ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/669/23 Справа № 203/269/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання

прокурора ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування № 0000224 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2023 року про часткове задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2023 року було частково задоволено клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно.

Накладено арешт на вилучене в ході обшуку 16 лютого 2023 року автомобіля Volvo XC60 державний номер НОМЕР_1 майно, а саме: автомобіль Volvo модель XC60 державний номер НОМЕР_1 білого кольору 2020 року випуску VIN: НОМЕР_2 , право власності на який зареєстроване за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ключ до нього, заборонивши користування, відчуження та розпорядження цим майном.

В решті клопотання відмовлено.

Виконання ухвали про арешт майна доручено слідчому відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , прокурорам групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000224, слідчим, включеним до групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000224, або за їх дорученням, відповідним оперативним підрозділам згідно вимог КПК України.

Зобов`язано слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 або іншого слідчого, включеного до групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000224, повернути ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вилучені в ході обшуку 16 лютого 2023 року транспортного засобу автомобіля Volvo XC60 державний номер НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 6 100 (шість тисяч) доларів США та 21 000 (двадцять одну тисячу) гривень.

Рішення суду обґрунтовано тим, що враховуючи час та обставини придбання автомобіля Volvo XC60, умови здійснення розрахунку за нього, слід дійти висновку, що він має ознаки такого, що може підпадати під спеціальну конфіскацію, у зв`язку з чим підлягає арешту на підставі п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України. Враховуючи, що подальша експлуатація транспортного засобу в умовах війни може спричинити його пошкодження чи значне знецінення необхідно заборонити не лише відчуження та розпорядження зазначеним автомобілем, а й користування ним. При цьому, оцінюючи ступінь втручання в права власника автомобіля слід врахувати, що він не вносив кошти в оплату за цей транспортний засіб, а одержав його в порядку взаємозаліку за оплатами, здійсненими керівником ТОВ «Променерго Дніпро» ОСОБА_10 . Доказів понесення будь-яких витрат на покупку автомобіля особисто ОСОБА_8 наразі немає. При цьому, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_8 має зареєстроване місце проживання в Україні, був співзасновником підприємства, яке могло бути причетне до розслідуваного кримінального правопорушення. Водночас, арештований транспортний засіб не є іноземною інвестицією і не має спеціального режиму правового захисту.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для арешту вилучених в ході обшуку 16 лютого 2023 року автомобіля Volvo XC60 державний номер НОМЕР_1 грошових коштів в сумі 6 100 доларів США та 21 000 гривень слідчий суддя врахував, що до клопотання не додано доказів можливого протиправного походження цих коштів, у зв`язку з чим слід відмовити в задоволенні клопотання в цій частині та зобов`язати слідчого повернути вилучені кошти особі, у якої вони були вилучені.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити у задоволенні клопотання слідчого в повному обсязі.

Вказує, що ухвала є незаконною та необгрунтованою.

Зазначає, що слідчим не доведено, що вказаний автомобіль був одержаний внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зазначає, що автомобіль Volvo XC60 державний номер НОМЕР_1 було придбано у грудні 2020 року ТОВ «Променерго Дніпро» та який у подальшому у грудні 2021 року автомобіль продано співзасновнику підприємства ОСОБА_8 , не свідчить про те, що вказаний автомобіль було одержано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, що інкримінується ОСОБА_10 .

Під час розгляду клопотання про арешт майна ОСОБА_8 було надано документи, які свідчать добросовісність набуття ним у власність даного автомобіля та реальність вказаного правочину, а саме документи, які підтверджують передачу вказаного автомобіля у власність ОСОБА_8 в рахунок погашення заборгованості перед ним.

Вирішуючи питання про можливість подальшої конфіскації автомобіля, слідчий суддя мав врахувати положення статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та що така конфіскація у даній конкретній ситуації не порушує «справедливу рівновагу між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав осіб», а не лише формально посилатись на положення ст. 96-2 КК України.

Крім того, апелянт зазначив, що висновок слідчого судді про те, що кошти, які було надано ТОВ «Променерго Дніпро» за Договором позики не надавались Апелянтом фактично шляхом внесення коштів на рахунок ТОВ «Променерго Дніпро» є помилковим.

Вказує, що кошти, надані Апелянтом за Договором позики ТОВ «Променерго Дніпро», належали Апелянту, що підтверджується копіями податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи -підприємця ОСОБА_8 за 2017-2019 рр.

Зазначені декларації містять інформацію про обсяги доходу ОСОБА_11 в зазначений період, що складав в середньому за три роки 3 млн. грн. на рік. Зазначені податкові декларації було подано до контролюючого органу та сплачено відповідну суму податку в бюджет.

Кошти, надані ТОВ «Променерго Дніпро» Апелянтом в якості позики, було внесено ОСОБА_8 до каси Товариства у відповідності до вимог нормативно-правових актів з касової дисципліни. В подальшому готівкові кошти, надані Апелянтом Товариству в якості позики, було внесено директором Товариства на поточний рахунок Товариства, оскільки директор є посадовою особою Товариства, в той час коли Апелянт не належить до співробітників Товариства.

Вказує, що не повне дослідження матеріалів справи слідчим суддею знаходить своє відображення в описі речі, яку було заарештовано в результаті постановлення незаконної ухвали, а саме ідентифікаційні дані автомобіля - «Volvo ХС60 державний номер НОМЕР_1 ».

В той час, коли державний номер автомобілю, що був тимчасово вилучений у Апелянта 16.02.2023 року - НОМЕР_3 , доказ чого міститься в матеріалах справи.

Таким чином, висновок слідчого судді, викладений як то підстава для задоволення клопотання по арешт є помилковим та необгрунтованим, що є підставою для скасування незаконної ухвали.

В суді апеляційної інстанції адвокат ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , та наполягала на її задоволенні.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який згідно до ч. 1 ст. 170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про арешт майна, зазначених вище вимог дотримався в повному обсязі.

Апеляційним переглядом встановлено, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000224 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 16 січня 2020 по27 травня 2020 року, директор ТОВ Променерго Дніпро ОСОБА_10 та виконуючий обов`язки начальника ДМП ВКГ Дніпро-Західний Донбас ОСОБА_12 , діючи умисно, із корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, зловживаючи своїм службовим становищем, шляхом укладання додаткової угоди №2 від 27 травня 2020 року до договору №1/20 про постачання електричної енергії споживачу від 16.01.2020, в якій збільшено ціну за поставлену електричну енергію, а саме вказано розмір фактичної ціни електроенергії - 2,23 грн з ПДВ за 1 кВт*год, заволоділи грошовими коштами ДМП ВКГ «Дніпро-Західний Донбас», чим спричинили вказаному підприємству майнову шкоду в розмірі 757 481,33 грн. з ПДВ, що у 720 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.

У подальшому, встановлено, що у період з жовтня по листопад 2020 року ТОВ «Променерго Дніпро» придбало за 1,66 млн. грн. у ТОВ «Віннер-Одесса» () автомобіль марки Volvo ХС60, який в подальшому 15.12.2022зареєстрований в ТСЦ№1241 за р.н. НОМЕР_4 .

Надалі, з метою легалізації здобутих в результаті вчинення злочину грошових коштів, 16.12.2021 вказаний автомобіль було перереєстровано за р.н. НОМЕР_3 на одного з співвласників ТОВ «Променерго Дніпро» - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказані вище факти свідчать про те, що ТОВ «Променерго Дніпро» використовується підозрюваним ОСОБА_10 , в тому числі, для виведення отриманих внаслідок вчинення злочину бюджетних коштів та подальшої їх легалізації.

Таким чином, встановлено, що вказаний автомобіль марки Volvo ХС60 д.н. НОМЕР_3 , є предметом кримінального правопорушення, оскільки здобутий в результаті його вчинення.

В рамках проведеного досудового розслідування, 16.02.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Кіровського райнного суду м. Дніпропетровська проведено обшук вказаного автомобіля, за результатом якого було виявлено та вилучено:

- автомобіль марки Volvo ХС60 д.н. НОМЕР_3 , та ключ до нього;

- грошові кошти в сумі 6100 доларів СІЛА, та 21 000 гривень.

Постановою слідчого від 16 лютого 2023 року вилучений автомобіль та грошові кошти визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

17 лютого 2023 року слідчий звернувся до слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням про арешт майна.

Рішення слідчого судді обґрунтовано тим, що автомобіль марки Volvo ХС60 д.н. НОМЕР_3 , та ключ до нього є предметом вчиненого кримінального правопорушення, а отже має ознаки речового доказу у розумінні ч. 1 ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовим доказом є предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

У кримінальному провадженні № 0000224 керівнику та співзасновнику ТОВ «Променерго Дніпро» ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, за яке передбачене основне покарання у вигляді позбавлення волі.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 96-2КК України у разі якщо гроші, цінності та інше майно, зазначені у частині першій цієї статті, були повністю або частково перетворені в інше майно, спеціальній конфіскації підлягає повністю або частково перетворене майно. Якщо конфіскація грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у частині першій цієї статті, на момент прийняття судом рішення про спеціальну конфіскацію неможлива внаслідок їх використання або неможливості виділення з набутого законним шляхом майна, або відчуження, або з інших причин, суд виносить рішення про конфіскацію грошової суми, що відповідає вартості такого майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 96-2 КК України гроші, цінності, в тому числі кошти, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, інше майно, зазначені в цій статті, підлягають спеціальній конфіскації у третьої особи, якщо вона набула таке майно від підозрюваного, обвинуваченого, особи, яка переслідується за вчинення суспільно небезпечного діяння у віці, з якого не настає кримінальна відповідальність, або в стані неосудності, чи іншої особи безоплатно, за ринкову ціну або за ціну вищу чи нижчу ринкової вартості, і знала або повинна була і могла знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої цієї статті. Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів. Спеціальна конфіскація не може бути застосована до майна, яке перебуває у власності добросовісного набувача.

Способом вчинення кримінального правопорушення, щодо якого здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадження № 0000224, було безпідставне, в порушення визначених законодавством про публічні закупівлі, одержання доходів від реалізації електричної енергії, які накопичувались на ТОВ «Променерго Дніпро». При цьому, кримінальне правопорушення могло бути вчинене у 2020 році. Згідно повідомлення про підозру директору ТОВ «Променерго Дніпро» ОСОБА_10 в ході можливого вчинення злочину загальний обсяг заволодіння коштами міг скласти 2 375 081 грн. 42 коп. У вказаний період співзасновниками цього підприємства були ОСОБА_10 та ОСОБА_8 . В грудні 2020 р. ТОВ «Променерго Дніпро» здійснило придбання автомобіля Volvo XC60 білого кольору 2020 року випуску VIN: НОМЕР_2 за 1 373 625 грн. 00 коп. В подальшому, в грудні 2021 р. транспортний засіб було продано ТОВ «Променерго Дніпро» співзасновнику цього підприємства ОСОБА_8 . В серпні 2022 р. ОСОБА_8 вийшов зі складу засновників ТОВ «Променерго Дніпро».

Згідно наданих представником власника майна документів розрахунок за автомобільVolvo XC60 між ТОВ «Променерго Дніпро» та ОСОБА_8 було здійснено шляхом взаємозаліку зустрічних однорідних вимог за договором позики, яку ОСОБА_8 надав підприємству. Разом з тим, відповідно до наданих представником власника майна копій платіжних документів позика на рахунок ТОВ «Променерго Дніпро» вносилась не ОСОБА_8 чи за його дорученням уповноваженою особою, а директором ТОВ «Променерго Дніпро» ОСОБА_10 , при цьому саме таким чином було внесено коштів на загальну суму 1 492 000 грн. 00 коп. Будь-яких доказів належності цих коштів ОСОБА_8 чи наявності у нього в цей час відповідних доходів та/або заощаджень у зазначеному розмірі до суду не надано.

У зв`язку з викладеним, враховуючи час та обставини придбання автомобіля Volvo XC60, умови здійснення розрахунку за нього, слід дійти висновку, що він має ознаки такого, що може підпадати під спеціальну конфіскацію, у зв`язку з чим підлягає арешту на підставі п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України. Враховуючи, що подальша експлуатація транспортного засобу в умовах війни може спричинити його пошкодження чи значне знецінення необхідно заборонити не лише відчуження та розпорядження зазначеним автомобілем, а й користування ним. При цьому, оцінюючи ступінь втручання в права власника автомобіля слід врахувати, що він не вносив кошти в оплату за цей транспортний засіб, а одержав його в порядку взаємозаліку за оплатами, здійсненими керівником ТОВ «Променерго Дніпро» ОСОБА_10 . Доказів понесення будь-яких витрат на покупку автомобіля особисто ОСОБА_8 наразі немає.

Щодо доводів захисника про те, що клопотання подане неналежним суб`єктом, колегія суддів зазначає наступне.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийняв до уваги посилання у клопотанні слідчого про необхідність накладення арешту на майно для забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний відповідач.

Як вбачається з матеріалів клопотання та доданих до нього документів, слідчий відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 звернувся з клопотанням про арешт майна за погодженням з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 .

Відповідно до витягу з ЄРДР прокурор відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000224 від 18.03.2021.

Отже, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що слідчою при зверненні до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, вимоги кримінального процесуального закону були виконанні у повному обсязі, а тому доводи апеляційної скарги захисника з приводу того, що клопотання подане неналежним суб`єктом, не заслуговують на увагу.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовим доказом є предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом. Виходячи з викладеного вказана квартира, с речовим доказом, у зв`язку з тим, що вона являються об`єктом кримінально протиправних дій, тобто предметом вчинення злочину.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного. обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати. знецінення, знищення, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2. ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, так відповідно до ст. 98 КПК України.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної аб о юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до втрати чи передачі майна.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що вказана квартира, є речовим доказом, у зв`язку з тим, що вона являється об`єктом злочинного посягання, тобто предметом вчинення злочину.

На думку апеляційного суду, з урахуванням конкретних обставин справи, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про те, що для розслідування цього кримінального провадження на даній стадії досудового слідства, вжиття заходів забезпечення кримінального провадження саме в такому виді відповідатиме положенням кримінального процесуального закону.

Доводи представника власника майна про безпідставність накладеного арешту на майно не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки спростовуються матеріалами провадження, в зв`язку з чим апеляційний суд вважає їх необґрунтованими.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що на даному етапі існують реальні підстави, для накладення арешту на зазначене майно, які виправдовують таке втручання у право власності та є співрозмірним із завданнями кримінального провадження.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, з урахуванням всього вищевикладеного, та з врахуванням колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2023 року про часткове задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4