 72 КК України викладено в новій редакції, яка не діяла на момент ухвалення судових рішень щодо ОСОБА_4 .
Так, згідно ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до правового висновку Великої палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 29.08.2018 (справа №663/537/17), якщо особа скоїла злочин до 20.06.2017 (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21.06.2017, тобто після набрання чинності законом №2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК в попередній редакції.
Згідно ст. 1 Закону України "Про попереднє ув`язнення", попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. З
З особової справи засудженого вбачається, що строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 з часу затримання, тобто з 28.12.2007 року, до часу набрання вироком законної сили, тобто до 17.03.2009 року, за правилами ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, не зарахований.
Таким чином клопотання засудженого у цій частині підлягає задоволенню.
Щодо доводів засудженого про необхідність зарахування у вказаний строк попереднього ув`язнення періодів з 04.10.2016 року по 11.04.2017 року та з 14.09.2020 року по 16.09.2021 року, суд зазначає наступне.
ОСОБА_4 та його захисник звертались до Апеляційного суду Дніпропетровської області 04.10.2016 року та 14.09.2020 року з клопотаннями про поновлення строку на касаційне оскарження. Ухвалами Апеляційного суду від 11.04.2017 та 16.09.2021 у поновленні строку на касаційне оскарження відмовлено. Вказані рішення залишені без змін судом касаційної інстанції.
ОСОБА_4 вважає строк протягом якого розглядались вказані клопотання таким, що є строком попереднього ув`язнення і на обгрунтування своєї позиції посилається на приписи ст. 90 КПК України ( в редакції 1961).
Так, згідно його доводів норми ч. 2 ст. 90 КПК України (в редакції 1961), згідно яких подача клопотання про поновлення пропущеного строку зупиняє виконання рішення, оскарженого з пропуском строку, до вирішення питання про поновлення строку є підставою стверджувати, що до нього у вказаний період застосовано попереднє ув`язнення.
Суд зазначає, що дійсно ч. 2 ст. 90 КПК України (в редакції 1961) містить таку норму як зупинення виконання рішення, але поняття зупинення виконання рішення не є тотожним з поняттям набрання судовим рішенням законної сили.
Так,згідно ст. 401 КПК України (1961), якою врегульовано поняття набрання судовим рішенням законної сили, вирок місцевого суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляцій, а вирок апеляційного суду - після закінчення строку на подання касаційної скарги, якщо його не було оскаржено. У разі подачі апеляцій, касаційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи відповідно апеляційною чи касаційною інстанцією, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
В той же час, ст. 404 КПК України (1961), визначено та врегульовано порядок звернення вироку до виконання. Згідно вказаної норми вирок, що набрав законної сили, звертається до виконання судом, який постановив вирок, не пізніш як через три доби з дня набрання ним законної сили або повернення справи з апеляційної чи касаційної інстанції.
Вказані норми чітко демонструють стадії кримінального провадження, а саме: 1) ухвалення судового рішення, 2) набрання законної сили, 3) звернення вироку до виконання, 4) виконання вироку.
Стаття 90 КПК України, на яку посилається засуджений, регулює зупинення виконання, і жодним чином не стосується питання набрання вироку законної сили.
Як вже зазначалось, Закон України "Про попереднє ув`язнення" визначає поняття попереднього ув`язнення як строк з моменту затримання до моменту набрання вироком законної сили.
Вирок щодо ОСОБА_4 набрав законної сили в момент ухвалення рішення Верховним Судом України -17.03.2009 року
Саме у вказаний момент строк попереднього ув`язнення закінчився.
Подальші дії та процесуальні рішення в ході звернення вироку до виконання та виконання вироку, в тому числі із зупиненням вказаного, жодним чином не скасовують остаточного рішення про набрання вироком законної сили, а навпаки є можливими лише після набрання судового рішення законної сили оскільки є прямими наслідками вказаної події.
Підстав стверджувати, що у вказаній справі відбулись події, що зумовили зміну події (прийняття рішення ВСУ) та часу набрання вироком (з моменту ухвалення рішення ВСУ) не має. Жоден документ у справі про вказане не свідчить.
Тому строк попереднього ув`язнення обчислюється до моменту прийняття рішення Верховним Судом України - 17.03.2009 рок.
Тому суд не вбачає підстав для зарахування ОСОБА_4 у строк покарання періоди з 04.10.2016 року по 11.04.2017 року та з 14.09.2020 року по 16.09.2021 року.
Сукупність вказаного є підставою для часткового задоволення клопотання ОСОБА_4 в частині зарахування йому у строк покарання строку попереднього ув`язнення з 28.12.2007 року по 17.03.2009 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В решті клопотання слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, Законом України "Про попереднє ув`язнення", ст.72 КК України, Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», суд, -
У Х В А Л И В :
Клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання задоволити частково.
Зарахувати засудженому ОСОБА_4 в строк покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.11.2008 року, строк попереднього ув`язнення з 28.12.2007 року по 17.03.2009 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В решті клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою протягом того ж строку з дня отримання копії ухвали.

Суддя: