Справа № 938/215/22
Провадження № 11-кп/4808/534/22
Категорія ч.3 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Васильєв
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2022 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисник-адвокат ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000016 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на вирок Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 13 вересня 2022року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гринява, Верховинського району Івано-Франківської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із професійно-технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, українця, громадянина України, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.115КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 26 лютого 2022 року.

Зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід тримання під вартою без визначення розміру застави ОСОБА_7 залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України, а саме вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Злочин вчинено за наступних обставин.

А саме, ОСОБА_7 25 лютого 2022 року близько 23 години, разом зі своїм рідним братом ОСОБА_9 , перебували в житловому будинку за місцем свого постійного проживання, а саме, за адресою: АДРЕСА_1 , де спільно розпивали спиртні напої.

Під час перебування в одній із кімнат вказаного житлового будинку, в ході розпивання спиртних напоїв між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , виник словесний конфлікт, який переріс у бійку між ними. Під час бійки, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та свідомо бажаючи їх настання, взяв до рук дерев`яне поліно, яким умисно наніс декілька ударів в різні ділянки тіла, в тому числі, в область голови потерпілого ОСОБА_9 . Також, ОСОБА_7 , наніс декілька ударів кулаками рук та ногою в різні ділянки тіла потерпілого ОСОБА_9 .

Після чого ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючись раптово виниклим, на ґрунті особистих неприязних стосунків, прямим умислом на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер та суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та свідомо бажаючи їх настання, взяв до рук кухонний ніж, яким умисно наніс потерпілому не менш ніж два цілеспрямовані удари - ріжучих рухів в життєво важливу ділянку тіла шию потерпілого, від чого наступила смерть потерпілого ОСОБА_9 .

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції захисник адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вважає вирок Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 13 вересня 2022 року в частині обрання йому покарання необґрунтованим, суворим та таким, що підлягає до змін.

Вказує на те, що судом при призначенні покарання не враховано, що обвинувачений повністю визнав свою вину, як на досудовому, так і на судовому слідстві, активно сприяв розкриттю злочину, вчинив злочин під впливом протиправної поведінки потерпілого, що принижувало честь і гідність обвинуваченого та мало системний характер, щиро каявся, не перебуває на обліку у лікарів - психіатра і нарколога.

На його думку, суд першої інстанції на підставі ст.66 КК України повинен був вищеперераховані обставини віднести до пом`якшуючих обставин

Звертає увагу на те, що потерпіла ОСОБА_10 рідна сестра, як обвинуваченого, так і потерпілого, ніяких претензій до ОСОБА_7 не має, пробачила йому його дії та просила суворо не карати.

Вважає, що призначене покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі терміном на 8 років є надто суворим.

Просить вирок суду Верховинського районного суду від 13 вересня 2022 року відносно ОСОБА_7 -змінити з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості та ухвалити новий вирок, яким зменшити призначене йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років, яке, на його погляд, буде достатнім для його покарання та виправлення.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, якою встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що фактичні обставини провадження та кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників судового провадження не оскаржуються, тому висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин та правильність кваліфікації дій обвинуваченого апеляційним судом не перевіряються.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 вказує на необґрунтованість вироку суду в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання і вважає його несправедливим через суворість.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3 визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину й його обставин.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції виконав вимоги статей 50, 65 КК України та врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 66 КК України визнав обставиною, яка пом`якшує покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, та вчинення його щодо особи з якою останній перебував у сімейних відносинах.

Зокрема суд врахував характер та тяжкість вчиненого ОСОБА_7 злочину, його підвищену суспільну небезпеку, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків у виді позбавлення життя потерпілого, яке є невід`ємним правом людини та є найвищою соціальною цінністю, форму вини, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, не працює, суспільно-корисною працею не займається, раніше не судимий, вину вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся та сприяв розкриттю злочину

Таким чином, суд першої інстанції врахував усі обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого та призначив покарання в межах, встановлених у санкції ч.1 ст. 115 КК України, яке буде достатнім та необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання.

При цьому, слід врахувати і роз`яснення в п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2004 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за дані злочини, або перехід до іншого більш м`якого виду основного покарання або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Колегія суддів вважає, що встановлені судом першої інстанції обставини, що пом`якшують покарання, з урахуванням особи винного, не свідчать про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину і не дають правових підстав для застосування ст.69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі санкції ч.1 115 КК України.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги щодо суворості призначеного покарання необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження нових злочинів та підстав для його пом`якшення колегією суддів не вбачається.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що призначення покарання з застосуванням ст.69 КК України за своїм розміром - буде явно несправедливим внаслідок м`якості і його не можна визнати необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку, враховуючи суспільну небезпеку вчиненого злочину, спосіб його вчинення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити 8 років у виді позбавлення волі, яке буде справедливим та буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів.

Таким чином, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого щодо суворості призначеного йому покарання та необхідності звільнення від його відбування з випробуванням, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, а призначене покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження нових злочинів, та підстав для звільнення від відбування покарання, колегією суддів не вбачається.

За таких обставин, вирок суду є законним та обґрунтованим і апеляційних підстав для його скасування чи зміни не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 13 вересня 2022 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_11

Судді: ОСОБА_12

ОСОБА_13 ОСОБА_14