Категорія: ч. 3 ст. 185, ст.ст. 75,76 КК України. Суддя-доповідач у апеляційній інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

16 лютого 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - ОСОБА_6 на вирок Святошинського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_8

потерпілої - ОСОБА_9

за участю сторони захисту - адвоката ОСОБА_10

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и л а:

Цим вироком у кримінальному провадженні під №0002090, внесеному до ЄРДР 20.08.2021 року, ухваленим щодо обвинуваченого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, який народився у Київській області, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні дві малолітні дитини, офіційно непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України несудимого, -

який визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за якою призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Також вирішено питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Цим вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаної із проникненням у інше приміщення (гараж), за попередньою змовою групою осіб.

Як визнав установленим у вироку суд першої інстанції, кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

17 серпня 2021 року близько 18 год. ОСОБА_7 за попередньою змовою групою разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, діючи з корисливих мотивів з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, прибули на автомобілі «Fiat Ducato» д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого був ОСОБА_7 , на територію ГК «Сокіл» по вул. Академіка Туполєва, 3/5 в м. Києві. У подальшому, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження навісного замка ОСОБА_7 проник в середину гаражного приміщення № НОМЕР_2 , звідки спільно з вказаною невстановленою особою таємно викрав належне потерпілій ОСОБА_11 майно, а саме: холодильники «Atlant XM 4012-580» в кількості 5 шт., вартістю 8 000 грн. за одну одиницю, тобто загальною вартістю 40 000 грн.; пральні машини «Candy CSS4126D3/2-07» в кількості 4 шт., вартістю 5 800 грн. за одну одиницю, загальною вартістю 23 200 грн., - а всього майна на загальну суму 63 200 грн., після чого ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Fiat Ducato» д.н.з. НОМЕР_1 , разом з вказаною невстановленою особою з місця вчинення злочину втік, спільно викрадене майно вивіз з території гаражного кооперативу, розпорядившись ним на власний розсуд.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із ухваленим місцевим судом вироком, прокурор у кримінальному провадженні - ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить: вирок Святошинського районного суду міста Києва від 28.10.2021 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скасувати в частині призначеного покарання; ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що виразилось у безпідставному звільненні обвинуваченого на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням

Зазначає про те, що судом не належно враховано вид кримінального правопорушення, характер суспільної небезпечності особи обвинуваченого ОСОБА_7 , ті обставини, що останній не відшкодував потерпілим шкоду, ніде не працює, не одружений, відсутні соціальні та родинні зв`язки.

Наголошує на необхідності призначення покарання лише з реальним його відбуттям.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного перегляду

Заслухавши суддю-доповідача щодо змісту оскарженого вироку, доводів, викладених у апеляційній скарзі прокурора; вислухавши доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення за наведених у ній обставин; потерпілу, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора; обвинуваченого та його захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, вивчивши та перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши й обміркувавши доводи апелянта, - колегія суддів апеляційної інстанції уважає апеляційну скаргу прокурора такою, що не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Мотиви Суду

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок у наведеній його частині, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів - не виявлено.

Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" (в редакції від 6 листопада 2009 р.), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким, дані про його особу, адже він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, проте підтверджував дієвість встановленого судом іспитового строку, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, відтак сумніви щодо його осудності відсутні, після вчиненого злочину сприяв його розкриттю, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнав його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове усунення заподіяної шкоди.

Обставин, що обтяжує покарання, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд визнав необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України.

Приймаючи до уваги наведені у вироку мотиви призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів знаходить їх обґрунтованими та такими, що дозволяють зробити висновок про те, що призначене обвинуваченому покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі винного, а тому, незважаючи на доводи апеляційної скарги прокурора, це покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок м`якості.

Що стосується доводів, наведених у апеляційній скарзі прокурора те, що судом не належно враховано вид кримінального правопорушення, характер суспільної небезпечності особи обвинуваченого ОСОБА_7 , ті обставини, що останній не відшкодував потерпілим шкоду, ніде не працює, не одружений, відсутні соціальні та родинні зв`язки, - колегія суддів апеляційного суду вважає такі безпідставними, необґрунтованими та з ними не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до постанови ВС у справі № 199/6365/19 щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Так, у судовому засіданні потерпіла та обвинувачений повідомили, що ОСОБА_7 відшкодував повністю матеріальну та моральну шкоду потерпілій, вибачився та став на шлях виправлення.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений має двох малолітніх дітей, що підтверджується наданими документами в судовому засіданні /а.с. 192-193/, а також влаштувався на роботу, де характеризується позитивно /а.с. 194/, що свідчить про бажання та можливість виправлення останнього в умовах без ізоляції від суспільства.

Виходячи з наведеного, а також вимог, передбачених ст.ст. 50, 65 КК України, в тому числі про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні - ОСОБА_6 , не вбачає законних підстав для скасування вироку суду та ухвалення нового вироку.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний і обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів - не виявлено.

За таких обставин, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним вирок Святошинського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2021 року, ухвалений у кримінальному провадженні під №0002090, внесеному до ЄРДР 20.08.2021 року, щодо ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185, ст. ст. 75, 76 КК України - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 403 ч. ч. 1, 2, 404, 405, 407 ч. 1 п. 3, 418 ч. 1, 419, 420 ч. 1 п. 2, ч. 2 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

у х в а л и л а:

Вирок Святошинського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2021 року, ухвалений у кримінальному провадженні під №0002090, внесеному до ЄРДР 20.08.2021 року, щодо ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185, ст. ст. 75, 76 КК України, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4