Справа № 644/ 1730 /22
н/п 1-кс/644/ 213 /22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2022 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Орджонікідзевського районного суду м. Харкова клопотання слідчого відділу поліції № 1 Харківського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 , подане в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000612 від 08.06.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України про арешт майна,
в с т а н о в и в :
29.11.2022 року до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшло вищезазначене клопотання, в якому слідчий за погодженням з прокурором просить накласти арешт на майно, а саме: автомобіль ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , легковий, сірий колір, 1992 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1300, повна маса 1395 кг, маса без навантаження 995 кг.

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що 07.06.2022 року до ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області надійшла заява ОСОБА_5 про те, що невстановлена особа в період часу з 04.03.2022 року по 05.06.2022 року незаконно заволоділа її транспортним засобом марки ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився на стоянці супермаркету «Велмарт» розташованого за адресою: м. Харків, бульвар С. Грицевця, 2-А.

За даним фактом 08.06.2022 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000612 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_5 пояснила, що 24.02.2022 року з початку бойових дій в м. Харкові, автомобіль марки ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходився на стоянці біля супермаркету «Велмарт». У зв`язку з сильними обстрілами в неї та її чоловіка не було можливості піти до автомобіля та оглянути його. Приблизно 03.03.2022 року вона разом зі своєю донькою виїхала з м. Харкова до іншої області. Приблизно через півтори неділі до неї приїхав чоловік та повідомив, що за цей час 07.03.2022 року він бачив їх автомобіль здалеку на стоянці, в тому місці де він був залишений. Повернувшись до м. Харкова ОСОБА_5 04.06.2022 року пішла на стоянку, де залишила своє авто та виявила його відсутність.

Слідчий в клопотанні вважає, що автомобіль є предметом кримінального правопорушення, набутий невстановленою особою в результаті вчинення кримінального правопорушення та має значення для встановлення обставин, передбачених ст. 91 КПК України. Крім того, вказаний автомобіль відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України щодо речових доказів. Оскільки, як на думку слідчого, вказане майно зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та може бути використане як доказ фактів чи обставин, що встановлюються в рамках кримінального провадження.

Клопотання подано з метою належного забезпечення речових доказів по кримінальному провадженню, з метою надання даних предметів для безпосереднього дослідження в суді.
В судове засідання слідча не з`явилася, але звернулася до суду із заявою про розгляд клопотання за її відсутності. В своїй заяві клопотання підтримала та просила його задовольнити з підстав зазначених в клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Відповідно до частини першої вказаної статті, неприбуття слідчого та прокурора не є перешкодою для розгляду клопотання.

У зв`язку із зазначеним, та враховуючи приписи ч. 1 ст. 172 КПК України, щодо строків розгляду клопотання про арешт майна, слідчим суддею прийнято рішення про розгляд клопотання за відсутності слідчого та прокурора.
У зв`язку з неявкою вказаних осіб, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалось.
Слідчий суддя вивчивши клопотання та додані до нього документи, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки воно не відповідає вимогам ст. ст. 132, 170 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе наявність обставин зазначених в пунктах 1-3 даної частини статті, зокрема: п. 1 - існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; п. 2 - потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
З клопотання слідчого та доданих до нього документів не вбачається наявність достатніх та об`єктивних підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України, не зазначено даних які б свідчили, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про які йдеться в клопотанні.
Частина першої ст. 289 КПК України передбачає відповідальність за незаконне заволодіння транспортним засобом.
З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000612 вбачається, що відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України внесені 08.06.2022 року за заявою ОСОБА_5 поданої 07.06.2022 року. З вказаного витягу вбачається, що невстановлена особа незаконно заволоділа транспортним засобом, а саме: автомобілем марки ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Разом з цим, з доданих до клопотання документів вбачається, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на вказаний вище автомобіль, видано на ім`я ОСОБА_6 , яка є його власником.
Інших доказів, які б давали підстави на право володіння, користування та розпорядження транспортним засобом ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 до клопотання не додано.
Заяв про вчинення кримінального правопорушення, за фактом викрадення автомобіля марки ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , від особи, яка зазначена власником транспортного засобу відповідно до свідоцтва про його реєстрацію ОСОБА_6 до відділу поліції не надходило.

Таким чином, з клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів, слідчий суддя позбавлений можливості встановити особу, якій завдано матеріальної шкоди вказаним кримінальним правопорушенням.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч. 2 зазначеної статті завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Частиною другою ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Стаття 98 КПК України передбачає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З постанови слідчого про оголошення розшуку транспортного засобу від 09.06.2022 року вбачається, що автомобіль марки ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1992 року випуску, оголошено у розшук.

Станом на час подання клопотання про арешт вказаного транспортного засобу, розшук автомобіля не виконано, у зв`язку з чим на даний час відсутні підстави вважати транспортний засіб, на який слідчий просить накласти арешт, речовим доказом, відповідно до вимог ст. 98 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Крім того, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя повинен врахувати можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього кодексу).
З клопотання про арешт майна та доданих до нього матеріалів, на час розгляду клопотання слідчого, неможливо встановити місцезнаходження транспортного засобу на який слідчий просить накласти арешт, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що вказане в клопотанні слідчого майно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України щодо речових доказів, та дане майно може бути використане, як доказ у кримінальному провадженні.
На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що стороною обвинувачення в клопотанні про арешт майна не доведено доданими до клопотання документами поза розумним сумнівом, що майно на яке слідчий просить накласти арешт є доказом скоєння саме кримінального правопорушення, а також того, що необхідність застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження буде сприяти досягненню мети кримінального провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 110, 131, 132, 170-175, 309, 369-372 КПК України,-
п о с т а н о в и в:
Клопотання слідчого відділу поліції № 1 Харківського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 , подане в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000612 від 08.06.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України про арешт майна залишити без задоволення.
Копію ухвали направити слідчому та прокурору для відома.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали складено 01.12.2022 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1