ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/282/23 Справа № 711/6012/20 Категорія: ч.1 ст.286 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання за участі: прокурора обвинуваченого захисника потерпілої представника потерпілої - адвокатаОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження № 0002804 від 02.07.2020 за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 січня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Черкаси, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, з середньою-спеціальною освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов заявлений ОСОБА_9 вирішено задовольнити частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 завдану моральну шкоду в сумі 30000 грн.

В порядку ст.100 КПК України вирішена доля речових доказів.

в с т а н о в и л а :

За даним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що 02.07.2020 близько 10 год. 50 хв., керуючи автомобілем HONDA ACCORD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вулиці Добровольського в місті Черкаси зі сторони бульвару Шевченка в напрямку до вулиці Благовісна, біля нерегульованого перехрестя з вулицею Гоголя та будинку №32 проявив неуважність та порушив вимоги: п.2.3.6) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.2.9.а) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; п.18.4 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого, якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Під час руху він, керуючи автомобілем HONDA ACCORD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , грубо порушуючи вказані правила безпеки дорожнього руху, будучи заздалегідь об`єктивно проінформованим про наближення до нерегульованого пішохідного переходу, що розташований по вулиці Добровольського в місті Черкаси біля нерегульованого перехрестя з вулицею Гоголя та поблизу будинку №32, та позначений дорожньою розміткою дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 «Пішохідний перехід» Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, а тому в момент, коли перед вказаним пішохідним переходом почав зменшувати швидкість руху та зупинився автобус Богдан А092, під керуванням ОСОБА_11 , що рухався у попутному напрямку в лівій смузі руху, вчасно не застосував заходів для зменшення швидкості руху свого транспортного засобу та не зупинився, не переконавшись в тому, що на пішохідному переходові немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, продовжив рух прямо, перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння відповідно до висновку Черкаського обласного наркологічного диспансеру №567 від 02.07.2020 року, та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка перетинала проїзну частину вулиці Добровольського по вказаному вище нерегульованому пішохідному переходові, зліва направо відносно напрямку його руху.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_9 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 14.08.2020 № 02-01/739 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої великогомілкової кістки в середній третині зі зміщенням, закритого перелому внутрішнього виростку лівої великогомілкової кістки зі зміщенням, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; травми голови зі струсом головного мозку, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля HONDA ACCORD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , а саме вимог п.18.4 Правил дорожнього руху України, відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи від 17.08.2020 №4/51Е-20 знаходиться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння потерпілій ОСОБА_9 середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень та легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 порушує питання про зміну вироку Придніпровського районного суду м.Черкаси від 24 січня 2023 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання та призначення останньому покарання у виді обмеження волі на строк до 3 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк до 3 років. Цивільний позов просить задовольнити в повному обсязі.

Вважає, що оскаржуване рішення прийнято без належного врахування всіх обставин справи та з порушенням матеріального права, тоді як призначене покарання, не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення, а також розміру відшкодування моральної шкоди.

Зазначає, що в ніякого щирого розкаяння у вчиненому у ОСОБА_7 не було, за весь час як на досудовому розслідуванні, так і під час розгляду справи обвинувачений щиро не вибачився перед потерпілою, обвинувачений не відшкодував потерпілій в повному обсязі моральну та матеріальну шкоду, а також його перебування в стані наркотичного сп`яніння.

Звертає увагу, що Придніпровський районний суд м.Черкаси повністю проігнорував характеризуючі відомості про особу обвинуваченого, зокрема, суд не врахував, що ОСОБА_7 неодноразово притягався до кримінальної та адміністративної відповідальності.

Вказує, що моральна шкода ОСОБА_12 виразилася у завданні їй з боку обвинуваченого фізичного болю, наслідком якого є постійні довготривалі фізичні та душевні страждання, порушення її звичайних життєвих зв`язків та способу життя, внаслідок тривалого лікування отриманих тілесних ушкоджень, перенесених операцій та постійного відчуття погіршення стану здоров`я. Враховуючи глибину фізичний та душевних страждань потерпілої ОСОБА_12 та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості потерпіла оцінює заподіяну моральну шкоду в розмірі 150000 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, думки потерпілої ОСОБА_12 та її представника - адвоката ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора про доцільність зміни вироку суду першої інстанції в частині цивільного позову та збільшення суми морального відшкодування на користь потерпілої, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_13 про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника потерпілої належить до часткового задоволення.

За змістом ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд апеляційної інстанції, на виконання положень ст.404 КПК України, переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідає фактичним обставинам провадження, ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів, яким суд дав правильну правову оцінку, відповідно до ст.94 КПК України та учасниками судового провадження не оспорюється, тому в апеляційному порядку вирок суду в цій частині не переглядається.

Кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, колегія суддів визнає правильною.

В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 посилається на те, що призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення, в зв`язку із чим просить призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі на строк до 3 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк до 3 років.

Вирішуючі по суті зазначені апеляційні вимоги представника ОСОБА_10 , колегія суддів виходить з того, що відповідно до загальних засад призначення покрання, визначених ст.65 КК України, суд при виборі покарання зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Статтею 414 КПК України передбачено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Як зазначив Конституційний суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004, покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю, обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції, на виконання загальних засад його призначення та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке, з огляду на положення ст.12 КК України, є нетяжким злочином, але з необережною формою вини, дані про особу винного, який по місцю проживання характеризується позитивно, є особою, яка раніше притягалася до кримінальної відповідальності, його відношення до скоєного, та часткове відшкодування в добровільному порядку моральної шкоди, який не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра, поведінку після скоєного злочину, при відсутності обставин, що пом`якшують покарання та встановленні обставин, що його обтяжують вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, та обґрунтовано призначено покарання в межах санкції ч.1 ст.286 КК України у виді штрафу у визначеному судом розмірі.

На думку колегії суддів, покарання ОСОБА_7 призначене за санкцією частини статті, відповідає загальним засадам призначення покарання, його меті, справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Крім того, з прохальної частини апеляційної скарги представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 вбачається, що він просить, зокрема, змінити вирок місцевого суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання та призначення останньому покарання у виді обмеження волі з позбавленням права керування транспортними, що є більш суворим ніж призначив суд першої інстанції.

В свою чергу, відповідно п.3 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Частиною 1 статті 420 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: 1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; 2) необхідності застосування більш суворого покарання; 3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; 4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апелянтом висуваються вимоги, які не узгоджуються з положеннями ст.ст.407, 420 КПК України, оскільки суд апеляційної інстанції змінивши вирок, не може призначити обвинуваченому суворіше покарання, ніж призначив суд першої інстанції, так як діє в межах апеляційної скарги і може вийти за її межі, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Разом з тим, колегія суддів вважає слушними доводи представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 з приводу стягнутої з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 моральної шкоди, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно до вимог ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов.

Частиною 1 ст.129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до вимог ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п.9 зазначеної Постанови Пленуму, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні встановлено і це доведено матеріалами кримінального провадження, а також визнано частково обвинуваченим, що злочинними діями позивачу було заподіяно моральну шкоду.

При цьому суд першої інстанції прийшов до висновку про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 моральної шкоди у розмірі 30000 грн., з урахуванням її часткового відшкодування обвинуваченим.

В свою чергу, колегія суддів, враховуючи глибину фізичних, душевних страждань, які зазнала позивач ОСОБА_12 від дій відповідача ОСОБА_7 , їх тривалість, можливості відновлення, враховуючи відшкодовані обвинуваченим грошові суми і виходячи з засад розумності та справедливості, вважає змінити оскаржуваний вирок місцевого суду в частині розв`язання цивільного позову, збільшивши суму морального відшкодування з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 до 60000 грн. У решті вирок слід залишити без змін.

Керуючись ст.404, п.2 ч.1 ст.407, ст.ст.409, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати , -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника потерпілої адвоката ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 січня 2023 року змінити в частині розв`язання цивільного позову, збільшивши суму морального відшкодування з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 до 60 000 гривень.

У решті вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 24 січня 2023 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст.426 КПК України.

Головуючий

Судді