Дата документу 27.10.2022 Справа № 334/7258/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1283/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №334/7258/17Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 12 жовтня 2022 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 10.12.2022 року включно.

В апеляційній скарзі обвинувачений просив ухвалу суду скасувати та обрати щодо нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Свої вимоги мотивував тим, що він утримується під вартою з 30.08.2017 року, що перевищує усі розумні строки і йому немає ніякого сенсу ухилятися від суду. Таке тривале тримання під вартою без вироку суду негативно позначилось на його психологічному та фізичному стані, в умовах слідчого ізолятора він не отримує адекватну медичну допомогу. Він фактично відбуває покарання без вироку суду. Крім того, він має матір пенсійного віку, дружину та неповнолітню дитину.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; з`ясувавши позицію захисника та обвинуваченого, які повністю підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З представлених матеріалів провадження вбачається, що в провадженні Ленінського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК.

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

Суд першої інстанції, задовольняючи дане клопотання, виходив з того, що у справі продовжують існувати ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК, суд першої інстанції правильно встановив, що заявлені ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

На підтвердження існування вказаних ризиків свідчать ті обставини, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні протягом іспитового строку особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за вчинення якого передбачено покарання лише у виді позбавлення волі.

Наведені обставини дають достатні підстави для висновку, що ОСОБА_6 , будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначено у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може ухилитися від суду шляхом переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення.
Також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше притягався до кримінальної відповідальності. У даній справі ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину в період іспитового строку, встановленого попереднім вироком. З урахуванням чого, колегія суддів вважає доведеним ризик того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

З наявних матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 знайомий зі свідками, тобто є достатні підстави стверджувати про існування ризику незаконного впливу на свідків, адреси проживання яких відомі. Крім того, зазначений ризик посилюється ще й тим, що свідки проживають в одному районі з обвинуваченим.
Наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, на що посилався обвинувачений в апеляційній скарзі, не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Вони не здатні у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відтак, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, колегія суддів, усупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, вважає, що прокурор довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого ОСОБА_6 перебувати на волі, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання зазначених вище ризиків.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

За результатами розгляду суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, що виключає можливість задоволення клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу.

Даних, які би безумовно унеможливлювали подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, надані матеріали провадження не містять.

Отже колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі обвинуваченого мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 12 жовтня 2022 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4