Номер провадження: 11-сс/813/1566/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000151 від 07.06.2022 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеса від 26 жовтня 2022 року,
встановив:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого в ОВС СВ УСБ України в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000151 від 07.06.2022 року та продовжено на строк 60 днів запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 24.12.22 та залишено без змін заставу у розмірі 800 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1984800 гривень, стосовно :
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дачне Одеського району Одеської обл., українця, громадянина України, який зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого.
Судом першої інстанції встановлено, що ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, наявні на даному етапі кримінального провадження і не зменшились. Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
Захисник ОСОБА_7 зазначає про необґрунтованість постановленої ухвали, оскільки прокурором не було наявність ризиків або обставин їх існування в майбутньому. Слідчим суддею не було з`ясовано можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 . Апелянт наголошує, що сама по собі факт вчинення злочину не є підставою застосування запобіжного заходу. Наголошує про те, що судом не прийнято до уваги обставини того, що підозрюваний ОСОБА_11 є не судимою особою, офіційно працевлаштований, має зареєстроване та фактичне місце проживання, характеризується позитивно, має стійкі соціальні зв`язки, оскільки проживає разом з дідусем і матір`ю та утримує їх, вони потребують належного догляду та лікування, а тому до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід не пов`язаний з утриманням під вартою. В порушення вимог ст.182 КПК України у кримінальному провадженні визначено непомірний розмір застави.
Просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою його проживання або визначити розмір застави у межах п.2 ч.5 ст.182 КПК України.
Позиції сторін
Захисник підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, позиції сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
У відповідності до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; - наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений статтею 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; - недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Цих вимог кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримано в повній мірі.
Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - незаконне переправлення осіб через державний кордон України, за ознаками: незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинені за попередньої змовою групою осіб, з корисливих мотивів.
02.09.2022 ОСОБА_8 в порядку ст. 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
03.09.2022 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
Обґрунтованість підозри доведена наявними в матеріалах провадження доказами, належність та допустимість яких на даній стадії кримінального провадження не перевіряється.
03.09.2022 ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Одеській слідчий ізолятор», строком на 2 місяці, до 31.10.2022, із можливістю внесення застави у розмірі 800 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1984800,00 (один мільйон дев`ятсот вісімдесят чотири тисячі вісімсот) гривень та покладено обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.
26.10.2022 ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 . Слідчим суддею встановлено, що тяжкість покарання, яке йому загрожує ОСОБА_8 , обставини про особу підозрюваного свідчать про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і в обґрунтування продовження запобіжного заходу ставиться необхідність запобігання переховування від органів досудового розслідування та суду чи вчинення нових злочинів. Застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти доведеним ризикам.
При цьому зазначено, що є необхідним залишити без змін визначений розмір застави ухвалою слідчого судді від 03.09.2022.
З цим висновком погоджується і колегія суддів та вважає доводи апеляційної скарги такими, що висновків судового рішення не спростовують.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству, тому апелянтом безпідставно зауважено про відсутність доказів того, що підозрюваний вчиняє конкретні дії, спрямовані на створення перешкод у кримінальному провадженні.
Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 в разі доведення його вини у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України є безумовним чинником існування ризику того, що в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, пояснення яких в порядку ст..23 КПК України мають бути досліджені під час судового розгляду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Встановлені обставини не спростовуються посиланням на позитивні відомості про особу підозрюваного, зокрема наявність у нього міцних соціальних зв`язків, місця роботи та джерела доходів, обставин утримання непрацездатних дідуся та матері, оскільки самі по собі вони не є запорукою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного в умовах застосування більш м`якого запобіжного заходу, так як не мали достатнього стримуючого фактору для підозрюваного і підстав для притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину.
За встановленого, відсутні підстави вважати, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є невиправданим у даному кримінальному провадженні з огляду на обставини, характер та ступінь вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, що підтверджено змістом пред`явленої підозри та сукупність доказів у даній справі.
Пунктом 3 ч. 5 ст.182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Стороною захисту зауважено про непомірність застосованого розміру застави та не встановлення «виключних» випадків призначення застави у більшому розмірі, ніж той, який визначено п.3 ч.5 ст.182 КПК України, проте колегія суддів не приймає до уваги ці доводи.
Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
У рішенні у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суму застави необхідно оцінювати за ступенем впевненості, що можлива перспектива втрати застави буде діяти як достатній стримувальний фактор, щоб розвіяти будь-яке бажання втекти.
З огляду на встановлені судом відомості по особу підозрюваного, з урахуванням тяжкості злочину, що йому інкримінується та встановлених ризиків, колегія суддів приходить до висновку, що в даному кримінальному провадженні, саме застава у обраному слідчим суддею розмірі буде діяти як достатній стримувальний фактор та забезпечить належне виконання ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, зможе запобігти ризиками переховування від суду, продовження злочинної діяльності, в разі її внесення та звільнення підозрюваного з-під варти.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 із визначенням застави у розмірі 800 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та відсутності підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.
Керуючись ч.2 ст.376, ст.. 404, 407, 419, 422 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеса від 26 жовтня 2022 року про продовження запобіжного заходу у виді триманні під вартою підозрюваного ОСОБА_8 за ч.3 ст. 332 КК України без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.
Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію ухвали суду.
Надіслати не пізніше наступного дня після постановлення ухвали її копію учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4