Справа № 148/31/23
Провадження №1-кс/148/31/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина заяву судді Тульчинського районного суду Вінницької області ОСОБА_3 про самовідвід у кримінальному провадженні № 148/31/23 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 161, ч. 3 ст. 436-2, ч.3 ст. 15 - ч. 2 ст. 109, ч. 3 ст. 15 - ч. 1 ст. 110 КК України,

встановив:

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2023 судді ОСОБА_3 на розгляд надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 161, ч. 3 ст. 436-2, ч.3 ст. 15 - ч. 2 ст. 109, ч. 3 ст. 15 - ч. 1 ст. 110 КК України КК України.

До початку розгляду кримінального провадження, 18.01.2023 суддею ОСОБА_3 подана заява про самовідвід, яка мотивована тим, що в даному кримінальному провадженні обвинувачення пред`явлено ОСОБА_4 , який є керуючим релігійної організації «Тульчинська єпархія Української Православної Церкви». До збройної агресії російської федерації проти України він відвідував богослужіння в Кафедральному соборі Різдва Христового в м. Тульчині, що підпорядкований Тульчинській єпархії Української Православної Церкви, про що відомо значному колу осіб. Крім того, з 2011 по 2014 роки він працював у прокуратурі Вінницької області на посаді прокурора відділу захисту конституційних прав і свобод громадян та інтересів держави прокуратури області. У вказаний період та по теперешній час у Вінницькій обласній прокуратурі працює ОСОБА_5 , з яким у нього склалися дружні відносини та який, перебуваючи на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Вінницької обласної прокуратури, 02.01.2023 затвердив обвинувальний акт від 05.03.2022 щодо ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 161, ч. 3 ст. 436-2, ч.3 ст. 15 - ч. 2 ст. 109, ч. 3 ст. 15 - ч. 1 ст. 110 КК України. Вказані обставини, на перконання судді ОСОБА_3 , можуть викликати в учасників кримінального провадження чи стороннього спостерігача сумніви щодо його неупередженості як судді при розгляді даного кримінального провадження.

В судове засідання обвинувачений ОСОБА_4 , його захисник, адвокат ОСОБА_6 не зявились, про причини своєї неявки не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялися своєчасно та належним чином.

Прокурор також не зявився в судове засідання, хоча був повідомлений належним чином.

Суддя ОСОБА_3 при розгляді самовідводу не був присутнім, пояснення не надавав.

Частиною 3 ст. 81 КПК України визначено, що при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду).

З аналізу ст. 81 КПК України вбачається, що остання не містить норми, яка б унеможливлювала розгляд заяви про відвід судді у зв`язку з неявкою в судове засідання судді, якому заявлено відвід, заявника чи інших учасників кримінального провадження.

З огляду на викладене суд вважав можливим розглянути заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід на підставі наявних матеріалів.

В зв`язку з неявкою учасників кримінального провадження, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Вивчивши доводи заяви про самовідвід, суд доходить наступних висновків.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо наявні інші обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

За змістом вказаної процесуальної норми, у зв`язку із виникненням певних обставин, суддя може бути усунутий від участі у кримінальному провадженні, оскільки через таке відсторонення виключається можливий вплив на судовий розгляд та судове рішення будь-яких об`єктивних чи суб`єктивних чинників.

Наведене свідчить про те, що підставою для відводу/самовідводу не обов`язково має бути беззаперечно доведений факт необ`єктивності чи зацікавленості судді. Згідно з цією нормою має бути унеможливлена участь судді в розгляді справи за наявності у сторони лише сумніву в його неупередженості.

Таким чином, достатньою підставою для відводу/самовідводу є обґрунтоване припущення про існування ризику того, що суддя в силу впливу певних факторів може бути необ`єктивним.

При цьому, поняття «обставини, які викликають сумнів у його /судді/ неупередженості» є оціночним, використання якого залежить від правосвідомості особи, яка його застосовує та з`ясовує його сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» встановлено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно ст. 6 п.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09.11.2006 у справі «Білуга проти України «від 28.10.1998 у справі «Ветштан проти Швейцарі») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Волков проти України» суд зазначив, що відповідно до ст. 6 п. 1 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

У відповідності до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Вказане випливає з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до яких об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків.

Згідно вимог ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, зобов`язані заявити самовідвід.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що зазначені суддею ОСОБА_3 обставини є такими, що виключають його участь у розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , оскільки можуть викликати сумніви в учасників процесу чи стороннього спостерігача щодо його неупередженості.

Отже, для уникнення будь-яких, навіть щонайменших, сумнівів у неупередженості судді чи будь-яких інших сумнівів в об`єктивному вирішенні кримінального провадження, а також з метою сприяння підвищенню рівня довіри громадськості до судів, суд доходить висновку, що заява про самовідвід є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 80 КПК України, ст. 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод, суд, -

постановив:

Заяву судді Тульчинського районного суду Вінницької області ОСОБА_3 про самовідвід у кримінальному провадженні № 148/31/23 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 161, ч. 3 ст. 436-2, ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 109, ч. 3 ст. 15 - ч. 1 ст. 110 КК України - задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1