печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 розглянувши клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

20.03.2023 року в провадження слідчого судді надійшло клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000794.

Ознайомившись зі змістом клопотання, доходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, зокрема, документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Так, прокурор у своєму клопотання зазначає, що на підставі ухвали слідчого судді було здійснено обшук, в ході якого вилучено предмети ззовні схожі на аркуші паперу прямокутної форми, на поверхні яких містяться позначення, візуально схожі на купюри, номіналом сто доларів США у кількості 947 (дев`ятсот сорок сім) штук, мобільний телефон «Iphone 13», які свідчать про вчинення вказаного у клопотанні кримінального правопорушення а також зберегли на собі його сліди.

Згідно із ч.7 ст.236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Разом з тим, в матеріалах клопотання відсутня ухвала слідчого судді про проведення обшуку, що позбавляє слідчого суддю в повній мірі встановити статус майна, вилученого під час обшуку.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Так, у своєму клопотанні,прокурор просить накласти на майно з метою конфіскації майна, разом з тим, відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ОСОБА_3 має процесуальний статус підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні, а іншої мети накладення арешту прокурором у клопотанні зазначено не було.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку про повернення вказаного клопотання прокурору, установивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

На підставі викладеного і керуючись ст. 171, 172, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 про арешт майна повернути прокурору.

Встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1