Справа № 308/6622/17
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.11.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника-адвоката ОСОБА_7 ,, представника потерпілого ОСОБА_8 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді (в режимі відео конференції) кримінальне провадження 11-кп/4806/201/20, за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_6 та прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.10.2018.

Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Ужгорода, Закарпатської області, громадянка України, українка, мешканка АДРЕСА_1 , з вищою освітою, працююча старшим контролером - касиром у філії Закарпатське обласне управління АТ «Ощадбанк», яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, одружена, що має на утриманні малолітніх дітей, не судима, засуджена:

- за ч. 1 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 02 (два) роки з позбавленням права обіймати посади касира, старшого касира, котролера-касира, старшого контролера-касира, а також інших посад, які безпосередньо пов`язані з обслуговуванням матеріальних цінностей на строк 03 (три) роки;
- за ч. 3 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки з позбавленням права обіймати посади касира, старшого касира, котролера-касира, старшого контролера-касира, а також інших посад, які безпосередньо пов`язані з обслуговуванням матеріальних цінностей на строк 03 (три) роки;
- за ч. 1 ст. 200 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн;
- за ч. 2 ст. 200 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`яти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів, що становить 85000 грн.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки з позбавленням права обіймати посади касира, старшого касира, контролера - касира, старшого контролера-касира, а також інших посад, які безпосередньо пов`язані з обслуговуванням матеріальних цінностей на строк 03 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_12 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку 01 (один) рік.

-2-

На підставі ст. 76 КК України на обвинувачену ОСОБА_12 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення почеркознавчої експертизи № 4/174 в розмірі 989 (дев`ятсот вісімдесят дев`ять) грн 60 коп. та за проведення почеркознавчої експертизи № 4/195 в розмірі 618 (шістсот вісімнадцять) грн 50 коп.
Речові докази по справі: договір № 19305 про відкриття поточного рахунку та розрахунково-касове обслуговування вкладу «Пенсійний» в національній валюті для фізичної особи від 20.10.2006 на 2 аркушах; заяву ОСОБА_13 про відкриття поточного рахунку від 20.10.2006 на 01 (одному) аркуші; заяву ОСОБА_13 на переказ готівки № 1 від 20.10.2006; заяву про видачу готівки № 73698 (референтний номер 56558836) від 11.11.2016 на 01 (одному) аркуші; заяву про видачу готівки № 73698 (референтний номер 56956719) від 22.11.2016 на 01 (одному) аркуші повернуто філії Закарпатське обласне управління АТ «Ощадбанк», як власнику.
Цивільний позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії Закарпатське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_11 про відшкодування шкоди задоволено. Стягнуто з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії Закарпатське обласне управління АТ «Ощадбанк» (код ЄДРПОУ - 09312190) матеріальну шкоду в розмірі 77380 (сімдесят сім тисяч триста вісімдесят) грн.
Згідно вироку ОСОБА_6 визнана винною у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

ОСОБА_6 наказом (по особовому складу) № 1053-к від 22.09.2015 по філії - Закарпатське обласне управління АТ «Ощадбанк» прийнята на роботу на посаду старшого контролера-касира операційного відділу територіального відокремленого безбалансового відділення (далі ТВБВ) № 10006/95 з 23.09.2015 з укладанням договору про повну матеріальну відповідальність з випробувальним терміном три місяці з посадовим окладом згідно штатного розпису.
Наказом № 639/к від 10.05.2016 ОСОБА_6 , за її згодою, на підставі заяви від 06.05.2016 призначено на посаду старшого контролера-касира ТВБВ № 10006/014 філії Закарпатське обласне управління АТ «Ощадбанк» з 10.05.2016 із укладанням договору про повну матеріальну відповідальність.
На підставі службової записки ОСОБА_14 від 04.11.2016 та заяви ОСОБА_6 від 04.11.2016, наказом № 2016/к від 04.11.2016 на ОСОБА_6 за її згодою покладено обов`язки старшого контролера - касира ТВБВ №10006/03 філії - Закарпатське обласне управління АТ «Ощадбанк» з 07.11.2016 по 11.11.2016.
Працюючи на посаді старшого контролера - касира ТВБВ № 10006/03 філії - Закарпатське обласне управління АТ «Ощадбанк», ОСОБА_6 керувалась Типовою посадовою інструкцією старшого контролера - касира ТВБВ № 10006/014 філії - Закарпатське обласне управління АТ «Ощадбанк», затвердженої начальником філії - Закарпатське обласне управління АТ «Ощадбанк» 14.06.2016, з якою була ознайомлена 14.06.2016. Згідно п. 2.3 якої на неї покладено обов`язки забезпечення своєчасного та якісного проведення банківських операцій; п. 2.4 організовувати первинний облік, збирання, оцінку, опрацювання, накопичення відповідної інформації; п. 2.5 організовувати роботу щодо забезпечення збереження грошових коштів і цінностей; п. 2.7 забезпечувати правильне застосування чинних законодавчих актів України, актів Національного баку України, внутрішніх нормативних документів банку;

-3-

п. 2.12 здійснення операцій з розрахунково-касового обслуговування клієнтів; п. 2.17 здійснювати видачу та приймання грошових коштів за рахунками клієнтів; п. 2.25 здійснювати передачу первинних документів за касовими операція у складі щоденної звітності до філії банку; п. 2.37 здійснювати відповідно до вимог чинного законодавства України та внутрішніх нормативно-правових актів Банку щодо проведення ідентифікації, верифікації та вивчення клієнтів, проведення уточнення відомостей, отриманих під час ідентифікації та вивчення клієнтів, ведення електронних анкет клієнтів; п. 2.40 забезпечування наявність (оновлення) актуальної контактної інформації про клієнта в картці клієнта в АБС.
Згідно з договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, укладеним між ОСОБА_6 і філією Закарпатське обласне управління АТ «Ощадбанк» від 10.05.2016 вона є особою, яка прийняла на себе повну матеріальну відповідальність за безпеку збереження довірених їй установою банку цінностей.
ОСОБА_6 11.11.2016, перебуваючи на своєму робочому місці в приміщенні ТВБВ № 10006/03 філії - Закарпатське обласне управління АТ «Ощадбанк», за адресою Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Гагаріна, 13/1, виконуючи обов`язки старшого контролера-касира ТВБВ № 10006/03 філії-Закарпатське обласне управління АТ «Ощадбанк» згідно своїх посадових обов`язків, маючи право доступу до автоматизованої банківської системи Барс «Millennium», яка була встановлена та функціонувала на ПЕОМ (інв. № 21995) робочого місця ОСОБА_6 в ТВБВ № 10006/03 філії - Закарпатське обласне управління АТ «Ощадбанк», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою привласнення чужого майна грошових коштів, які були їй ввірені, достовірно знаючи, що ОСОБА_13 до банку для отримання грошових коштів не зверталась, сформувала заяву на видачу готівки № 73698 (референтний № 56558836) від 11.11.2016 на суму 76000 грн. по відкритому 20.10.2006 у ПАТ «Ощадбанк» рахунку № НОМЕР_1 , яка є засобом доступу до банківського рахунку клієнта та відповідно до пп. 1.1, 3.2 розділу 4 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою правління Національного банку України 01.06.2011 за № 174, є видатковим касовим документом, який є підставою для видачі готівкових коштів клієнту, до якої внесла завідомо неправдиві відомості про те, що особою, яка здійснює дану операцію є особа, на ім`я якої відкрито вклад, а саме ОСОБА_13 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , при цьому вказала у документі невірні реквізити паспорта померлої, роздрукувала його в паперовому вигляді, підписала як старший контролер-касир та посвідчила печаткою ТВБВ № НОМЕР_2 філії-Закарпатське обласне управління АТ «Ощадбанк».
Достовірно знаючи, що особа ОСОБА_13 , на ім`я якої відкрито рахунок № НОМЕР_1 , до банку не зверталась, шляхом здійснення із зазначеного рахунку видаткової операції через касу ТВБВ № 10006/03 філії-Закарпатське обласне управління АТ «Ощадбанк» в сумі 76000 грн, на підставі підробленого документа заяви на видачу готівки № 73698 (референтний № 56558836) від 11.11.2016, привласнила ввірені їй кошти у сумі 76000 грн, чим заподіяла ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії-Закарпатське обласне управління АТ «Ощадбанк» матеріальний збиток на зазначену суму.
Крім того, на підставі службової записки ОСОБА_15 від 18.11.2016 та заяви ОСОБА_6 від 18.11.2016, наказом № 2071-к від 18.11.2016 на ОСОБА_6 , за її згодою, було покладено обов`язки старшого контролера-касира ТВБВ № 10006/03 філії-Закарпатське обласне управління АТ «Ощадбанк» з 21.11.2016 по 25.11.2016.

-4-

Працюючи на посаді старшого контролера - касира ТВБВ № 10006/03 філії - Закарпатське обласне управління АТ «Ощадбанк», ОСОБА_6 керувалась Типовою посадовою інструкцією старшого контролера-касира ТВБВ № 10006/014 філії - Закарпатське обласне управління АТ «Ощадбанк», затвердженої начальником філії - Закарпатське обласне управління АТ «Ощадбанк» 14.06.2016, з якою була ознайомлена 14.06.2016, згідно з п. 2. 3 якої на неї покладено обов`язки забезпечення своєчасного та якісного проведення банківських операцій; п. 2.4 організовувати первинний облік, збирання, оцінку, опрацювання, накопичення відповідної інформації; п. 2.5 організовувати роботу щодо забезпечення збереження грошових коштів і цінностей; п. 2.7 забезпечувати правильне застосування чинних законодавчих актів України, актів Національного баку України, внутрішніх нормативних документів банку; п. 2.12 здійснення операцій з розрахунково-касового обслуговування клієнтів; п. 2.17 здійснювати видачу та приймання грошових коштів за рахунками клієнтів; п. 2.25 здійснювати передачу первинних документів за касовими операціями у складі щоденної звітності до філії банку; п. 2.37 здійснювати відповідно до вимог чинного законодавства України та внутрішніх нормативно-правових актів Банку щодо проведення ідентифікації, верифікації та вивчення клієнтів, проведення уточнення відомостей, отриманих під час ідентифікації та вивчення клієнтів, ведення електронних анкет клієнтів; п. 2.40 забезпечування наявність (оновлення) актуальної контактної інформації про клієнта в картці клієнта в АБС.
Згідно з договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, укладеного між ОСОБА_6 і філією - Закарпатське обласне управління АТ «Ощадбанк» від 10.05.2016 вона є особою, яка прийняла на себе повну матеріальну відповідальність за безпеку збереження довірених їй установою банку цінностей.
ОСОБА_6 22.11.2016, перебуваючи на своєму робочому місці в приміщенні ТВБВ № 10006/03 філії - Закарпатське обласне управління АТ «Ощадбанк», за адресою Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Гагаріна, 13/1, виконуючи обов`язки старшого контролера-касира ТВБВ № 10006/03 філії-Закарпатське обласне управління АТ «Ощадбанк» згідно своїх посадових обов`язків, маючи право доступу до автоматизованої банківської системи Барс «Millennium», яка була встановлена та функціонувала на ПЕОМ (інв. № 21995) робочого місця ОСОБА_6 в ТВБВ № 10006/03 філії - Закарпатське обласне управління АТ «Ощадбанк», повторно, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою привласнення чужого майна грошових коштів, які були їй ввірені, достовірно знаючи, що ОСОБА_13 до банку для отримання грошових коштів не зверталась, сформувала заяву на видачу готівки № 73698 (референтний № 56956719) від 22.11.2016 на суму 1380 грн по відкритому 20.10.2006 у ПАТ «Ощадбанк» рахунку № НОМЕР_3 , яка є засобом доступу до банківського рахунку клієнта та відповідно до пп. 1.1, 3.2 розділу 4 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою правління Національного банку України 01.06.2011 за № 174, є видатковим касовим документом, який є підставою для видачі готівкових коштів клієнту, до якого внесла завідомо неправдиві відомості про те, що особою, яка здійснює дану операцію є особа, на ім`я якої відкрито вклад, а саме ОСОБА_13 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , при цьому вказала у документі невірні реквізити паспорта померлої, роздрукувала його в паперовому вигляді, підписала як старший контролер-касир та посвідчила печаткою ТВБВ № НОМЕР_2 філії-Закарпатське обласне управління АТ «Ощадбанк».
Достовірно знаючи, що особа ОСОБА_13 , на ім`я якої відкрито рахунок № НОМЕР_3 , до банку не зверталась, шляхом здійснення із зазначеного рахунку видаткової операції з каси ТВБВ № 10006/03 філії-Закарпатське обласне управління

-5-

АТ «Ощадбанк» в сумі 1380 грн, на підставі підробленого документа заяви на видачу готівки № 73698 (референтний № 56956719) від 22.11.2016, привласнила ввірені їй кошти у сумі 1380 грн, чим заподіяла ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії-Закарпатське обласне управління АТ «Ощадбанк» матеріальний збиток на зазначену суму.
Крім того, у вироку зазначено, що ОСОБА_6 органом досудового розслідування обвинувачувалася також і в тому, що 11.11.2016 о 13 год ОСОБА_6 , перебуваючи на своєму робочому місці в приміщенні ТВБВ № 10006/03 філії - Закарпатське обласне управління АТ «Ощадбанк», за адресою Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Гагаріна, 13/1, виконуючи обов`язки старшого контролера-касира ТВБВ № 10006/03 філії Закарпатське обласне управління АТ «Ощадбанк» згідно своїх посадових обов`язків, маючи право доступу до автоматизованої банківської системи Барс «Millennium», яка була встановлена та функціонувала на ПЕОМ (інв. № 21995) робочого місця ОСОБА_6 в ТВБВ № 10006/03 філії - Закарпатське обласне управління АТ «Ощадбанк», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою привласнення чужого майна грошових коштів, які були їй ввірені, використала свої індивідуальні логін, пароль та електронний цифровий підпис, які надають доступ до автоматизованої банківської системи Барс «Millennium» та право обробляти комп`ютерну інформацію про банківські фінансові операції за вкладами фізичних осіб, отримала доступ до бази даних автоматизованої банківської системи Барс «Millennium» по відкритому 20.10.2006 у ПАТ «Ощадбанк» рахунку № НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що містить інформацію про номер банківського рахунка, П.І.Б. власника, вид, дату раніше проведених банківських фінансових операцій, суми коштів на рахунку вкладника ОСОБА_13 .
Отримавши дану інформацію ОСОБА_6 , використовуючи свої індивідуальні логін, пароль та електронний цифровий підпис, які надають доступ до автоматизованої банківської системи Барс «Millennium» та право обробляти комп`ютерну інформацію про банківські фінансові операції за вкладами фізичних осіб, достовірно знаючи, що ОСОБА_13 до банку для отримання грошових коштів не зверталась, діючи несанкціоновано, без передбачених законодавством підстав внесла зміни в оброблювану в автоматизованій банківської системі Барс «Millennium» комп`ютерну інформацію, а саме вказала завідомо неправдиві відомості про проведення ОСОБА_13 у вказаний період часу видаткової касової операції за своїм вкладом по відкритому 20.10.2006 у ПАТ «Ощадбанк» рахунку № НОМЕР_1 на суму 76000 грн, внаслідок чого автоматизованою банківською системою Барс «Millennium» було змінено інформацію про залишок вкладу за рахунком № НОМЕР_1 на вказану суму.
22.11.2016 о 12 год 08 хв ОСОБА_6 , перебуваючи на своєму робочому місці в приміщенні ТВБВ № 10006/03 філії - Закарпатське обласне управління АТ «Ощадбанк», за адресою Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Гагаріна, 13/1, виконуючи обов`язки старшого контролера-касира ТВБВ № 10006/03 філії - Закарпатське обласне управління АТ «Ощадбанк» згідно своїх посадових обов`язків, маючи право доступу до автоматизованої банківської системи Барс «Millennium», яка була встановлена та функціонувала на ПЕОМ (інв. № 21995) робочого місця ОСОБА_6 в ТВБВ № 10006/03 філії - Закарпатське обласне управління АТ «Ощадбанк», повторно, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою привласнення чужого майна грошових коштів, які були їй ввірені, використала свої індивідуальні логін, пароль та електронний цифровий підпис, які надають доступ до автоматизованої банківської системи Барс «Millennium» та право обробляти комп`ютерну інформацію про банківські

-6-

фінансові операції за вкладами фізичних осіб, отримала доступ до бази даних автоматизованої банківської системи Барс «Millennium» по відкритому 20.10.2006 у ПАТ «Ощадбанк» рахунку № НОМЕР_3 , на який нараховувались відсотки по рахунку № НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що містить інформацію про номер банківського рахунка, П.І.Б. власника, вид, дату раніше проведених банківських фінансових операцій, суми коштів на рахунку вкладника ОСОБА_13 .
Отримавши дану інформацію ОСОБА_6 , використовуючи свої індивідуальні логін, пароль та електронний цифровий підпис, які надають доступ до автоматизованої банківської системи Барс «Millennium» та право обробляти комп`ютерну інформацію про банківські фінансові операції за вкладами фізичних осіб, достовірно знаючи, що ОСОБА_13 до банку для отримання грошових коштів не зверталась, діючи несанкціоновано, без передбачених законодавством підстав, внесла зміни в оброблювану в автоматизованій банківської системі Барс «Millennium» комп`ютерну інформацію, а саме вказала завідомо неправдиві відомості про проведення ОСОБА_13 у вказаний період часу видаткової касової операції за своїм вкладом по відкритому 20.10.2006 у ПАТ «Ощадбанк» рахунку № НОМЕР_3 на суму 1380 грн, внаслідок чого автоматизованою банківською системою Барс «Millennium» змінено інформацію про залишок вкладу за рахунком № НОМЕР_3 на вказану суму.
Такі дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 362 КК України, як несанкціонована зміна інформації, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, вчинені особою, яка має право доступу до неї та ч. 3 ст. 362 КК України, як несанкціонована зміна інформації, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, вчинені особою, яка має право доступу до неї, вчинена повторно.
З вироку також вбачається, що суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що вчинені ОСОБА_6 дії 11.11.2016 та 22.11.2016, не потребують кваліфікації за ч. 1, 3 ст. 362 КК України, оскільки такі дії ОСОБА_6 охоплюються ч. 1, 2 ст. 200, ч. 1, 3 ст. 191 КК України, посилаючись на те, що із досліджених доказів вбачається, що обвинуваченою ОСОБА_6 не вносилися зміни до комп`ютерної інформації, а було сформовано заяву про видачу готівки на підставі вже наявної в системі інформації. Формування такої заяви за відсутності особи (власника рахунку) є підробкою іншого засобу доступу до банківського рахунку, що охоплюється статтею 200 КК України. Крім того, суд послався на те, що стороною обвинувачення у встановлених нею обставинах кримінального правопорушення зазначається, що зміна інформації про залишок на рахунку здійснена автоматизованою банківською системою Барс «Millennium».
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить вирок суду від 09.10.2019 щодо неї скасувати, кримінальне провадження закрити та відмовити в задоволенні цивільного позову. В обґрунтування своїх вимог вказує на незаконність вироку суду, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність. Всупереч твердженню сторони обвинувачення, жодних коштів вона не привласнювала, а тому її дії за ч. 1 ст. 191ККУкраїни кваліфіковані не вірно. Також звертає увагу на те, що жоден із свідків не підтвердив факт привласнення нею коштів банку, відсутні такі докази і в письмових матеріалах справи. На її думку, особи причетні до операції, яка поставлена їй у вину, знаходились не у відділенні банку, а в іншому місці, однак така версія слідством не перевірялась. З приводу обвинувачення за ч. 1 ст. 362 КК України вказує на те, що не вносила даних в систему, а тільки роздрукувала наявні в програмному

-7-

забезпеченні дані, щодо обвинувачення за ч. 1 ст. 200 КК України вказує на те, що неправильність внесення даних до рахунку була зумовлена збоями роботи програмного забезпечення, щодо обвинувачення за ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 200, ч. 3 ст. 191 КК України, зазначає проте, що повторність відсутня, оскільки подія 22.11.2016 не має ознак повторності. Крім того вказує і на те, що судом першої інстанції було безпідставно відхилено її клопотання про допит касирів ПАТ «Державний ощадний Банк України» - ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які могли б підтвердити, що навчання касирів в банку фактично не здійснювалось, а зводилось до формального підписання документів про нібито проходження навчання та ознайомлення з інструкціями касирів без фактичного його проведення. Натомість судом першої інстанції покладено в основу вироку показання свідків, які не підтвердили обставини, які підлягали доказуванню у кримінальному провадженні, оскільки показання свідків зводились тільки до повідомлення про нібито невиконання нею Інструкції при здійсненні операції з видачі коштів з банківського рахунку, у зв`язку з чим ставить питання про відтворення в апеляційному суді звукозапису допиту вказаних свідків судом першої інстанції. Також вказує на те, що всі письмові докази у кримінальному провадженні, які були покладені в основу обвинувального вироку щодо неї, не підтверджують її винуватість у вчиненні інкримінованих злочинів, які просить дослідити повторно під час апеляційного розгляду, також викликати для допиту в якості свідків касирів ПАТ «Державний ощадний Банк України» - ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

В апеляційній скарзі прокурор Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_9 просить вирок суду від 09.10.2018 щодо ОСОБА_6 скасувати та визнати ОСОБА_6 винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 3 ст. 191, ч. 1, 2 ст. 200, ч. 1, 3 ст. 362 КК України і призначити покарання: за ч. 1 ст.1 91 КК України 02 (два) роки позбавленні волі з позбавленням права обіймати посади касира, старшого касира, контролера-касира, старшого контролера-касира, а також інших посад, які безпосередньо пов`язані з обслуговуванням матеріальних цінностей на строк 03 (три) роки; за ч. 3 ст. 191 КК України 04 (чотири) роки позбавленні волі з позбавленням права обіймати посади касира, старшого касира, контролера-касира, старшого контролера-касира, а також інших посад, які безпосередньо пов`язані з обслуговуванням матеріальних цінностей на строк 03 (три) роки; за ч. 1 ст. 200 КК України до штрафу в розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68000 грн; за ч. 2 ст. 200 КК України до штрафу в розмірі шести тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 102000 грн; за ч. 1 ст. 362 КК України до штрафу в розмірі вісімсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 13600 грн; за ч. 3 ст. 362 КК України 03 (три) роки позбавленні волі з позбавленням права обіймати посади касира, старшого касира, контролера-касира, старшого контролера-касира, а також інших посад, які безпосередньо пов`язані з обслуговуванням матеріальних цінностей на строк 02 (два) роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 04 (чотирьох) років позбавленні волі з позбавленням права обіймати посади касира, старшого касира, контролера-касира, старшого контролера-касира, а також інших посад, які безпосередньо пов`язані з обслуговуванням матеріальних цінностей на строк 03 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встновленням іспитового строку 03 (три) роки. На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. В обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає проте, що висновки суду частково не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження,

-8-

судом допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої. Всупереч п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку взагалі не зазначено про засудження чи виправдання ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 3 ст. 362 КК України, хоча згідно обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачувалась у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень. Також на його думку, викладений у мотивувальній частині вирку висновок суду про те, що вчинені ОСОБА_6 дії 11.11.2016 та 22.11.2016, не потребують кваліфікації за ч. 1, 3 ст. 362 КК України, оскільки охоплюються ч. 1, 2 ст. 200, ч. 1, 3 ст. 191 КК України, не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки судом не взято до уваги обставини, встановлені протоколом тимчасового доступу до системи ОДБ АБС «БАРС» від 23.05.2017, в ході якого було встановлено факт внесення ОСОБА_6 змін до оброблюваної в автоматизованій банківській системі комп`ютерній інформації, зокрема, зазначення завідомо неправдивих відомостей про проведення ОСОБА_13 11.11.2016 видаткової касової операції за своїм вкладом по відкритому 20.10.2006 у ПАТ «Ощадбанк» рахунку на суму 76000 грн та проведення 22.11.2016 ОСОБА_13 видаткової касової операції за своїм вкладом по відкритому 20.10.2016 у ПАТ «Ощадбанк» рахунку на суму 1380 грн. Крім того вказує і на те, що досліджені судом Інструкції з організації касової роботи та здійснення касових операцій в установах АТ «Ощадбанк» об`єктивно підтверджували, що формування вказаних заяв про видачу готівки та подальше відображення проведених касових операції за ними було проведено безпосередньо ОСОБА_18 , як контролером-касиром 11.11.2016 та 22.11.2016 і відповідна інформація не могла існувати у автоматизованій банківській системі до цього. Також прокурор вважає, що судом не враховано, що на відміну від ст. 191 КК України, де предметом злочину є чуже майно, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні, та ст. 200 КК України, де предметом злочину є документи на переказ, платіжні картки та інші засоби доступу до банківських рахунків, електронні гроші, предметом злочину у ст. 362 КК України є комп`ютерна інформація текстова, графічна чи будь-яка інша інформація, яка існує в електронному вигляді, зберігається на відповідних носіях і може використовуватись, змінюватись створюватись за допомогою ЕОМ, відтак вказані статті КК України мають абсолютно різні об`єкти кримінально-правової охорони, диспозиції статей не включають в себе одне і те саме чи суміжні діяння, не повторюють та не підміняють одна одну, у тому числі в частині. При цьому звертає увагу на висловлену ВССУ в ухвалі від 13.02.2014 у справі № 5-526км14 та в ухвалі від 27.08.2013 аналогічну правову позиції щодо кваліфікації дій касових працівників, які обвинувачувалися у привласненні чужого майна, яке перебувало у їх віданні, шляхом підробки касових документів та внесення змін до інформації, що оброблювалася автоматизованими банківськими системами. Крім того, при призначенні ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 50 КК України, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», оскільки належно не врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених нею злочинів, тяжкість наслідків, що настали, факт вчинення обвинуваченою умисного закінченого злочину, вчиненого з корисливих мотивів, а також невідшкодування обвинуваченою завданих збитків, а тому призначене судом основне покарання у виді 03 (трьох) років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 01(один) рік, є явно несправедливим через м`якість. Просить дослідити письмові докази, а саме: Інструкції з організації касової роботи та здійснення касових операцій в установах АТ «Ощадбанк» та протокол тимчасового доступу до речей і документів від 23.05.2017.

-9-

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора, захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить таку відхилити, у зв`язку з невірним трактуванням прокурором змісту ч. 1 ст. 362 КК України та неврахуванням того, що сума коштів, знята другого разу відповідно до ст. 11 КК України не може вважатись злочином, передбаченим ч. 3 ст. 191 КК України, зокрема і через малозначність. Всупереч твердженню прокурора, при призначенні ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції вимог Закону не порушив, оскільки врахував всі обставини справи у їх сукупності.

В поданому на апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 запереченні, представник АТ «Ощадбанк» ОСОБА_8 просить таку залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_19 від 09.10.2018 без змін. Вказує на те, що дії ОСОБА_6 судом першої інстанції кваліфіковано вірно, а доводи обвинуваченої, викладені в її апеляційній скарзі, вимоги якої не відповідають положенню ст. 409-413 КПК України, щодо недоведеності її вини в інкримінованих злочинах є безпідставними. В ході судового розгляду обвинувачена, усвідомлюючи надуманість та невірогідність своїх показань,з метою уникнення кримінальної відповідальності, постійно змінювала покази.

В черговому доповненні до заперечення на апеляційну скаргу прокурора,захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 вказує на те, що все обвинувачення ОСОБА_6 фактично зводиться до того, що остання будучи касиром банківської установи, не володіючи в достатній мірі інструктивними матеріалами, здійснила видачу коштів по банківському рахунку не власнику рахунку. При цьому обвинувачення побудоване на Витязі з реєстру нотаріальних довіреностей, де відсутня довіреність, видана власником рахунку. Натомість відповідно до Інструкції про проведення касових операцій банками України (постанова НБУ № 174 від 01.06.20011 глава 3 розділу 4) кошти з рахунку видаються на підставі наданого паспорту та довіреності, яка може бути оформлена нотаріально або посадової особою органу місцевого самоврядування. Також звертає увагу на положення ст. 245 ЦК України. Матеріли кримінального провадження не містять доказів привласнення обвинуваченою коштів з банківського рахунку, внесення неправдивих даних, її злочинної змови з невстановленою особою, а також її збагачення за рахунок майна потерпілого. Також захисник вказує на необґрунтованість апеляційної скарги прокурора в частині необхідності призначення ОСОБА_6 більш суворого покарання.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, доводи апеляційної скарги прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора та висловила заперечення щодо апеляційної скарги обвинуваченої, пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченої та заперечили апеляційної скаргу прокурора, пояснення представника потерпілого ОСОБА_8 про безпідставність поданої обвинуваченою апеляційної скарги та обґрунтованість апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, надавши останнє слово обвинуваченій ОСОБА_6 , колегія суддів уважає, що апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_6 та прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_9 підлягають до часткового задоволення, з таких підстав.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

-10-

Судове рішення - це акт правосуддя, ухвалений згідно з нормами матеріального та процесуального права та згідно з конституційними засадами і принципами судочинства. Судове рішення має бути законним, обґрунтованим, зрозумілим та чітким, і не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 закріплено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з вимогами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Відповідно до ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Цих вимог кримінального процесуального закону та Конвенції судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 не дотримано.

Зі змісту вироку суду першої інстанції вбачається, що у ньому сформульовано та викладено лише частину обвинувачення стосовно ОСОБА_6 , зокрема, за епізодами вчинення нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 3 ст. 191, ч. 1, 2 ст. 200 КК України.

Водночас, на підставі обвинувального акту ОСОБА_6 було висунуто обвинувачення у вчиненні нею ще й інших кримінальних правопорушень, зокрема, передбачених ч. 1, 3 ст. 362 КК України.

Як видно з вироку, суд першої інстанції зазначив про те, що вчинені ОСОБА_6 дії 11.11.2016 та 22.11.2016 не потребують кваліфікації за ч. 1, 3 ст. 362 КК України, оскільки такі дії ОСОБА_6 охоплюються ч. 1, 3 ст. 191, ч. 1, 2 ст. 200 КК України.

Підставою для таких висновків суд першої інстанції у вироку навів законодавче визначення диспозицій частин першої та третьої статті 362 КК України, а також зазначив, що із досліджених доказів випливає, що обвинуваченою ОСОБА_6 зміни до комп`ютерної інформації не вносилися, формування такої заяви за відсутності особи (власника рахунку) є підробкою іншого засобу доступу до банківського рахунку, що охоплюється статтею 200 КК України. Поряд з тим судом першої інстанції також враховано те, що стороною обвинувачення у встановлених нею обставинах кримінального правопорушення зазначається, що зміна інформації про залишок на рахунку здійснена автоматизованою банківською системою Барс «Millennium».

-11-

Відповідно до ст. 374 КПК України та роз`яснень, які містяться у п. 15-18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», зі змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 3 від 04.06.93; № 12 від 03.12.97; № 6 від 30.05.2008 - мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів. У цій частині вироку наводяться обставини, які визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, та докази, на яких ґрунтується висновок суду щодо кожного підсудного, із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази; обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви зміни обвинувачення; у разі визнання частини обвинувачення необґрунтованою підстави для цього.

Висновки суду, щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.

Дотримуючись вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, суд повинен навести у вироку мотиви зміни в суді пред`явленого обвинувачення особі. За наявності підстав для визнання частини обвинувачення необґрунтованим за тією ж самою частиною статті КК України, суд повинен виключити його з обсягу висунутого обвинувачення, не виправдовуючи цю особу за тим обвинуваченням, яке їй було пред`явлено.

Згідно ч. 4 ст. 374 КПК України якщо особі пред`явлено декілька обвинувачень і деякі з них не доведені, то у резолютивній частині вироку зазначається, за якими з них обвинувачений виправданий, а за якими засуджений.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи виправданою, у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
В порушення вказаних вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції, фактично виклавши в мотивувальній частині вироку щодо ОСОБА_6 мотиви визнання судом обвинувачення за частинами 1 та 3 статті 362 КК України недоведеним, не навів у резолютивній частині підстав для виправдання обвинуваченої за вказаним обвинуваченням із зазначенням відповідних мотивів, чим допустив суперечності в своїх висновках.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції не врахував, що відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Як видно, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості про зміну обвинувачення або відмову прокурора від підтримання державного обвинувачення в частині обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 1, 3 ст. 362 КК України.

У зв`язку з наведеним та враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, які кваліфіковані за різними статтями закону України про кримінальну відповідальність, що утворюють самостійні склади кримінальних правопорушень, суд першої інстанції в ході судового розгляду прийшовши до висновку про доведеність вини ОСОБА_6 по одним кримінальним правопорушенням, а саме: ч. 1, 2 ст. 200, ч. 1, 3 ст. 191 КК України, а по іншим передбаченим ч. 1, 3 ст. 362 КК України, дійшовши висновку, що вина обвинуваченої не доведена, повинен був належним чином обґрунтувавши це у мотивувальній частині

-12-

вироку, виправдати обвинувачену ОСОБА_6 за цим обвинуваченням, як то визначено у ч. 1 ст. 373 КПК України, а не зазначати про відсутність у потребі додаткової кваліфікації дій Гирич за ч. 1, 3 ст. 362 КК України, оскільки у такому випадку фактично не можна дійти однозначного висновку ні як про засудження, так і про виправдання обвинуваченої за її обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 3 ст. 362 КК України.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції в мотивувальній частині вироку саме про зайву кваліфікацію інкримінованих ОСОБА_6 епізодів злочинної діяльності за ч. 1, 3 ст. 362 КК України не узгоджується з п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, яка, як зазначалось вище, вказує на те, що у разі не доведення деяких обвинувачень, необхідно вказувати про це в резолютивній частині вироку про виправдання особи.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийнявши рішення про фактичне виключення обвинувачення в мотивувальній частині вироку, не вказавши про виправдання в резолютивній частині вироку, допустив такі порушення кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, тобто є істотними порушеннями КПК України, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції. До того ж, при викладених обставинах апеляційний суд позбавлений можливості ухвалити будь-яке самостійне рішення за апеляційними вимогами учасників процесу.
Крім того, доходячи висновку про те, що вчинені ОСОБА_6 дії 11.11.2016 та 22.11.2016 не потребують кваліфікації за ч. 1, 3 ст. 362 КК України та, відхиляючи докази обвинувачення в цій частині, суд першої інстанції належним чином не мотивував своє рішення, не проаналізував і не дав відповідної оцінки доказам обвинувачення у їх сукупності, у тому числі тим, які знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, допустив істотні суперечності та припущення у своїх висновках щодо фактичних обставин кримінального провадження, винності чи невинності обвинуваченої в обсязі висунутого їй обвинувачення, належності чи неналежності, допустимості чи недопустимості, достовірності чи недостовірності, достатності чи недостатності тих чи інших доказів, і не навів у вироку переконливих мотивів, з яких він взяв до уваги одні докази й відкинув інші, яким не дав однозначної оцінки в їх сукупності, обмежившись лише перерахуванням доказів обвинувачення та їх вибірковою оцінкою, що є неприпустимим.

Так, з матеріалів кримінального провадження, а також журналів судових засідань та технічних носіїв інформації, на яких зафіксований судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_6 вбачається, що судом першої інстанції, окрім обвинуваченої ОСОБА_6 , допитувалися представники потерпілого ОСОБА_20 , ОСОБА_8 , свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_14 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , досліджувалась низка письмових доказів, долучених стороною обвинувачення.

Суд у вироку має зазначити джерело доказу, фактичні дані, що стосуються доказуваної обставини, а також зазначити, які обставини даними доказами спростовуються або підтверджуються.

Висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.

Проте, суд першої інстанції вказаних положень закону не дотримався, допустив неповноту судового розгляду, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону щодо аналізу та оцінки доказів у даному провадженні.

-13-

Так, на обґрунтування свого висновку про безпідставну кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч. 1, 3 ст. 362 КК України, суд послався на досліджені докази та показання свідків, при цьому не навів їх повний зміст, та маніпулюючи фразами із показань, виклав такі лише в тій частині, яка, на думку суду першої інстанції, не підтверджує причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 3 ст. 362 КК України та свідчить про зайву кваліфікацію дій обвинуваченої за цими статтями обвинувачення.

Не містить оскаржуваний вирок і аналізу даних, що містяться в письмових доказах, наданих стороною обвинувачення, зокрема: Інструкції з організації касової роботи та здійснення касових операцій в установах АТ «Ощадбанк» та протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 23.05.2017; службової записки про надання доступу до АБС БАРС «Millennium»; зобов`язання ОСОБА_6 виконувати правила використання та зберігання власних таємних ключів та суворого дотримання технології обробки електронних платежів тощо. Встановлені стороною обвинувачення обставини інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, судом першої інстанції проаналізовано також вибірково.

Поза увагою суду залишились і показання представника потерпілого, яка вказувала, на те, що здійсненим аналізом візування в ланцюжку необхідних віз для касових документів візування документів в АБС БАРС «Millennium» встановлено, що проведення та візування видаткової операції від 11.11.2016 по рахунку НОМЕР_1 та видаткової операцій від 22.11.2016 по рахунку НОМЕР_3 здійснено користувачем АБС «БАРС» ОСОБА_6 , що підтверджується використанням її електронного цифрового підпису і свідчить про вибіркову оцінку доказів та ставить під сумнів встановлені судом обставини кримінального провадження по суті висунутого ОСОБА_6 обвинувачення в повному обсязі.

При цьому, не приймаючи до уваги певні докази сторони обвинувачення за епізодами вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 3 ст. 362 КК України, суд першої інстанції не дав їм належної оцінки та не навів переконливих мотивів, з яких він визнав ці докази належними, допустимими та достатніми на підтвердження свого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 в частині її обвинувачення за ч. 1, 2 ст. 200, ч. 1, 3 ст. 191 КК України, і при цьому не дав належної оцінки аналогічним доказам при визнанні іншої частини обвинувачення необґрунтованою.

Тобто, висновки суду першої інстанції щодо оцінки доказів та встановлених обставин справи, містять істотні суперечності, які не було усунуто судом при розгляді кримінального провадження, а також не містять точних і категоричних суджень, які ставлять під сумнів висновки суду з приводу належності чи неналежності, допустимості чи недопустимості, достовірності чи недостовірності, достатності чи недостатності тих чи інших доказів, про що правильно зазначено в апеляційних скаргах сторін обвинувачення та захисту.

На думку апеляційного суду, із вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 не вбачається однозначного висновку про обсяг обвинувачення, визнаного судом доведеним, оскільки висновки суду в частині встановлення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 200, ч. 1, 3 ст. 191 КК України та фактично невинуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 3 ст. 362 КК України, є неоднозначними, допускають їх різне трактування, формулювання мотивувальної частини вироку не відповідає вимогам ст. 374 КПК України, не носить характеру правової визначеності та категоричності.

-14-

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив суперечливе за своїм змістом судове рішення, допустивши істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, і у відповідності з приписами ст. 409, 411, 412, 415 КПК України, тягнуть за собою безумовне скасування вироку суду з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Згідно ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.

Допущені судом першої інстанції під час судового розгляду порушення вимог ст. 94, 370, ч. 3 ст. 374 КПК України є істотними, перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є безумовною підставою для скасування вироку щодо ОСОБА_6 з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, що в свою чергу виключає можливість ухвалення апеляційним судом нового вироку чи постановлення рішення про закриття провадження, як про це ставиться питання прокурором та обвинуваченою в апеляційних скаргах.

Інші доводи сторін обвинувачення та захисту, які стосуються доведеності чи недоведеності обвинувачення, належності чи неналежності, допустимості чи недопустимості, достовірності чи недостовірності, достатності чи недостатності доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, мають бути враховані судом під час нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки апеляційний суд не має права вирішувати наперед ці питання, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути зазначені порушення закону, ретельно дослідити обставини, зазначені в цій ухвалі, дати належну оцінку доказам з урахуванням позиції сторін обвинувачення та захисту з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності та достатності, із зазначенням мотивів, з яких суд приймає до уваги одні докази та відкидає інші, і в залежності від установлених обставин, ухвалити законне, обґрунтоване та належним чином умотивоване рішення.

З урахуванням наведеного, апеляційні скарги обвинуваченої та прокурора підлягають до часткового задоволення, а вирок скасуванню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_6 та прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.10.2018 щодо ОСОБА_11 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 3 ст. 191, ч. 1, 2 ст. 200, ч. 1, 3 ст. 362 КК України, скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі.

Ухвала Закарпатського апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді