Комунарський районний суду м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 прокурорки ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду матеріали кримінального провадження відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь, Запорізької області, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 05.11.2012 Мелітопольським міським судом Запорізької області за ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;
2) 25.12.2012 Мелітопольським міськрайсудом Запорізької області за ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
3) 15.08.2018 Мелітопольським міськрайсудом Запорізької області за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.. 75 КК України звільнений від призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч.2 ст. 190 КК України,-
В судовому засіданні прокурорка заявила письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходи у вигляді тримання під вартою мотивуючи це тим, що До завершення судового розгляду та ухвалення рішення по суті потрібно дослідити чимало доказів, необхідно допитати певну кількість свідків та у разі необхідності провести інші процесуальні дії.
У той же час ризики, які слугували підставою для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії досудового розслідування, не зменшилися.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки.
Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч.2 ст. 190. 190 КК України, які згідно зі ст. 12 КК України є тяжким та нетяжким умисними корисливими злочинами.
Тобто є обґрунтовані підстави вважати, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 з метою запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 4, 5ч. 1 ст. 177 КПК України, доцільно продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, ніде не працює та законного джерела доходу. Крім того, інкриміновані йому в цьому кримінальному провадженні злочини вчинив під час іспитового строку.
Разом з цим, обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків та потерпілих або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином,усвідомлюючи тяжкість вчинених ними злочинів та невідворотність покарання у вигляді реального позбавлення волі.
Крім того, також наявні ризики переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення відповідальності, оскільки як вже зазначалось вище, останній не має постійного місця роботи та міцних соціальних зв`язків. Наявні наведені ризики не зменшились та продовжують існувати, що виключає на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу більш м`яким.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання. Просили застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.
Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Приймаючи рішення про зміну або продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, дані про особу обвинуваченого та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, суд вважає, що не має ґрунтовних підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів альтернативних триманню під вартою, вважає їх не достатніми для запобіганню ризиків та виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу в виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Прокурором доведено, ризики, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може вчинити нове кримінальне правопорушення, оскільки до затримання не працював, вчинив злочини під час іспитового строку, та може переховуватися від суду, оскільки проживає на тимчасово окупованій території м. Мелітополя.
Так, прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних за до обвинуваченого не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, що виправдовує обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п,32, Series А, №182).
Згідно з п.1 ч.1 ст.178 КПК України слідчий суддя, суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.
Інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_4 кримінальні правопорушення, передбачені ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч.2 ст. 190 КК України, які згідно зі ст. 12 КК України є тяжким та нетяжким умисними корисливими злочинами.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу та недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст.178 КПК України, а також доведеність прокурором під час розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст.176 КПК України, не може запобігти наведеним під час розгляду клопотання ризикам, оцінюючи ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженню, намагаючись забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, суд вбачає, що клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою законним та обґрунтованим.
Необхідність арешту обвинуваченого ОСОБА_4 , що обмежує його особисту недоторканість, не буде суперечити нормі ст. 5 ч.1 п. «b» Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», за якою особи можуть бути арештовані для виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом. Такі обов`язки передбачено в чинному кримінально-процесуальному законодавстві України, зокрема, в ст. 177 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 331, 372 КПК України, суд, -
Клопотання прокурорки про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Ухвала діє 60 (шістдесят) днів. Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислюється з 01.11.2022 до 30.12.2022 включно.
Клопотання ОСОБА_4 та його захисника про зміну запобіжного заходу залишити без задоволення.

Виконання ухвали доручити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» МЮУ.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1