Провадження №1-кп/761/2093/2022
В провадженні колегії суддів Шевченківського районного суду міста Києва у складі головуючого судді ОСОБА_11., суддів ОСОБА_12., ОСОБА_10. перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.2 ст.260, ч.3 ст.260, ч.3 ст.27 ч.2 ст.28 ч.1 ст.263, ч.3 ст.27 ч.2 ст.28 ч.1 ст.263, ч.3 ст.27 ч.2 ст.258 КК України, ОСОБА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.2 ст.260, ч.3 ст.260 КК України, ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.2 ст.260, ч.2 ст.260, ч.2 ст.333 КК України, ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України, ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.260, ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.260, ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.260, ч.3 ст.260 КК України, ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.260, ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України.
Прокурор першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_14. звернувся до суду із клопотаннями про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під у період з 23 години вечора до 05 години ранку наступного дня домашнім арештом відносно ОСОБА_1 , посилаючись на те, що останній обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, що, на думку прокурора, вказує на наявність ризиків, передбачених п.1, п.2, п.3, п.4, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме на те, що ОСОБА_1 може переховуватися від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, а також може вчинити нові кримінальні правопорушення, та/або продовжити свою злочину діяльність.
При цьому у клопотанні прокурор зазначає, що строк дії попередньої ухвали про продовження для ОСОБА_1 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під домашнім арештом завершується.
У зв`язку з чим він просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під домашнім арештом у період з 23 години вечора до 05 години ранку наступного дня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 2 місяці.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_15. заперечував з приводу задоволення клопотання прокурора ОСОБА_14 та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_1 , мотивуючи його тим, що підозра пред`явлена ОСОБА_1 є необґрунтованою, існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України - недоведеним, а також тим, що ОСОБА_1 дотримувався всіх вимог раніше обраного запобіжного заходу, неодноразово, з дозволу суду, короткостроково відлучався з місця домашнього арешту у тому числі для планування військових операцій в зоні ведення бойових дій за участі ГУР МО України та під час цих відлучок жодним чином не порушував умови запобіжного заходу, а також 22.06.2022 року підписав контракт добровольця територіальної оборони з НОМЕР_1, яке залучається до бойових дій уже (фактично мобілізувався) та пройшов ряд перевірок у ГУР МО України для його найближчого зарахування до штату управління.
При цьому у клопотанні захисник ОСОБА_15. зазначав, що Головне управління розвідки МО України неодноразово направляло на адресу суду листи, у яких висловлювалась необхідність у задіянні ОСОБА_1 у військових операціях по обороні України.
Також адвокат ОСОБА_15. звертав увагу суду на те, що ОСОБА_1 не може завершити мобілізацію через формальні процедури, а саме: після оформлення він має відбути для несення служби, а домашній арешт визначений рішенням суду, визнано, як пряму і об`єктивну перепону у пересуванні ОСОБА_1 і він змушений під кожну операцію подавати суду доказ, що подекуди негативно впиває на саму подію чи поїздку з огляду на ряд обмежень через таємність.
У зв`язку з чим авдокат ОСОБА_15. просив змінити запобіжний захід для ОСОБА_1 з домашнього арешту у період з 23 години вечора до 05 години ранку наступного дня на особисте зобов`язання або передачу ОСОБА_1 на поруки.
Оцінивши вищенаведені доводи, колегія суддів прийняла рішення яким задовольнила клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_14 про продовження строку тримання під домашнім арештом обвинуваченого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та відмовила у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_15.
Не погоджуючись з таким рішенням, вважаю за необхідне відмітити наступне.
Так, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України, у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації запроваджено режим воєнного стану.
Положеннями ст. 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.
З матеріалів, долучених сторонами до кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_1 з 22 червня 2022 року є добровольцем добровольчого формування ОУН, (НОМЕР_1), брав безпосередню участь у розробленні військових операцій ГУР МО України, наразі перебуває в процесі зарахування до штату ГУР МО України, а також може бути задіяним безпосередньо у бойових діях.
Слід відмітити, що запровадження на території України воєнного стану та необхідність забезпечення успішності бойових дій є обставиною, що істотно впливає на усі сфери суспільного життя, у тому числі така обставина повинна бути врахована судом і при вирішенні питання щодо доцільності подальшого застосування до осіб, що виявили бажання взяти участь у захисті України запобіжних заходів.
Таким чином, беззаперечним є твердження, що у випадку наявності в особи відповідних навичок та умінь, бажання такої особи виконати свій громадянський обов`язок по захисту Вітчизни від збройної агресії, а також потреби у такій особі в підрозділах, які безпосередньо відповідають за обороноздатність держави, суспільний інтерес у забезпеченні безпеки України превалює над можливими ризиками, передбаченими ч. 1 ст. 177 КПК України.
У цьому контексті слід відмітити, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, як вбачається з матеріалів справи вже перешкодив залученню ОСОБА_1 до безпосередньої участі у бойових діях, а також перешкоджає завершенню процесу його мобілізації до ЗСУ.
Крім того, надання дозволу особі, що утримується під домашнім арештом дозволу на тривале вибуття з регіону проживання до регіону, де ведуться активні бойові дії нівелює саму суть такого запобіжного заходу, як домашній арешт. Також необхідно зауважити що введення ОСОБА_1 до офіційного підрозділу ГУР МО України, про можливість чого суд було проінформовано листом начальника ГУР МО України ОСОБА_13 №222/162/ від 15.08.2022 р., при незмінному запобіжному заході у вигляді домашнього арешту фактично протиставить суспільний інтерес у забезпеченні обороноздатності держави інтересам кримінального провадження, що беззаперечно є недопустимим.
Разом з цим, при постановленні ухвали про продовження стосовно ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під домашнім арештом такі міркування взяті до уваги не були, що у сукупності з тим фактом, що ОСОБА_1 маючи реальну можливість ухилитись від слідства та суду такою можливістю не скористався, а також з тим, що прокурорами в судовому засіданні не наведено жодного факту, який міг би підтвердити незмінність раніше врахованих судом ризиків, свідчить про відсутність підстав для подальшого утримання ОСОБА_1 під домашнім арештом та шкідливість такого запобіжного заходу як для обороноздатності нашої держави, так і для авторитету органів судової влади.
Суддя ОСОБА_10