1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/2444/23 1-кс/335/858/2023
24 березня 2023 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі клопотання слідчого СУ ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку, Азербайджан, громадянина України, освіта середня, працевлаштованого на посаді експедитора ТОВ «Сентез Імпорт», одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень (злочину, кримінального проступку), передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України,
за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_5 , -
Слідчий СУ ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи умисел, направлений на порушення встановленого законом порядку обігу вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, придбав у невстановленому досудовим розслідуванням часі та місці вогнепальну зброю та бойові припаси, та зберігав без передбаченого законом дозволу за місцем свого мешкання. Крім того, ОСОБА_5 діючи з умислом, направленим на незаконне придбання наркотичних засобів для особистого вживання, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці придбав особливо-небезпечний наркотичний засіб - канабіс, та достовірно розуміючи, що його зберігання заборонено чинним законодавством України, з метою подальшого незаконного зберігання наркотичного засобу без мети збуту, незаконно зберігав за місцем свого мешкання. 27 вересня 2022 року, під час санкціонованого обшуку у ОСОБА_5 за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено коробку з під цигарок, в якій знаходився особливо-небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено. Вказаний особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено є канабісом, маса якого складає 1,823 г. (у перерахунку на висушену речовину). Крім того, виявлено та вилучено два полімерні згортки, в яких знаходився особливо-небезпечний наркотичний засіб - канабіс, маси яких складають 140,3 г. і 335,3 г. (у перерахунку на висушену речовину), які останній незаконно зберігав до моменту виявлення співробітниками поліції.
Посилаючись на обґрунтованість підозри, яка пред`явлена ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України у вказаному кримінальному провадженні, за обставин, викладених у повідомленні про підозру від 17.03.2023, а також на тяжкість кримінальних правопорушень (злочину, кримінального проступку), у яких підозрюється останній, на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КК України, з посиланням, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти цим ризикам, слідчий за погодженням прокурора, просить застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши ОСОБА_5 залишати місце проживання - АДРЕСА_1 , цілодобово, строком на 2 місяці.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав на підставах зазначених у ньому, просить його задовольнити, посилаючись на обґрунтовану підозру та наявність ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КК України.
У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на те, що на його утриманні перебуває вагітна дружина та двоє дітей, та йому необхідно працювати.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечував. Вважає вказане клопотання слідчого, як і попереднє клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке так і не було скероване до суду, невмотивованим, таким, що грубо порушує принцип презумпції невинуватості особи, та таким, що може завдати істотної шкоди правам особи у разі його застосування. Прокурором жодним чином не доведено наявність зазначених ризиків. Звертає увагу на те, що ОСОБА_5 є працевлаштованою особою, має на утриманні вагітну дружину та двох дітей, має постійне місце проживання. Таким чином, вважає, що підстави для необхідності застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт, відсутні. Просить відмовити у задоволенні вказаного клопотання слідчого. До матеріалів клопотання долучені письмові заперечення.
Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
17 березня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочину, кримінального проступку), передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України.
При вирішенні даного клопотання, слідчий суддя бере до уваги обставини, визначені ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України, для обрання запобіжного заходу, та підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Виходячи з фактичних даних, що містяться у долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про ймовірну причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень за викладених у клопотанні обставин. Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарь проти Молдови»), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.
При цьому, слідчий суддя враховує, що на цій стадії провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
З цього приводу, слідчий суддя приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого факти, які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує тяжкість покарання, передбаченого КК України, за вчинення інкримінованих йому злочинів, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків. У ході розгляду клопотання, встановлено, що ОСОБА_5 має постійне місце реєстрації та проживання, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей 2019 та 2022 року народження, та вагітну дружину, офіційно працевлаштований, раніше не судимий, однак, відносно ОСОБА_5 у суді на розгляді перебуває обвинувальний акт за ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 162, ч. 5 ст. 186, ч. 2 ст. 189, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 289 КК України.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя також враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Ніколова проти Болгарії» зазначає, що суд повинен врахувати наведені особою конкретні факти, здатні поставити під сумнів існування умов, які мають суттєве значення для «законності» позбавлення свободи у світлі цілей Конвенції.
Так, у ході розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 встановлено достатньо даних про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно останнього буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, оскільки прокурором не доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Разом з тим, слідчий суддя враховує обставини, встановлені у ході розгляду клопотання, які характеризують підозрюваного, та приходить до висновку, про можливість виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків в інший спосіб ніж шляхом застосування домашнього арешту.
Враховуючи, що у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри, та не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 особистого зобов`язання, виходячи із вимог ч. 3 ст. 194 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
З урахуванням вищезазначених обставин, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 залишити без задоволення та застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, і покласти на нього передбачені ст. 194 КПК України обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Такий запобіжний захід, на переконання слідчого судді, є достатнім та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків під час досудового слідства та у суді.
Враховуючи вимоги ст. 219 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, у межах строку досудового розслідування, строком до 17.05.2023 включно.
Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 179, 181, 193, 194, 196, 205 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання слідчого СУ ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень (злочину, кримінального проступку), передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 , у межах строку досудового розслідування, а саме до 17.05.2023 включно.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , положення ч. 2 ст. 179 КПК України, у відповідності до якої, у разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення у розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду оголошено 28 березня 2023 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1