Провадження № 1-кс/742/972/22
Єдиний унікальний № 742/3530/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2022 року м. Прилуки

Слідчий суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігіської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув клопотання слідчого Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001217 від 14.12.2022 року, щодо ОСОБА_3 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16.12.2022 року слідчим СВ Прилуцького РВП ГУНП України в Чернігівській області подано до суду клопотання погоджене прокурором Прилуцької окружної прокуратури у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001217 від 14.12.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України про накладення арешту на майно .

Своє клопотання слідчий мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 31 грудня 2022 року, близько 19 год. , ОСОБА_3 , після розпиття спиртних напоїв, прибув за адресою : АДРЕСА_1 де між ним та ОСОБА_4 , 1986 року народження виник конфлікт, вході якого ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння , на грунту раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно почав наносити дерев`яною битою по голові та різним частинам тіла потерпілому ОСОБА_4 після чого, ОСОБА_3 , продовжуючи свій злочинний умисел. Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, пов`язаних із заподіянням тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого, з метою спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, ножем, який був при ньому, наніс удар в спину ОСОБА_4 .

Відомості за вказаним фактом 14.12.2022 року були внесені до ЄРДР №0001217 від 14.12.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України .

14.12.2022 за підозрою у вчиненні даного кримінального правопорушення, передбаченого, у порядку статті 208 КПК України було затримано ОСОБА_3 .

15.12.2022 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Під час затримання був здійсненний обшук затриманого ОСОБА_3 під час якого було вилучено наступні речі, а саме: кофту з сірою верхньою частиною і чорною нижньою частиною - упаковано до спеціального пакету НПУ №РSР2177194; мобільний телефон марки Нuawei модель МЕD-LХ9XN ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 у чохлі синього кольору з сім- картою оператора мобільного зв`язку Лайфселл НОМЕР_3 - упаковано до спеціального пакету НПУ №РSР1225737.

У зв`язку з тим, що для об`єктивного встановлення всіх обставин кримінального правопорушення необхідно провести ряд слідчих дійз вказаним речами, та зважаючи на можливість приховування чи знищення вказаних речових доказів, слідів кримінального правопорушення, слідчий звернувся з даним клопотанням до суду та просить накласти арешт вилучені речі.

У судове засідання слідчий не з`явився, але подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Захисник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, але був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. провадження не з`явилися,

Дослідивши матеріали справи приходжу до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим відділення Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області розслідується кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0001217 від 14.12.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України про накладення арешту на майно .

Досудовим розслідуванням встановлено, що 31 грудня 2022 року, близько 19 год. , ОСОБА_3 , після розпиття спиртних напоїв, прибув за адресою : АДРЕСА_1 де між ним та ОСОБА_4 , 1986 року народження виник конфлікт, вході якого ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння , на грунту раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно почав наносити дерев`яною битою по голові та різним частинам тіла потерпілому ОСОБА_4 після чого, ОСОБА_3 , продовжуючи свій злочинний умисел. Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, пов`язаних із заподіянням тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого, з метою спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, ножем, який був при ньому, наніс удар в спину ОСОБА_4

14.12.2022 за підозрою у вчиненні даного кримінального правопорушення, передбаченого, у порядку статті 208 КПК України було затримано ОСОБА_3 .

15.12.2022 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Під час затримання був здійсненний обшук затриманого ОСОБА_3 під час якого було вилучено наступні речі, а саме: кофту з сірою верхньою частиною і чорною нижньою частиною - упаковано до спеціального пакету НПУ №РSР2177194; мобільний телефон марки Нuawei модель МЕD-LХ9XN ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 у чохлі синього кольору з сім- картою оператора мобільного зв`язку Лайфселл НОМЕР_3 - упаковано до спеціального пакету НПУ №РSР1225737.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Частиною 4 ст.173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що слідчий довів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення та є потреба у досудового розслідування здійснити таке втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого та даним втручання може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням, а саме забезпечення збереження речових доказів.

За таких обставин вважаю, що є необхідність накладення арешту на вилучені підчас особистого обшуку ОСОБА_3 речі , оскільки вони відповідають критеріям речового доказу та є достатні підстави вважати, що вони містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому існують обґрунтовані підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити даний вид забезпечення кримінального провадження так як незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вилученого майна, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

В силу ст.41 Конституції України, ст.1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилися на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу №1, суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Відповідно до ч.2 ст.100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

За таких обставин, враховуючи наслідки арешту майна для власника майна, заборона його використання та розпорядження ним на переконання слідчого судді на даному етапі досудового розслідування не становитиме для власника надмірний тягар, а тому з урахуванням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, вважаю, що при виборі способу накладення арешту слідчим , шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження цим майном до прийняття рішення у даному кримінальному провадженні є співмірним та пропорційним.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.98,131,132,170-173,309,369-372 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ :

Клопотання слідчого Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області про накладення арешту на майно у досудовому розслідуванні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001217 від 14.12.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України про накладення арешту на майно - задовольнити .

Накласти арешт на кофту з сірою верхньою частиною і чорною нижньою частиною - упаковано до спеціального пакету НПУ №РSР2177194; мобільний телефон марки Нuawei модель МЕD-LХ9XN ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 у чохлі синього кольору з сім- картою оператора мобільного зв`язку Лайфселл НОМЕР_3 - упаковано до спеціального пакету НПУ №РSР1225737, які належить та були вилучені у підозрюваного ОСОБА_3 , шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження до прийняття рішення у даному кримінальному провадженні.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання її копії. Арешт може бути скасовано відповідно до ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_5 ОСОБА_6