Справа № 747/625/21
Провадження№ 1-кп/747/1/23
про продовження запобіжного заходу
у вигляді тримання під вартою
25.01.2023 року смт Талалаївка
Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сокиряни Чернівецької області, мешканця АДРЕСА_1 ,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч.1 ст. 209 КК України,
за участю сторін кримінального провадження -
прокурора - ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_5
У судовому засіданні по справі прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою на строк до 60 діб із збереженням застави, який буде спрямований на забезпечення контролю за місцем перебування обвинуваченого, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження переховування від суду, оскільки на даний час судовий розгляд справи ще не завершено, ризики, які були наявні при обранні та продовженні запобіжного заходу, на даний час не відпали, так як обвинувачений не має зареєстрованого місця проживання, сталих соціальних зв`язків, може впливати на свідків щодо зміни їх показів. У судовому засіданні прокурором долучено до матеріалів справи копію довідки Центру надання адміністративних послуг Талалаївської селищної ради про зняття ОСОБА_3 з місця реєстрації в с Скороходове з 04.10.2021 року у зв`язку з вибуттям до нового місця проживання в м Сокиряни Чернівецької області.
Захисник обвинуваченого в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки в клопотанні не наведено ризиків, які існують на даний час і які можуть бути підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не надано доказів на підтвердження посилання прокурора щодо можливості ОСОБА_3 впливати на свідків чи якимось іншим чином перешкоджати розгляду провадження в суді. Крім того, зважаючи на тривалий час судового провадження, на думку захисника, розмір застави, який визначений в ухвалі слідчого судді про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу є завищеним, так як до цього часу не знайшла своє підтвердження сума збитків, нанесених потерпілому. Тому на даний час існує ймовірність застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу цілодобового домашнього арешту, для цього є всі підстави. Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.
Заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Ухвалою Талалаївського районного суду від 20 грудня 2021 року ОСОБА_3 було продовжено строк тримання під вартою до 17 лютого 2022 року. Ухвалою суду від 14 лютого 2022 року обвинуваченому продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб до 14 квітня 2022 року. Листом керівника Прилуцької окружної прокуратури від 12.04.2022 року обраний запобіжний захід ОСОБА_3 вважався продовженим до вирішення цього питання судом у відповідності до ч.6 ст 615 КПК України та неможливості розгляду на той час судом питання про продовження строку тримання під вартою. Ухвалою суду від 19 травня 2022 року з обвинуваченому продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб до 17 липня 2022 року. Ухвалою від 30 червня 2022 року обвинуваченому продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб до 28 серпня 2022 року. Ухвалою від 16 серпня 2022 року обвинуваченому продовжено запобіжний захід до 13 жовтня 2022 року. Ухвалою від 13 жовтня 2022 року обвинуваченому продовжено запобіжний захід до 11 грудня 2022 року. Ухвалою від 05 грудня 2022 року обвинуваченому продовжено запобіжний захід до 02 лютого 2023 року. На даний час розгляд справи в суді ще не завершений, і термін тримання під вартою може сплинути до його завершення, суд має можливість розглянути клопотання прокурора.
За змістом вимог ч.3 ст. 331 КПК України на суд покладений обов`язок до спливу продовженого строку незалежно від наявності клопотань повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, як це передбачає ч.2 ст. 331 КПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки згідно п.5 ч.2 ст. 183 КПК України. З системного аналізу положень частин третьої та п`ятої статті 199 КПК України, з урахуванням стадії судового провадження та змісту заявленого прокурором клопотання можна зробити висновок, що клопотання про продовження строку тримання під вартою підлягає задоволенню у тому разі, якщо прокурор доведе обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі інші обставини.
Судом встановлено, що відносно обвинуваченого ОСОБА_3 на досудовому розслідуванні обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який під час судового провадження неодноразово продовжувався, останній раз його було продовжено до 02 лютого2023 року. Вирішуючи питання про продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна, вчиненого в особливо великих розмірах та у вчиненні дій, спрямованих на легалізацію (відмивання) грошових коштів, одержаних злочинним шляхом, за вчинення яких передбачено покарання відповідно від 7 до 12 років з конфіскацією майна та від 3 до 6 років з конфіскацією майна. Також обвинувачений ніде не працює, не має постійного місця проживання згідно матеріалів справи, а отже не має постійного джерела доходів та засобів існування, в нього відсутні міцні соціальні зв?язки, а тому є достатні підстави вважати, що ОСОБА_3 може вчинити інше кримінальне правопорушення та з метою ухилення від кримінального покарання може без перешкод залишити місце свого проживання та переховуватися від суду. Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити нове кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, може вдатися до відповідних дій.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а відсутність постійного та законного джерела доходів може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити нове кримінальне правопорушення. Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Враховуючи фактичні обставини кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, а саме вчинення правопорушення проти власності в особливо великих розмірах, що свідчить про небезпечність для суспільства, а отже і про наявний у цьому кримінальному провадженні суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства та потерпілого.
Суд погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризиків передбачених п. п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. За таких обставин існування ризиків, передбачених п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України об`єктивно вбачається з відомостей, що є наявними у кримінальному провадженні, які не були спростовані доводами захисту. З урахуванням вимог ст. 331 КПК України, виходячи з положень ст.ст. 177, 183, 199 КПК України, суд вважає необхідним клопотання прокурора про продовження ОСОБА_3 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити, оскільки вважає, що саме такий запобіжний захід є обґрунтованим, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінують, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, ухиленню обвинуваченого від суду, вчиненню нового кримінального правопорушення, ризики чого є реальними та дійсними, з часом не зменшились та не змінились. Крім того, кримінальне провадження по суті ще не розглянуто.
Обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, не забезпечить належної поведінки обвинуваченого в процесі розгляду кримінального провадження в суді, оскільки він не має постійного місця проживання та роботи, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки. До того ж обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у виді тримання під вартою відпала, судом не встановлено. Отже, для досягнення мети застосування запобіжного заходу, яка вказана у ст. 177 КПК України, тобто забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання ризикам, визначених у ч.1 вказаної статті, відносно обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно продовжити обраний під час досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів. Застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.
З огляду на викладене, суд погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч 1 ст 177 КПК України та вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із залишенням встановленого слідчим суддею Прилуцького міськрайонного суду розміру застави, оскільки клопотання захисника щодо його зменшення належним чином не обґрунтоване.
На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 8, 9, 12, 176-178, 183, 197, 199, 395 КПК України,
Клопотання прокурора Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_4 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 задовольнити.
Продовжити відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Сокиряни Чернівецької області, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор». Строк дії запобіжного заходу обчислюється з моменту винесення ухвали суду - з 25 січня 2023 року по 25 березня 2023 року включно.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що у будь-який момент ним, іншою фізичною особою або юридичною особою (заставодавцем) може бути внесена застава відповідно до ухвали слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 листопада 2021 року (справа №742/4229/21, провадження №1-кс/742/1499/21) у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 713 700 грн (сімсот тринадцять тисяч сімсот гривень).
У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:
1) прибувати за кожною вимогою до суду в розумні строки;
2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
3) не відлучатися з с Скороходове Прилуцького району Чернігівської області без дозволу суду;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт, інші документи, що дають право на виїзд/в`їзд з України.
Строк дії обов`язків, покладених судом, визначити до 25.03.2023 року включно.
Попередити обвинуваченого ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків після внесення застави, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі визначеному КПК України.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.
Суддя ОСОБА_1