УХВАЛА

03 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 190/1915/21

провадження № 51-4127 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 серпня 2022 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 04 жовтня 2022 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами,

встановив:

За вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2002 року засуджено:

- ОСОБА_4 за вчинення злочинів, передбачених п.п. а, г, ж, з, і ст. 93, ч. 3 ст. 142 Кримінального кодексу України (далі - КК України), ст. 304 КК України (в редакції від 05 квітня 2001 року), із застосуванням ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;

- ОСОБА_5 за вчинення злочинів, передбачених п.п. а, г, ж, з, і ст. 93, ч. 3 ст. 142 КК України, із застосуванням ст. 42 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього належного йому майна;

- ОСОБА_6 за вчинення злочинів, передбачених п.п. а, г, ж, з, і ст. 93, ч. 3 ст. 142 КК України, із застосуванням ст. 42 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього належного йому майна;

- ОСОБА_7 за вчинення злочинів, передбачених п.п. а, г, ж, з, і ст. 93, ч. 3 ст. 142 КК України, із застосуванням ст. 42 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією всього належного йому майна.

Верховний Суд України ухвалою від 26 листопада 2002 року вирок апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2002 року в порядку ст. 395 КПК України змінив, виключив з вироку рішення про застосування стосовно ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 конфіскації майна. В іншій частині вирок суду залишив без зміни.

За ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 серпня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2002 року.

Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 04 жовтня 2022 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_4 залишив без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 серпня 2022 року - без змін.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 , в якій він порушує питання про скасування зазначених судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанції допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що рішенням Дніпропетровської обласної ради народних депутатів № 275-13/ХХІІІ від 20 жовтня 2000 року обрано нових народних засідателів, однак ОСОБА_10 , яка була в складі народних засідателів під час розгляду кримінальної справи стосовно нього, не була обрана народним засідателем відповідно до вказаного рішення обласної ради. Таким чином вважає, що судами не взято до уваги те, що вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області стосовно нього ухвалений незаконним складом суду. Посилається на те, що суд апеляційної інстанції провів судовий розгляд не належним чином, оскільки судовий процес тривав лише 17 хвилин. Вважає, що оскаржувані ухвали судів є немотивованими та не відповідають вимогам ст. 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України).

Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Так, згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Оцінюючи доводи касаційної скарги засудженого, суд касаційної інстанції виходить з наступного.

Так, порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами врегульовано главою 34 КПК України.

У ст. 459 цього Кодексу наведено вичерпний перелік нововиявлених обставин, за наявності яких можуть бути переглянуті судові рішення, що набрали законної сили.

Відповідно до положень зазначеної норми права нововиявленими обставинами визнаються:

- штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

- скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

- інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду при прийнятті судового рішення, а також спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 460 КПК України учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.

У той же час згідно з пунктами 4, 5 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.

Таким чином, системне тлумачення положень кримінального процесуального законодавства указує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки: вони існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового розгляду; вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Так, в постановленій за наслідками апеляційного розгляду ухвалі, суд апеляційної інстанції, зазначив, що суд першої інстанції об`єктивно встановив, що заява засудженого ОСОБА_4 про перегляд вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2002 року за нововиявленими обставинами, не містить обґрунтування з посиланням на обставини, які підтверджують наявність нововиявлених, вичерпний перелік яких зазначено у ч. 2 ст. 459 КПК України.

При цьому апеляційний суд, переглядаючи за апеляційною скаргою сторони захисту, ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 серпня 2022 року за заявою засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду та залишаючи зазначену ухвалу суду без змін, відповідно до вимог ст. 419 КПК України, детально перевірив викладені в апеляційній скарзі доводи, які є аналогічними доводам касаційної скарги засудженого, та обґрунтовано визнав їх безпідставними, із зазначенням відповідних мотивів прийнятого рішення.

Що стосується доводів засудженого з приводу того, що судами не взято до уваги те, що народний засідатель ОСОБА_10 , яка приймала участь у розгляді цієї кримінальної справи, не була обрана народним засідателем відповідно до рішення Дніпропетровської обласної ради народних депутатів № 275-13/ХХІІІ від 20 жовтня 2000 року, а тому не мала жодних повноважень на участь у розгляді кримінальної справи в якості народного засідателя в травні 2002 року, слід вказати наступне.

Так, надаючи оцінку вказаним доводам, місцевий суд виходив з того, що ОСОБА_10 була обрана народним засідателем за Рішенням Дніпропетровської обласної ради народних депутатів № 133-6/ХХІІІ від 15 травня 1999 року «Про народних засідателів обласного суду» строком на 5 років, тобто до 15 травня 2004 року, та, що зазначені обставини не є нововиявленими в розумінні ч. 2 ст. 459 КПК України.

При цьому, суд першої інстанції також зазначив, що оскільки вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області у кримінальній справі стосовно ОСОБА_4 постановлений 20 травня 2002 року, то необхідним було встановлення фактичних даних про наявність повноважень та обрання як народного засідателя ОСОБА_10 саме на час судового розгляду та постановлення вироку у цій справі Апеляційним судом Дніпропетровської області. Разом з тим судами обґрунтовано зазначено, що повноваження ОСОБА_10 підтверджені Рішенням Дніпропетровської обласної ради народних депутатів № 133-6/ХХІІІ від 15 травня 1999 року «Про народних засідателів обласного суду».

Верховний Суд наголошує, що засуджений ОСОБА_4 будь яких даних стосовно того, що Рішенням Дніпропетровської обласної ради народних депутатів № 275-13/ХХІІІ від 20 жовтня 2000 року скасовано Рішення Дніпропетровської обласної ради народних депутатів № 133-6/ХХІІІ від 15 травня 1999 року «Про народних засідателів обласного суду» не надав.

Таким чином, колегія суддів дійшла переконання, що суд апеляційної інстанції обґрунтовано погодився з судом першої інстанції, який, під час розгляду заяви засудженого ОСОБА_4 , встановив фактичні дані, що підтверджують призначення ОСОБА_10 народним засідателем та виконання нею відповідних обов`язків народного засідателя в межах цього кримінального провадження по час постановлення вироку від 20 травня 2002 року.

Інших доводів, ніж ті, які були предметом перевірки апеляційного суду, та були б підставами для зміни чи скасування судових рішень, у касаційній скарзі засудженим не наведено.

Таким чином, на переконання колегії суддів касаційного суду, під час апеляційного розгляду, суд перевірив доводи сторони захисту та надав на них вичерпну відповідь, належним чином вмотивував своє рішення з наведенням докладних мотивів, з яких заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами засудженого залишив без задоволення.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що ухвала суду апеляційної інстанції, відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 не містить конкретного обґрунтування істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які перешкодили чи могли перешкодити судам першої та апеляційної інстанції ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення при розгляді заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з огляду на положення статей 412 та 413 КПК України, а відтак й необхідності скасування чи зміни судових рішень на підставах, передбачених ч.1 ст. 438 КПК України.

Оскільки з касаційної скарги засудженого, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 серпня 2022 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 04 жовтня 2022 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3