ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 587/916/22 Номер провадження 11-кп/814/1176/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000920, за апеляційними скаргами прокурора Сумської окружної прокуратури ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 серпня 2022 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Писарівка, Сумського району, Сумської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 20.06.2013 Сумським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт;

- 07.11.2013 Сумським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 389, 71, 72 КК України до покарання у виді 3 місяців 28 днів арешту;

- 07.04.2014 Сумським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70,71 КК України до покарання у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі. Звільнений 20.07.2016 Ковпаківським районним судом м. Суми на підставі Закону України «Про амністію в 2014 році», не відбута частина покарання скорочена на половину;

- 26.03.2018 Сумським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн.;

- 15.04.2019 Сумським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, ст. 69, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі;

- 24.11.2020 Сумським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, ст. 69, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі,

визнано винуватим та засуджено:

- за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Строк відбування покарання визначено рахувати з 19.08.2022.

Зараховано у строк покарання строк тримання під вартою з 29.06.2022 по 18.08.2022, з розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.

Залишено ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Скасовано накладений арешт на майно, вирішено порядок стягнення судових витрат та долю речових доказів.

Згідно з вироком суду, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX, Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022. затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ та Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ) з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року по теперішній час в Україні діє воєнний стан.

04.06.2022 о 17:30 год. ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, проник на територію домоволодіння, що за адресою АДРЕСА_2 , впевнившись, що його дії є таємними та за ними ніхто не спостерігає, зайшов до відчиненого сараю, звідки взяв належні ОСОБА_9 бензопилу «EXPERT GS 4500» вартістю 1600 грн. та бензиновий тример «FERMER 42» вартістю 2 075 грн., всього на суму 3 675 грн.

У подальшому, ОСОБА_7 вийшов з території домоволодіння, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) з кваліфікуючими ознаками, вчинена повторно, поєднана з проникненням до приміщення і в умовах воєнного стану.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить змінити вирок суду в частині призначення покарання та призначити обвинуваченому ОСОБА_7 більш м`яке покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Не оспорюючи обставин та доказів в кримінальному провадженні вважає, що міра покарання, що призначена судом першої інстанції, є явно несправедливою щодо особи обвинуваченого та обставин вчинення кримінального правопорушення.

Вказує, що місцевим судом при ухваленні оскаржуваного вироку, як на єдину підставу призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі взято до уваги те, що обвинувачений має три судимості та двічі він відбував покарання у виді позбавлення волі. Зазначає, що судом першої інстанції формально зазначено про наявність пом`якшуючих обставин, та фактичну відсутність обтяжуючих обставин та взагалі не аргументовано, чому відхилено доводи захисту про можливість застосування до ОСОБА_7 ст. 75 або ст.69 КК України.

Зазначає, що необхідно врахувати саме поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 та його відношення до вчиненого кримінального правопорушення. Так, ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, своїх показань ані під час досудового розслідування, ані під час судового розгляду, не змінював, від надання пояснень жодного разу не відмовлявся, відшкодував потерпілому спричинену шкоду у повному обсязі, у зв`язку з чим вважає можливим призначити ОСОБА_7 покарання без реального позбавлення волі.

В апеляційній скарзі прокурор Сумської окружної прокуратури ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Постановити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років. В іншій частині залишити вирок без змін.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається, що при призначенні покарання місцевим судом не в повному обсязі надано оцінку тому, що ОСОБА_7 раніше неодноразово засуджувався за вчинення корисливих злочинів, і після звільнення з місць позбавлення волі знову вчинив крадіжку.

Вказує про відсутність працевлаштування ОСОБА_7 , схильність до вживання спиртних напоїв, що негативно характеризують особистість даного обвинуваченого, що, також, залишилось поза увагою суду при призначенні покарання.

На переконання прокурора судом першої інстанції порушено вимоги статті 65 КК України, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції захисник та обвинувачений підтримали апеляційну скаргу, подану в інтересах останнього та просили її задовольнити з наведених у ній підстав, заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора. Прокурор в судовому засіданні підтримав подану ним апеляційну скаргу та виступив проти задоволення апеляційної скарги захисника.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 в цілому дотримався вказаних вимог Кримінально-процесуального законодавства.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно, поєднана з проникненням у приміщення та вчинена в умовах воєнного стану - є правильним, та учасниками судового провадження не оспорюється.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 щодо призначення надто суворого покарання, яке не відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення через безпідставне незастосування положень ст.ст. 69, 75 КК України, а прокурора через призначення надто м`якого покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає їх безпідставними виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

За змістом ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

За змістом ч.1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що, досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо (далі Постанова Пленуму №7).

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та роз`яснення зазначені у Постанові Пленуму №7, врахував обставини вчиненого та особу обвинуваченого, а саме: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який є особою раніше судимим за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, на шлях виправлення не стає, має непогашені судимості, раніше відбував покарання у виді реального позбавлення волі. Судом також враховано, як обставини, що пом`якшують покарання активне сприяння обвинуваченим у розкритті кримінального правопорушення, та усунув спричинену шкоду, а також вказав про відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Для застосування положень ст. 69 КК України, необхідно встановити декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення при цьому підлягає врахуванню і особа обвинуваченого. В іншому випадку застосування таких положень неможливе.

Загальною підставою для звільнення від відбування покарання з випробуванням є результат об`єктивної можливості досягнення мети покарання без його реального виконання. Наявність цієї підстави підтверджується сукупністю обставин кримінального провадження, що передусім характеризують вчинений злочин і особу винного.

Ознаками, які характеризують особу винного та впливають на визначення загальної підстави звільнення від відбування покарання з випробуванням, є: вік; соціальний та професійний статус, робота або навчання; сімейний стан, діти; стан здоров`я, зловживання алкогольними напоями; щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, визнання вини; поведінка у побуті і на роботі чи за місцем навчання; відносини винного із потерпілим. також до вказаних обставин провадження, що зумовлюють рішення суду про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, належить: примирення з потерпілим, відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди, тощо.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 після звільнення з місця позбавлення волі 17 грудня 2021 року менше ніж через пів року повторно вчиняє умисне корисливе тяжке кримінальне правопорушення. За період перебування на волі не працевлаштовується, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується посередньо. Відповідно до довідки інформаційного центру щодо ОСОБА_7 наявні ще чотири обвинувальні акти за вчинення в тому числі умисних тяжких корисливих злочинів, які скеровані до районного суду для розгляду по суті.

Наведене свідчить про стійку антисоціальну спрямованість обвинуваченого, його небажання стати на шлях виправлення, а тому, колегія суддів не вбачає підстав для застосування положень ст.69, 75 КК України.

В той же час, судом у повній мірі враховано поведінку обвинуваченого, його активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, усунення спричиненої шкоди, через що суд дійшов правильного висновку про необхідність призначити обвинуваченому покарання у мінімальному розмірі, визначеному ч.4 ст.185 КК України.

При цьому суд першої інстанції врахував обставини, на яких наполягав прокурор у апеляційній скарзі, а саме те, що обвинувачений раніше неодноразово був засуджений за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень та після звільнення з місць позбавлення волі знову вчинив злочин. Слід зазначити, що твердження прокурора про схильність ОСОБА_7 до вживання алкогольних напоїв та негативної характеристики через це, об`єктивно не підтверджується матеріалами кримінального провадження, оскільки обвинувачений на обліку у лікаря нарколога не перебуває, а по місцю проживання характеризується посередньо.

Отже, вимоги апеляційної скарги прокурора є безпідставними.

З огляду на викладене вище, підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни чи скасування ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_7 , як про це ставиться питання в апеляційних скаргах захисника та прокурора, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора Сумської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 серпня 2022 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 в той же строк з часу отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4