Справа № 308/8736/16-к
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

23.01.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового провадження : прокурора ОСОБА_5 ,

та потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/164/21 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 лютого 2021 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Явтухи, Деражнянського району, Хмельницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 , інспектора прикордонної служби 1 категорії, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України, обвинуваченого ОСОБА_7 , на підставі п. 2 ч. ст. 49 КК України, звільнено від відбування покарання, у зв`язку із закінченням строків давності.

Вироком ухвалено цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити та стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 23 0043 (двісті тридцять тисяч сорок три) гривня.

Судові витрати віднесено на рахунок держави.

Вироком ухвалено речові докази: автомобіль марки «Мерседес Спрінтер» реєстраційний номер НОМЕР_1 - повернути ОСОБА_6 ; автомобіль марки «Ауді-100», реєстраційний номер НОМЕР_2 - повернути ОСОБА_7 або іншій уповноваженій на те особі.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

12.08.2015, приблизно о 18 год 30 хв, водій ОСОБА_7 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «Ауді-100», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись правою смугою двосмугової автодороги «М-06 Київ-Чоп» у напрямку міста Ужгорода, з метою здійснити розворот у зворотному напрямку, виконуючи маневр переходу з правої полоси на ліву полосу, в порушення вимог пунктів 2.3 (б), 10.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок необережності, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не побачив автомобіль марки «Мерседес Спрінтер» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , який рухався лівою смугою руху у попутному напрямку позаду нього, на 804+100 км ділянки автодороги «М 06 Київ-Чоп», не надавши останньому перевагу у русі, під час здійснення маневру переходу з правої суги на ліву для подальшого розвороту, допустив з ним зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_6 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, та пасажир автомобіля марки «Ауді-100» ОСОБА_9 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому акроміального кінця лівої ключиці без зміщення фрагментів.

За вказані і вчинені ОСОБА_7 дії його визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесне ушкодження середньої тяжкості.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_8 , вказує на те, що вирок є незаконним, необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню. Стверджує, що під час досудового розслідування не отримано жодного доказу, який би підтвердив вину ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину. Зазначає, що під час дослідження письмових доказів, які містяться у матеріалах кримінального провадження, стороною захисту наголошувалось, що у план - схемі до протоколу огляду ДТП від 12 серпня 2015 року нанесені сліди на проїжджій частині дороги, які жодного стосунку до ДТП не мають, що фактично підтверджено і експертними дослідженнями, відтак вказані обставини унеможливлюють використання цієї план-схеми у експертному дослідженні. На думку апелянта, висновок експерта № 621 від 03.03.2016 додаткової комісійної судової транспортно - трасологічної експертизи Львівського НДІСЕ свідчить про те, що вказана експертиза проведена виключно на припущеннях, адже з висновку чітко вбачається, що встановити причину ДТП не можливо. В апелянта також є сумніви щодо достовірності висновку експерта №10/155 від 26.07.2016, оскільки результати експертизи зроблені тільки на основі показів водія ОСОБА_6 . При цьому, адвокат вважає, що висновок експертизи № 621 від 03.03.2016 щодо місця зіткнення транспортних засобів також побудований на припущеннях. Апелянт зазначає, що місцевий суд, ухвалюючи вирок, не зазначив у вступній частині про участь ще однієї сторони, а саме потерпілого ОСОБА_9 , хоча у мотивувальній частині судового рішення покази потерпілого навів. Просить вирок, яким ОСОБА_7 звільнено від покарання на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 та ч. 5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення.

У запереченнях на апеляційну скаргу прокурор ОСОБА_5 вказує на те, що вирок суду є законним та справедливим, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 - необґрунтованою та безпідставною. Прокурор стверджує, що доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, беззаперечно встановлено, що причиною дорожньо-транспортної пригоди є саме дії водія ОСОБА_7 , який, порушуючи вимоги Правил дорожнього руху України, виїхав на ліву смугу руху у напрямку міста Ужгорода на такій відстані, коли водій ОСОБА_6 був позбавлений можливості зупинити керований ним автомобіль. Цей факт підтверджується протоколом огляду місця події від 12.08.2015, відповідно до якого на лівій смузі руху у напрямку Ужгорода наявні сліди юзу, які ведуть від центральної осьової лінії, тобто від місця зіткнення. Про відповідне місце зіткнення транспортних засобів свідчать сліди подряпин на проїзній частині дороги та осипи скла від автомобілів. Окрім того, місце зіткнення у районі центральної лінії, що поділяє дорожнє полотно на 2 смуги руху в одному напрямку, підтверджують численні судові авто технічні експертизи, проведені під час досудового розслідування трьома експертними установами. На думку прокурора, місцевий суд правильно мотивував у вироку не взяття до уваги показань ОСОБА_10 щодо невинуватості ОСОБА_7 , оскільки потерпілий є близьким знайомим обвинуваченого ОСОБА_11 , що фактично підтвердилося під час судового розгляду. При цьому, зазначає, що покази ОСОБА_10 , які він надав у судовому засіданні відкрито суперечать його показам під час досудового розслідування, зокрема у ході проведення слідчого експерименту. Прокурор вважає безпідставними доводи апелянта відносно того, що місцевий суд у вступній частині вироку не зазначив про потерпілого ОСОБА_9 . Стверджує, що апелянтом не вказується яким чином цей факт перешкодив чи міг перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Просить вирок залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_6 , які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , неявка яких, з огляду на приписи ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності сторони захисту береться те, що: повідомлення про час та місце розгляду апеляційної скарги обвинуваченому та захиснику направлено відповідно до вимог закону, у тому числі захиснику направлено і смс-повідомлення, що свідчить про те, що апеляційним судом здійснено всіх можливих заходів щодо повідомлення сторони захисту про час та місце апеляційного розгляду; заяв (клопотань) про відкладення розгляду справи на інший термін від обвинуваченого та захисника не надходило; в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого і апеляційним судом не приймалось рішення про обов`язковість розгляду справи за участі обвинуваченого; відповідно до ст. 28 КПК України кримінальне провадження повинно бути розглянуте і процесуальні рішення повинні бути прийняті у розумні строки.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, ґрунтується на сукупності наведених у вироку доказів, безпосередньо досліджених під час судового розгляду місцевим судом кримінального провадження.

У тому числі винуватість ОСОБА_7 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України кримінального правопорушення підтверджується такими доказами.

Із показань потерпілого ОСОБА_6 убачається, що 12.08.2015 приблизно о 18 год 30 хв він рухався у с. Барвінок у напрямку м. Ужгород на автобусі марки «Мерседес Спрінтер» на швидкості приблизно 70 км/год, та на виїзді із села, під`їжджаючи до технологічного розриву, де дозволено розворот, він побачив, як із правої смуги руху без увімкненого покажчика повороту почала перестроюватися автомобіль марки «Ауді», який його підрізав, внаслідок чого він застосував екстренне гальмування, проте зіткнення з «Ауді» все таки відбулося та внаслідок ДТП він отримав травму головного мозку. Підтримав заявлений ним цивільний позов. Ці покази потерпілий ОСОБА_6 підтримав і під час апеляційного розгляду.

Із протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.08.2015, план-схеми до протоколу місця ДТП та ілюстрованої таблиці, убачається, що місцем дорожньо-транспортної пригоди є ділянка 804 км + 100 м траси Київ-Чоп, у напрямку с. Барвінок Ужгородського району, поворот на готельний комплекс «Золота гора», що у протоколі зафіксована загальна обстановка на місці події та слідоутворюючі сліди на автодорозі.

Із протоколу проведення слідчого експерименту від 02.10.2015, проведеного за участі потерпілого ОСОБА_9 та схеми до нього, убачається, що потерпілий вказав місце, де відбулась дорожньо-транспортна пригода, розташування транспортних засобів при перестроюванні автомобіля Ауді-100 та при зіткненні - саме зафіксоване протоколом огляду місця події місце зіткнення транспортних засобів.

Із протоколу проведення слідчого експерименту від 02.10.2015, проведеного за участі потерпілого ОСОБА_6 та схеми до нього, убачається, що потерпілий вказав траєкторію руху керованого ним транспортного засобу та автомобіля марки «Ауді-100», який рухався попереду нього, вказав місце зіткнення автомобілів - саме зафіксоване протоколом огляду місця події місце зіткнення транспортних засобів.

Із висновку експерта № 22/113 від 26.08.2015, убачається, що в момент первинного контактування автомобіль марки «MERCEDES- BENZ Sprinter», р/н. НОМЕР_1 , передньою частиною контактував з лівим заднім кутом автомобіля марки «!AUDI-100», р/н НОМЕР_2 . Аналізуючи слідову інформацію, надану експерту для дослідження, експерт дійшов висновку, що місце зіткнення транспортних засобів (автомобілів марки «MERCEDES-BENZ Sprinter», р/н НОМЕР_1 та марки «AUDI-100», р/н НОМЕР_2 ) розташоване на лівій смузі руху по напрямку до м. Ужгород у зоні, що передує розташуванню подряпин асфальтобетонного покриття, при цьому, слід гальмування автомобіля марки «AUDI-100», р/н НОМЕР_2 розпочинається в межах осьової лінії і закінчується на лівому узбіччі.

Із висновку експерта № 903 від 22.09.2015, убачається, що ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ; забій головного мозку. Виникли вищевказані тілесні ушкодження внаслідок дії тупих твердих предметів, якими найбільш імовірно могли бути виступаючі частини салону автомобіля по ударному механізму дії, які по своєму характеру потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 21 дня і по цій ознаці згідно п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості і вкладаються в час і місце пригоди (ДТП).

Із висновку експерта № 885/2015 від 22.09.2015 убачається, що у гр. ОСОБА_9 встановлено діагноз: закритий перелом акроміального кінця лівої ключиці без зміщення фрагментів, з приводу чого накладена гіпсова пов`язка ДЕЗО. Вказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії твердих тупих предметів по механізму удару або при ударянні об такі, можливе їх виникнення у пасажира переднього сидіння в салоні автомобіля при ДТП. По давності виникнення можуть вкладатися в дату події, що мала місце 12.08.2015 і відносяться до групи тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Із висновку експерта № 372 судової авто-технічної експертизи від 20.10.2015, убачається, що в даній дорожній ситуації для забезпечення безпеки дорожнього руху водій автомобіля марки «Ауді-100», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 повинен був діяти згідно вимог пунктів 9.4 та 10.1 ПДР України, а водій автомобіля марки « Мерседес-Спрінтер», д. н. з. НОМЕР_1 , гр. ОСОБА_6 повинен був діяти згідно вимоги пункту 12.3 ПДР України. 3 технічної точки зору, причиною виникнення даної ДТП стали обставини, пов`язані з тим, що водій автомобіля марки «Ауді-100», д. н. з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , порушуючи вимоги пункту 10.1 Правил дорожнього руху, виїхав на смугу руху автомобіля марки «Мерседес-Спрінтер», д. н. з. НОМЕР_1 , на такій відстані від останнього автомобіля, на якій його водій гр. ОСОБА_6 вже був позбавлений технічної можливості зупинити керований ним транспортний засіб до місця зіткнення шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування з моменту виникнення йому небезпеки для руху.

Із висновку експерта № 10/5 від 23.11.2015 та ілюстративної таблиці до нього, убачається, що місце зіткнення транспортних засобів знаходиться на лівій смузі руху в напрямку до м. Ужгород, при цьому, слід гальмування автомобіля марки «AUDI-100», р/н НОМЕР_2 розпочинається в межах осьової лінії і закінчується на лівому узбіччі.

Із висновку експерта № 621 від 03.03.2016 додаткової комісійної судової транспортно-трасологічної експертизи та таблиць № 1, 2, 3, убачається, що у даному випадку мало місце попутне кутове зіткнення транспортних засобів, коли в первинний момент зіткнення у контакт увійшла передня права частина автомобіля марки «Мерседес Спрінтер» із задньою лівою кутовою частиною автомобіля марки «Ауді-100» і кут між повздовжніми осями автомобілів міг складати величину біля 40 градусів. Якщо рахувати, що два сліди заносу, які зафіксовані на місці пригоди, є слідами задніх коліс автомобіля марки «Ауді-100», то можна зробити висновок, що зіткнення автомобіля марки «Мерседес Спрінтер», номерний знак НОМЕР_1 , з автомобілем марки «Ауді-100», номерний знак НОМЕР_2 , могло відбутися на лівій смузі руху в напрямку до м. Ужгород на початку утворення сліду заносу заднього лівого колеса автомобіля.

Із висновку № 283 судової авто-технічної експертизи від 08.06.2016 та фото таблиці до нього, убачається, що водій автомобіля марки «Ауді-100», номерний знак НОМЕР_2 , гр. ОСОБА_7 здійснював маневр повороту ліворуч з правої смуги руху в напрямку м. Ужгород.

Із висновку експерта № 10/155 від 26.07.2016, убачається, що з технічної точки зору причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди стали дії водія автомобіля марки «AUDI-100», р/н НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , який не дотримавшись приписів передбачених пунктами 10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху України здійснив маневр перестроювання з правої смуги на ліву, не надавши перевагу в русі автомобілю марки «MERCEDES-BENZ Sprinter», р/н НОМЕР_1 , який рухався по ній у момент, коли водій ОСОБА_6 був позбавлений технічної можливості зупинити керований ним автомобіль до місця зіткнення, шляхом застосування своєчасного гальмування. Автомобіль марки «AUDI-100», р/н НОМЕР_2 , безпосередньо перед зіткненням, здійснював маневр ліворуч із правої смуги руху по напрямку до м. Ужгород.

Апеляційний суд, давши оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, вважає, що доводи апеляційної скарги про невинуватість ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, не заслуговують на увагу, і відхиляє їх як такі, що спростовуються сукупністю безпосередньо досліджених місцевим судом у судовому засіданні доказів.

При оцінці доказів та доводів апеляційної скарги також береться до уваги те, що у кримінальному провадженні відсутні які-небудь дані про те, що у потерпілого ОСОБА_6 були підстави для обмови обвинуваченого ОСОБА_7 . Показання потерпілого, колегія суддів вважає логічними, послідовними, такими, що не містять суперечностей і такими, що відповідають фактичним обставинам справи та іншим наявним у матеріалах кримінального провадження і наведеним вище доказам. Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийняв їх до уваги, надавши їм перевагу та визнавши їх достовірними, і також приймає їх до уваги.

При цьому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив показання сторони захисту про відсутність у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Разом із тим, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги і покази потерпілого ОСОБА_9 , який є близьким знайомим обвинуваченого ОСОБА_7 , про те, що ОСОБА_7 завчено зайняв ліву смугу для розвороту і при виконанні маневру у них в`їхав транспортний засіб марки «Мерседес Спрінтер», розцінивши їх як форму захисту обвинуваченого для уникнення ним кримінальної відповідальності. При цьому, апеляційний суд бере до уваги доводи сторони обвинувачення, викладені в запереченні на апеляційну скаргу, зокрема про те, що покази ОСОБА_10 , які він надав у судовому засіданні суперечать його показам даним під час досудового розслідування, зокрема у ході проведення слідчого експерименту.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що вищенаведені докази в їх сукупності, які є належними, достовірними, допустимими та достатніми, зібраними відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України, у тому числі із дотриманням приписів ст. ст. 85-89 КПК України, підтверджують винуватість ОСОБА_7 у порушенні вимог п. п. 2.3 (б), 10.1 ПДР України та вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України кримінального правопорушення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України кваліфіковані правильно.

Доводи апеляційної скарги про те, що під час досудового розслідування не отримано жодного доказу, який би підтвердив вину ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені жодними доказами та спростовані наведеним вище.

Із урахуванням наведеного вище, як такі, що жодним чином не спростовують факту порушення ОСОБА_7 вимог п. п. 2.3 (б), 10.1 ПДР України та вчинення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України кримінального правопорушення, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що під час дослідження письмових доказів, які містяться у матеріалах кримінального провадження, стороною захисту наголошувалось, що у план-схемі до протоколу огляду ДТП від 12 серпня 2015 року нанесені сліди на проїжджій частині дороги, які жодного стосунку до ДТП не мають, що фактично підтверджено і експертними дослідженнями, відтак вказані обставини унеможливлюють використання цієї план-схеми у експертному дослідженні; висновок експерта № 621 від 03.03.2016 додаткової комісійної судової транспортно-трасологічної експертизи Львівського НДІСЕ свідчить про те, що вказана експертиза проведена виключно на припущеннях, адже з висновку чітко вбачається, що встановити причину ДТП не можливо; є сумніви щодо достовірності висновку експерта №10/155 від 26.07.2016, оскільки результати експертизи зроблені тільки на основі показів водія ОСОБА_6 ; висновок експертизи № 621 від 03.03.2016 щодо місця зіткнення транспортних засобів також побудований на припущеннях.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд бере до уваги зібрані у кримінальному провадженні докази, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, якими беззаперечно встановлено, що причиною дорожньо-транспортної пригоди є саме дії водія ОСОБА_7 , який, порушуючи вимоги Правил дорожнього руху України, виїхав на ліву смугу руху у напрямку міста Ужгорода на такій відстані, коли водій ОСОБА_6 був позбавлений можливості зупинити керований ним автомобіль, у тому числі вказане підтверджується протоколом огляду місця події від 12.08.2015, відповідно до якого на лівій смузі руху у напрямку Ужгорода наявні сліди юзу, які ведуть від центральної осьової лінії, тобто від місця зіткнення; про відповідне місце зіткнення транспортних засобів свідчать сліди подряпин на проїзній частині дороги та осипи скла від автомобілів; про місце зіткнення у районі центральної лінії, що поділяє дорожнє полотно на 2 смуги руху в одному напрямку, свідчать численні судові авто технічні експертизи, проведені під час досудового розслідування трьома експертними установами і також обґрунтованими визнає доводи сторони обвинувачення, викладені в запереченні на апеляційну скаргу. Приймаючи судове рішення колегія суддів також бере до уваги, що сторона захисту не вказувала на неповноту та поверховість при проведенні експертних досліджень, на наявність даних про зацікавленість експертів у результатах розгляду справи, на їх необ`єктивність та упередженість. При цьому сторона захисту не вказує і на недопустимість зібраних у кримінальному провадженні доказів.

Як такі, що жодним чином не свідчать про незаконність вироку та необґрунтованість висновків суду першої інстанції, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що місцевий суд, ухвалюючи вирок, не зазначив у вступній частині участь ще однієї сторони, а саме потерпілого ОСОБА_9 , хоча у мотивувальній частині судового рішення покази потерпілого навів. При цьому, апеляційний суд бере до уваги доводи сторони обвинувачення про те, що апелянтом не вказується на те, яким чином цей факт перешкодив чи міг перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, належним чином оцінивши показання потерпілого ОСОБА_6 , а також письмові докази, обґрунтовано поклав ці докази, у тому числі й показання потерпілого ОСОБА_6 , в основу обвинувачення, визнаного судом доведеним.

З матеріалів кримінального провадження також убачається, що судом досліджені всі докази, клопотання про дослідження яких були заявлені суду.

Отже, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного вироку апеляційний суд відхиляє, оскільки висновок суду щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і ґрунтується на зібраних та досліджених у судовому засіданні доказах, які суд проаналізував та дав їм оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, з урахуванням: ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його характеру та наслідків; даних про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, відомості, які б характеризували його з негативної сторони відсутні; відсутності обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин.

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України - у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

При цьому, взявши до уваги те, що кримінальне правопорушення вчинено 12.08.2015, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності не зупинявся і не переривався, обвинувачений не визнав вину, суд першої інстанції обґрунтовано звільнив ОСОБА_7 від призначеного покарання на підставі ч. 5 ст. 74 та ст. 49 КК України (у редакції, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення), оскільки з моменту вчинення кримінального правопорушення сплив строк понад 3 роки.

Разом із тим, законними та обгрунтованими визнаються і висновки суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову, судових витрат та долі речових доказів, які також сторонами кримінального провадження не оспорюються.

Перевіркою справи в апеляційному порядку не виявлено порушень норм Конституції України, у тому числі передбачених статтею 62 Конституції України, норм Кримінального процесуального кодексу України, які тягнуть скасування вироку з призначенням нового судового розгляду, у тому числі істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на законність, і обґрунтованість ухваленого у кримінальному провадженні вироку, і, зокрема, порушення права особи на захист.

Тому, апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та визнаються безпідставними, задоволенню не підлягає, а вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_7 як законний та обґрунтований підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , залишити без задоволення.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 лютого 2021 року, щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України, ОСОБА_7 , - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді: