Справа № 308/1452/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 про накладення арешту майна у кримінальному провадженні за № 0000026 від 23.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено воєнний стан. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Слідчим управлінням Головного управління поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, яке розпочате за ознаками кримінального порушення, передбаченого ч. 3

ст. 332 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000026

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР, слугувало повідомлення, яке надійшло з 4 відділу 6 управління ДВК СБУ, про те, що на території Закарпатської області здійснюється незаконне переправлення через державний кордон України осіб чоловічої статі, з корисливим мотивом.

Зокрема, 27.01.2023, в ході реалізації постанови прокурора про контроль за вчиненням злочину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за свої дії по організації незаконного переправлення за кордон свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які діяли під контролем правоохоронних органів, отримав від останніх грошові кошти в загальній сумі 3600 доларів США. Після чого був викритий співробітниками правоохоронних органів.

Відразу після реалізації постанови прокурора про контроль за вчиненням злочину виникла необхідність у негайному проведенні огляду автомобіля марки «Ауді А4»» д.н.з. Латвійської республіки НОМЕР_1 , сірого кольору, на якому ОСОБА_4 пересувався, без ухвали слідчого судді, так як у вказаному автомобілі могли знаходитися грошові кошти, здобуті злочинним шляхом та інші речі, що мали б значення для провадження. Крім цього, на вказаному автомобілі ОСОБА_7 перевозив свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до прикордонної смуги, що в смт. Тересва Тячівського району, з метою їх подальшої переправки за кордон поза офіційними пунктами пропуску.

Тому, 27.01.2023, на масці події, у смт. Тересва Тячівського району, у період з 18:32 год. по 19:44 год. слідчим проведено огляд автомобіля марки «Ауді А4»» д.н.з. Латвійської республіки НОМЕР_1 , сірого кольору.

В ході огляду вказаного автомобіля було виявлено та вилучено: сам автомобіль марки «Ауді А4»» д.н.з. Латвійської республіки НОМЕР_1 , сірого кольору; 3600 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів (імітаційні кошти); чоловічу шапку чорного кольору; жорсткий диск з маркуванням «Seagate», серійний номер 5PL4C9K3; мобільний телефон «NOKIA 1280» без Сім-карти та без задньої панелі; бінокль.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , автомобіль «Ауді А4»» д.н.з. Латвійської республіки НОМЕР_1 належить гр. CIBORAC BOGDAN.

27.01.2022 слідчим винесена постанова про визнання речовими доказами всіх вилучених з автомобіля грошових коштів, інших речей та самого автомобіля, а відтак вони мають суттєве значення для кримінального провадження та необхідно вжити заходів для їх збереження.

В судове засідання прокурор не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, також слідчий подав заяву про розгляд справи без участі. Також слідчий надіслав рапорт про те, що учасники справи повідомлені про розгляд справи.

Власник майна в судове засідання не з`явився, причина неявки суду невідома.

Вивчивши зміст клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя встановив наступні обставини.

Сторона кримінального провадження прокурор ставить питання про застосування в рамках даного кримінального провадження заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на вилучене майно з тих підстав, що вилучені речі є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, предметом кримінального правопорушення та збереження яких необхідне для проведення відповідних слідчих дій.

Згідно зі ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Ч. 2 вказаної норми закону передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру

щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Положеннями ст. 98 КПК України законодавцем визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частинами другою та третьою ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та може накладатись на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначених у статті 98 КПК України.

Відтак матеріали провадження містять достатньо даних, які вказують на відповідність зазначеного слідчим майна критеріям ст. 98 КПК України, а відповідно і можливості його використання стороною обвинувачення як доказу у кримінальному провадженні.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України суд зобов`язаний при розгляді клопотання про накладення арешту на майна враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно Першого протоколу до передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або за загальними принципами міжнародного права.

Відтак, на підставі викладеного вище, слідчий суддя приходить до переконання, що з метою належного забезпечення потреби досудового розслідування, зокрема збереження вказаних у клопотанні речових доказів, з врахуванням того, що в даному випадку вилучені органом досудового слідства речі по суті є предметом кримінального правопорушення, прокурором наведені правові підстави для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, власником майна не спростовано наведені у клопотання обставини вчинення кримінального правопорушення, тому слід застосувати арешт вказаного в клопотанні майна і таке втручання у права та інтереси власника майна буде виправданим.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 про накладення арешту майна у кримінальному провадженні за № 0000026 від 23.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. задовольнити.

1.Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль марки «Ауді А4»» д.н.з. Латвійської республіки НОМЕР_1 , сірого кольору; 3600 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів (імітаційні кошти); чоловічу шапку чорного кольору; жорсткий диск з маркуванням «Seagate», серійний номер 5PL4C9K3; мобільний телефон «NOKIA 1280» без Сім-карти та без задньої панелі; бінокль, які були вилучені 27/01/2023 в ході огляду автомобіля «Ауді А4»» д.н.з. Латвійської республіки НОМЕР_1 , біля будинку № 17 по вул. Європейській у с. Солотвино Тячівського району у період з 05:39 год. по 06:23 год..

Апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції можна подати протягом п`яти днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду (особою, яка не була присутньою під час її оголошення на протязі 5-и днів з дня отримання її копії)

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонногосуду ОСОБА_1