Справа № 740/3606/22
Провадження № 1-кс/740/1090/22
УХВАЛА
21 листопада 2022 року м. Ніжин

Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши заяву ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

установив:
ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2022 року, на автомобіль марки ВАЗ-2106, р. н. НОМЕР_1 .

Клопотання мотивоване тим, що на цей час проведено всі необхідні експертизи, слідів наїзду на людину на автомобілі не виявлено, автомобіль знаходиться на зберіганні в поліції на відкритій місцевості, при погіршенні погодних умов псується, ржавіє. Просив скасувати арешт повністю або в частині користування цим автомобілем, передавши йому вказаний автомобіль на зберігання. Просив розглянути клопотання без його участі та задовольнити.

Слідчий ОСОБА_4 подав до суду заяву, в якій просив розглянути клопотання без його участі, не заперечував щодо скасування арешту в частині заборони користування автомобілем та передачі автомобіля ОСОБА_3 на відповідальне зберігання, а щодо повного скасування арешту майна та зняття заборони відчуження, розпорядження та користування транспортним засобом заперечив, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершено. Просив розглянути клопотання без його участі.

Ураховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, в порядку ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Установлено, що ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2022 року накладено арешт на автомобіль марки ВАЗ-2106, р. н. НОМЕР_1 , для забезпечення збереження речового доказу.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України а рештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Судова практика Європейського суду з прав людини орієнтує на те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції», має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

При вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, а також з вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

З урахуванням установлених у судовому засіданні обставин, арешт накладено з правових підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, тобто обґрунтовано. Однак на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, як позбавлення права користуватися вказаним майном. При цьому враховується позиція слідчого, який не заперечував указаних у клопотанні обставин щодо виконання на цей час усіх призначених експертиз та можливість скасування арешту в частині користування автомобілем та передання його на відповідальне зберігання власнику.

З огляду на вказане, наявні підстави для часткового задоволення клопотання, що ґрунтується на принципах розумності та співмірності обмеження права власності.

Керуючись ст. 174 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:
Заяву ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2022 року, на автомобіль марки ВАЗ-2106, р. н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , у частині заборони користуватися вказаним автомобілем.

Транспортний засіб автомобіль ВАЗ-2106, р. н. НОМЕР_1 , що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 зареєстрований на ОСОБА_3 , передати власнику на відповідальне зберігання.

Зобов`язати ОСОБА_3 надавати автомобіль органу досудового розслідування та суду при необхідності проведення слідчих дій із залученням автомобіля.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1