ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 642/1597/22 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-сс/818/794/22 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: застосування запобіжного заходу
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду в м. Валках справу за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 07 12 2022 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 07 12 2022 року клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задоволено.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, в межах строку досудового розслідування, а саме до 05 02 2023 року.

Визначено суму застави у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 49 620 гривень, які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області.

Вирішено при внесенні визначеної суми застави ОСОБА_7 з-під варти звільнити та покласти на нього обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися з населеного пункту, в якому проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії ухвали визначено до 05 02 2023 року.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

На зазначену ухвалу слідчого судді прокурор Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», терміном на 60 діб, з моменту розгляду клопотання, із визначенням застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 496 200 гривень, із залишенням раніше обраних обов`язків.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилається на необґрунтованість та невмотивованість ухвали внаслідок того, що судом не взято до уваги матеріальний стан ОСОБА_10 , який в умовах воєнного стану, як військовослужбовець, отримує щомісячне грошове забезпечення, перебуваючи у Харківській області, у розмірі близько 40 000 гривень на місяць, а в районі проведення бойових (під час безпосередньої участі) дій 110 000 гривень.

Посилаючись на лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» вважає, що суд повинен був враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. При цьому, як зазначено прокурором, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Прокурор вважає, що домашній арешт відносно підозрюваного ОСОБА_7 неможливо застосувати, у зв`язку з тим, що такий запобіжний захід не може забезпечити відсутності можливості впливу на свідків у вказаному кримінальному провадженні та переховування від органів досудового розслідування та суду. А заставу неможливо застосувати, у зв`язку із тим, що він підозрюються у вчиненні тяжкого злочину, м`якість застосування якого створить в очах суспільства та інших військовослужбовців уяву безкарності та свавілля.

У разі застосування до підозрюваного ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає вчинити дії, вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

На думку прокурора, в умовах воєнного стану на території України, з метою належного покарання осіб, які вчинили тяжкі злочини, такий підхід судів щодо застосування викличного виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не допустить негативного впливу обороноздатність держави в умовах воєнного стану, підриву авторитету, бойової готовності та боєздатності підрозділу Збройних сил України та не створить в очах військовослужбовців уяву безкарності та свавілля.

Крім того, ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні злочину, який є тяжким та за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, з метою забезпечення кримінального провадження та запобігання спробам особи переховуватися від органів досудового розслідування та суду, унеможливленню незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та з метою забезпечення виконання останнім покладених на нього обов`язків, враховуючи, що вчинене ним кримінальне правопорушення створило в очах громадян негативне враження безладдя, безкарності у військовій сфері, а тому, розмір застави, на думку прокурора, повинен складати не менше 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в даному випадку, визначить необхідність виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків.

Враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, прокурор вважає, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_7 не зможе запобігти вказаним ризикам.

Підозрюваний є військовослужбовцем, місце дислокації військової частини, в якій він проходить службу, в будь-який час може змінитися на іншу область, враховуючи проведення бойових дій на території України, що створить умови для його переховування від органу досудового розслідування та суду в інших областях України, враховуючи суворість покарання за інкримінований йому злочин. Крім того, на думку прокурора, ці обставини створять складності явки або запізнення підозрюваного до органу досудового розслідування та суду. Крім того, підозрюваний підірвав боєготовність та боєздатність 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 . Крім того, він може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки вони разом проходять військову службу в одній частині, що створить умови для здійснення впливу, в тому числі, шляхом залякування та здійснення щодо них насильницьких дій, та враховуючи встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні.

Також підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки, перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства.

Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування та створить можливості для ОСОБА_7 , незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні. В той же час останній перебуваючи на волі не буде позбавлений можливості з використанням мобільних телефонів, тощо здійснювати вплив на інших учасників кримінального провадження.

Ризик, передбачений п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки, перебуваючи на волі, як військовослужбовець військової служби, може вчинити інший військовий злочин, а саме самовільне залишення військової частини або місця служби, що кваліфікується за ст. 407 КК України, або дезертирство за ст. 408 КК України,. тим самим переховуватись та ухилятись від кримінальної відповідальності за фактом вчинення тяжкого злочину. Крім цього останній може продовжити вчиняти злочин у якому підозрюється.

Тому, прокурор вважає, що для досягнення мети і завдань кримінального провадження, у сторони обвинувачення виникла необхідність у обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_10 . А тому, прокурор просить обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з триманням останнього в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» протягом 60 днів з моменту розгляду клопотання, з визначенням застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 496 тисяча 200 гривень України, із залишенням раніше визначених обов`язків.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, позицію підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, перебуває кримінальне провадження за №0000265 від 05.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.03.2022 №6 солдата ОСОБА_7 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти ВЧ НОМЕР_1 .

Згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України 24.02.2022 (№2102-ІХ), відповідно до пункту № 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України введено військовий стан, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, який у подальшому продовжено указом Президента України №259/2022 з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року на 30 діб.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22.05.2022 № 2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 травня 2022 строком на 90 діб.

Указом Президента України №573/2022«Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05год. 30хв. 23.08.2022, строком на 90 діб, який діє і на теперішній час.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_1 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших. Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 28 Статуту внутрішньої служби єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

За ст. 29 Статуту внутрішньої служби за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 30 Статуту внутрішньої служби начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника.

Згідно зі ст. 31 Статуту внутрішньої служби начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Як вбачається з ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, За своїми військовими званнями начальниками є: полковники, генерал-майори, генерал-лейтенанти, - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу; генерал-полковники, адмірали, генерали армії України - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу.

Відповідно до ст. 37 Статуту внутрішньої служби військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Відповідно до ст. 6 Дисциплінарного статуту право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати.

Відповідно до п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі Положення), право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам органів військового управління, з`єднань, військових частин, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Однак, солдат ОСОБА_7 під час проходження військової служби в складі 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 на початку 31.08.2022 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, вчинити непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника.

Так, 31.08.2022 в денний час (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) т.в.о. командиром 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_11 вишикувано особовий склад взводу, в тому числі солдата ОСОБА_7 , поблизу села Великі Проходи Дергачівського району Харківської області з метою доведення бойового розпорядження №8/30/1 ДСК від 30.08.2022, яке було видано командиром військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окремого батальйону)

Під час шикування старшим солдатом ОСОБА_11 в усному порядку доведено бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окремого батальйону) від 30.08.2022 №8/30/1 ДСК до підлеглого особового складу щодо необхідності здійснити висування з переднього краю в район виконання завдання, неподалік населеного пункту АДРЕСА_1 для закріплення на рубежі та подальшого наступу на ворожі позиції.

Будучи невдоволеним наказом щодо здійснення атаки противника в районі населеного пункту АДРЕСА_1 , старший солдат ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану відкрито відмовився виконувати наказ та здійснювати висування з переднього краю в район виконання завдання, неподалік населеного пункту АДРЕСА_1 для закріплення на рубежі та подальшого наступу на ворожі позиції, чим підірвав боєготовність та боєздатність 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Після чого, особовий склад 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 вирушив виконувати бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окремого батальйону) від 30.08.2022 №8/30/1 ДСК щодо здійснення висування з переднього краю в район виконання завдання, неподалік населеного пункту АДРЕСА_1 для закріплення на рубежі та подальшого наступу на ворожі позиції, а солдата ОСОБА_7 , направлено в інший пункт тимчасової дислокації. Таким чином, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника вчинений в умовах воєнного стану.

Згідно матеріалів провадження, 05 12 2022 року, із дотриманням норм ст.ст. 40, 135, 276-278 КПК України ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, а саме: непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

В обґрунтування повідомленої підозри ОСОБА_7 , орган досудового розслідування підтверджував зібраними у кримінальному провадженні доказами в їх сукупності, зокрема: показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , які повідомили про обставини відмови виконання наказу; висновком службового розслідування по фактом непокори ОСОБА_7 ; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, для запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий просив в клопотанні обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Задовольняючи вказане клопотання слідчого, слідчий суддя, врахував наявність ризиків, передбачених пунктами 1,3,4,5 частини 1 статті 177 КПК України.

Також слідчий суддя оцінив сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.402 КК України, наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення останнім інкримінованого йому злочину, а також покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим у скоєнні злочину, у вчиненні якого він підозрюється, особу підозрюваного.

Слідчий суддя вважав, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з тимчасовою ізоляцією підозрюваного буде недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1,3,4,5 частини 1 статті 177 КПК України та з врахуванням вимог частини 4 статті 184 КПК України дійшов висновку про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із визначенням застави у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 49 620 гривень та покладенням на підозрюваного обов`язків: 1) прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися з населеного пункту, в якому проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Колегія суддів частково погоджується з вказаним висновком слідчого судді з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею має бути встановлено: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали слідчим суддею в цій частині в повній мірі дотримано зазначені вимоги кримінального процесуального законодавства.

Так, згідно з матеріалами провадження, органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.402 КК України, а саме: непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Як вірно встановив місцевий суд, на даному етапі обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується отриманими під час досудового розслідування фактичними даними, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме в показах свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , які повідомили про обставини відмови виконання наказу; висновком службового розслідування по фактом непокори ОСОБА_7 ; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Зазначені докази, як кожний оремо, так і цілому повністю доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, у якому він підозрюється.

Виходячи з поняття "обґрунтована підозра", приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, в клопотанні та доданих до нього матеріалах достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Крім того, слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості, визнання особи винною чи невинною у вчиненні конкретного кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наведені в клопотанні слідчого та додані до нього матеріали, у колегії суддів є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_15 кримінального правопорушення.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.402 КК України, з урахуванням фактичних обставин підозри, характеру вчинення інкримінованого правопорушення, дійшов вірного висновку, щодо неможливості в даному конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана особа може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною особою зазначених дій.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрювана особа обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин, колегія суддів погоджується зі слушністю висновків суду першої інстанції щодо існування ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч. 1 ст. 171 КПК України та можливістю підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування або суду, а також можливістю впливати на свідків та командування військової частини, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних прав та обов`язків на цій стадії процесу.

Перевіряючи ж оскаржувану ухвалу в частині визначення підозрюваному ОСОБА_7 розміру застави, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього і визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів мінімальної заробітної плати щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину.

Закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватися слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами є: 1) всі обставини кримінального правопорушення; 2) майновий та сімейний стан підозрюваного, обвинуваченого; 3) інші дані про його особу (наприклад, поведінка під час кримінального провадження); 4) ризики, передбачені в ст. 177 КПК, а критеріями - те, що розмір застави: а) достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та, водночас, б) не буде завідомо непомірним для нього. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала підозрюваного, обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного проживання людини.

На переконання колегії суддів, приймаючи рішення про визначення ОСОБА_7 застави у розмірі 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, слідчий суддя належним чином не оцінивши ризиків, які визнав доведеними, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , характер злочину, ступінь порушення цінностей у кримінальному провадженні, суспільну значимість протиправних дій, майнових стан підозрюваного, наявність службових зв`язків у підозрюваного та дійшов помилкового висновку про те, що вказаний мінімальний розмір застави буде відповідною альтернативою запобіжному заходу у виді тримання під вартою. Як наслідок своїм рішенням слідчий суддя не в повній мірі забезпечив впевненість у тому, що ОСОБА_7 не порушуватиме, покладених на нього процесуальних обов`язків.

У даному випадку, не думку колегії суддів необхідним та достатнім розміром застави, який відповідає вимогам ст. 187 КПК України і здатний забезпечити утримування підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки і буде помірним для нього є 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198 480 гривень.

Такий розмір застави є прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, зокрема у рішенні від 20.11.2010 р. у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку.

Іншими словами, розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст. ст. 176-206, ст.ст. 392, 393, 404, 405, ч.1 ст. 407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Ленінського районного суду м.Харкова від 07 12 2022 року про застосування до підозрюваного за ч.4 ст.402 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 05 02 2023 року, включно, з визначенням застави, - скасувати.

Апеляційну скаргу прокурора, - задовольнити частково.

Постановити нову ухвалу якою клопотання слідчого, - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», в межах строку досудового розслідування, на строк до 05 лютого 2023 року, включно.

Встановити ОСОБА_7 нову заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 80 х 2481 = 198 480 ( сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят ) грн. які необхідно внести у грошовій одиниці України на рахунок Харківського апеляційного суду:

р/р НОМЕР_3 , МФО 820172 в ДКС України, , призначення платежу застава.

Внесенню підлягають грошові кошти у розмірі 148 860 (сто сорок вісім тисяч вісімсот шістдесят ) грн., що становить різницю нового визначеного розміру застави у розмірі 198 480 грн. та старого визначеного розміру застави у розмірі 49 620 грн. (198 480 49 620 = 148 860), яка вже внесена.

Підозрюваний зобов`язується у строк не пізніше «31 » грудня 2022 року внести зазначені кошти на вказаний рахунок та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору та суду.

В разі невнесення визначеної застави у вказаний строк ОСОБА_7 підлягає взяттю під варту для утримання в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

У разі внесення застави за ОСОБА_7 його слід вважати таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави та зобов`язати його прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування чи суду, а також покласти на нього наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду із встановленою ними періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту в якому він перебуває чи проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця перебування чи проживання;

- утримуватися від спілкування з свідками у цьому кримінальному провадженні без дотримання умов, визначених слідчим, прокурором чи судом;

- не відвідувати місця, визначені слідчим, прокурором чи судом;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (в разі наявності таких);

Вказані обов`язки у разі внесення застави покласти на строк до 05 02 2023 року.

Термін дії цієї ухвали до 05 02 2023 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

___________ _______________ ____________

ОСОБА_16 ОСОБА_17 ОСОБА_18 ОСОБА_19