ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3188/22 Справа № 196/1572/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7
потерпілого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2022 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою строком на 60 днів, без визначення застави.
Мотивуючи прийняте рішення, суд зазначив, що ОСОБА_7 небезпідставно обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким, а тому враховуючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинене діяння останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Судом також зазначено, що заявлені ризики не зменшились, а тому враховуючи, що не усі свідки по справі допитані, обвинувачений, перебуваючи на свободі, зможе здійснювати незаконний вплив на них та обвинуваченого ОСОБА_10 , оскільки йому відомі їх анкетні дані, адреси місць проживання.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2022 року скасувати та звільнити його з-під варти.
В обґрунтування своєї скарги посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, недоведеність заявлених ризиків та необґрунтованість пред`явленого йому обвинувачення.
Вважає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що інкримінований злочин вчинено з необережності, не взято до уваги, що він довготривалий час утримується під вартою. Вказує про те, що заявлені ризики є недоведеними, оскільки досудове розслідування закінчено, усі докази по справі зібрані, більшість свідків в суді допитано, тому ризик незаконного впливу є надуманим. Зазначає про те, що пред`явлене обвинувачення є необґрунтованим, а досудове розслідування проведено з обвинувальним ухилом, вказує на те, що ПДР ним не порушено та аварійна обстановка не створювалась, вважає, що слідством встановлена невірна адреса скоєння ДТП.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого та захисника, які апеляційну скаргу підтримали, на її задоволенні наполягали з викладених у ній підстав; прокурора та потерпілого, які заперечували проти апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду і відсутність підстав для застосування до обвинуваченого менш обтяжливого запобіжного заходу; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з вимогами ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити:

- виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
- виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою цих вимог закону не дотримався, а доводи сторони захисту щодо необгрунтованості ухвали суду, викладені в апеляційній скарзі та у судовому засіданні, знайшли своє підтвердження.
Так, під час апеляційного перегляду встановлено, що в провадженні Петриківського районного суду Дніпропетровської області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №000875, за обвинуваченням зокрема ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України.
Колегія суддів не вважає за доцільне вдаватися до детального обговорення обґрунтованості пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення з огляду на те, що воно не є вочевидь необгрунтованим і підтверджується достатньою мірою для вирішення питання про запобіжний захід.
Доводи обвинуваченого щодо неналежної кваліфікації дій та недостатності доказів для доведення винуватості колегія суддів не приймає до уваги як передчасні, оскільки заявлена стороною обвинувачення кваліфікація його дій не є очевидно безпідставною, а дослідження доводів сторони захисту у цій частині та остаточна кваліфікація дій ОСОБА_7 є предметом судового розгляду справи по суті.
Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень.
Висновки суду першої інстанції щодо існування відносно ОСОБА_7 ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді можливості його переховування від суду з метою уникнення покарання та незаконного впливу на свідків колегія суддів вважає в цілому правильними, втім вважає за необхідне зазначити, що існування таких ризиків обумовлене головною мірою тяжкістю покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим.
Разом із тим, ці ризики ризик хоча і існують, втім не є достатньо вагомими для продовження тримання цього обвинуваченого під вартою, з огляду на наступне.
Так, згідно відповіді начальника ВКВСР ДУ Дніпровська установа виконання покарань №4 на судовий запит, ОСОБА_7 утримується в установі виконання покарань з 16.09.2019 по теперішній час.
Відповідно до наданих матеріалів, 12 вересня 2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
14 вересня 2019 року слідчим суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
З наведеного вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні утримується під вартою більше трьох років, при цьому найбільш суворе покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, складає 8 років позбавлення волі.
З огляду на те, що інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення було вчинене 18.11.2016 року, у випадку визнання його винуватим строк попереднього ув`язнення буде підлягати зарахуванню до строку відбування покарання за правилами ч. 5 ст. 72 КПК України (в редакції Закону від 26.11.2015 року) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а отже в обсязі понад 6 років, що значною мірою знижує вагомість всіх ризиків, пов`язаних із суворістю можливого покарання цього обвинуваченого.
Колегія суддів звертає увагу і на те, що ризик незаконного впливу на свідків та іншого обвинуваченого, на який посилається прокурор, хоча і може існувати, втім не має істотного характеру, оскільки стороною обвинувачення належних доказів на підтвердження вказаного ризику не надано, більшість свідків по справі в суді першої інстанції допитані, а також відсутнє переконливе обгрунтування того, чому вказані особи до цього часу ще не допитані, з урахуванням тривалості судового розгляду даного кримінального провадження судом першої інстанції.
Також приймається до уваги, що цей обвинувачений раніше не судимий, до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався, обвинувачується у вчиненні неумисного злочину, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки.
У зв`язку із вищенаведеним колегія суддів не вважає переконливими доводи прокурора щодо необхідності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і можливості усунення встановлених щодо ОСОБА_7 ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України лише у такий спосіб, та приходить до висновку про те, що менш обтяжливий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку цього обвинуваченого та буде дієвим у запобіганні заявленим ризикам.
Зважаючи на викладене, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню.
Одночасно колегія суддів, беручи до уваги те, що судом першої інстанції ще не прийнято остаточного рішення у справі та судовий розгляд триває, а також враховуючи положення ст. 28, ч. 1 ст. 318 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання вищенаведених вимог кримінального процесуального закону та вжиття необхідних заходів щодо розгляду справи по суті протягом розумного строку.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 181, 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити частково.
Ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2022 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 24 листопада 2022 року включно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до прокурора або суду;
- не залишати місце фактичного мешкання, а саме: АДРЕСА_1 без дозволу прокурора чи суду у період часу з 20:00 годин до 06:00 годин кожного дня;
- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Виконання ухвали покласти на відповідний ВП ГУНП в Дніпропетровській області за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_7 .
Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника у даному кримінальному провадженні.
Обвинуваченого ОСОБА_7 негайно звільнити з-під варти.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали буде оголошений о 09 год. 25 хв. 11 листопада 2022 року.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3