Справа № 686/5736/22
Провадження № 1-кс/686/111/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду матеріали за скаргою ОСОБА_3 щодо невнесення відомостей до ЄРДР,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноваженої службової особи ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. В обґрунтування доводів скарги зазначено, що 23.02.2022 р. він отримав лист слідчого від 11.02.2022 р. №210 зкп/14-01-502/2022 про відмову у внесенні його заяви до ЄРДР, з чим він погодитись не може, тому просить зобов`язати слідчого внести його заяву-повідомлення про злочин до ЄРДР.

Представник органу досудового розслідування у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, що не є перешкодою для розгляду справи.

Заявник ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 підтримали вимоги, викладені у скарзі.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали скарги та надані матеріали перевірки, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Положеннями частини 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Із наданих матеріалів перевірки вбачається, що 14.01.2022 за №22/004169-22 до Офісу Президента України ОСОБА_3 була подана заява, в якій він повідомляв, що нотаріус м.Хмельницький Оксанюк, гр. ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , поліціанти: заступник начальника Хмельницького УМВС України в Хмельницькій області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , начальник Зарічанського відділу МВСУ Хмельницької області Ладанський протягом декількох років безпідставно відмовляються виконувати рішення Хмельницького міськрайонного суду від 12.06.2015 р., постанови Хмельницького апеляційного суду від 12.12.2018 р. та від 23.01.2020 р., постанови Верховного суду від 21.08.2018 р. та від 17.10.2018 р., ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 05.08.2020 р., від 28.01.2020 р., від 10.01.2020 р. та від 12.10.2020 р. ОСОБА_3 зазначав, що він, будучи співвласником квартири, за адресою АДРЕСА_1 , дізнався, що його частку квартири зайняли невідомі особи, які займаються там торгівельною діяльністю з 2012 р., на що представники ОСОБА_3 - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ніякої згоди нікому не надавали. Після направлення останніми заяви у міліцію м.Хмельницького, з відповіді міліціонера, дізнались, що частку квартири ОСОБА_3 , без його згоди, перетворили на крамницю, заключили договір найму оренди, а квартира вже ОСОБА_3 не належить і її власником є інша особа, що суперечить ЦПК України, а, відповідно до вищевказаних судових рішень, які не виконуються, дозвіл на торгівлю у квартирі ОСОБА_3 скасували та зобов`язали не чинити перешкоди у проживанні ОСОБА_3 та його родичів в квартирі. З відповіді працівників міліції ОСОБА_3 також дізнався, що за поданою ним та його представниками заявою не порушили кримінальне провадження та не відібрали пояснення в осіб, які незаконно заволоділи власністю ОСОБА_3 та проникли в приватну квартиру, пошкодивши та викравши майно ОСОБА_3 , чим працівники міліції порушили ст.214, 215, 223 КПК України, ст.41 Конституції України, ст.364, 365, 367 КК України. В квартирі ОСОБА_3 незаконно, без його згоди, перебувають ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , а міліціонери м.Хмельницького на цей злочин, щодо незаконного заволодіння квартирою ОСОБА_3 та майном (пральна машина, мікрохвильова піч, 2 ноутбуки, нетбук, електрочайник, відеокамера…), із застосуванням сили, катування щодо примусового виселення рідних ОСОБА_3 , взагалі не реагують та покривають вказаних осіб, не дивлячись на ухвали суду про зобов`язання виселення злочинців з квартири ОСОБА_3 та повернення майна, не виконують вказані судові рішення. Також, в супереч ст.ст.382, 364, 365 КК України, працівниками міліції, не дивлячись на наявність рішень судів про зобов`язання їх порушити кримінальні провадження, не були виконані ці рішення суду. Під час ознайомлення з матеріалами цивільної справи №68696214-ц ОСОБА_3 дізнався, що спільником ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та їх керівником є ОСОБА_13 , який очолив злочинне угрупування, підробив державні документи, акти, договір оренди за підписом ОСОБА_3 , підписом посадових осіб, та печатки державних установ на виведення квартири ОСОБА_3 з житлового фонду та отримання дозволів на перетворення на магазин квартири ОСОБА_3 , без його на то згоди, з примусовим виселенням з цієї квартири матері ОСОБА_3 , його вагітної дружини, з малолітніми дітьми, та викрадення їх приватного майна. Також, від третіх осіб ОСОБА_3 дізнався, що злочинці безпідставно, без згоди ОСОБА_3 , в його квартирі проводять незаконну торгівлю фальсифікованими тютюновими та алкогольними виробами та здають цю квартиру в оренду, за що отримують прибуток, а з прибутку не сплачують жодних податків, чим порушили ст.ст.204, 212, 225, 228, 227 КК України, за що їх також слід притягнути до кримінальної відповідальності. Від третіх осіб ОСОБА_3 дізнався, що проти злочинців порушено кримінальні провадження №0007546, за ст.185 ч.3 КК України, №0002079, №0000035 за ст.ст.356, 382 КК України, але слідчий протягом декількох років не визнав ОСОБА_3 , його матір ОСОБА_10 , дружину ОСОБА_11 , дітей ОСОБА_14 , ОСОБА_15 потерпілими, не відібрав в них пояснення, не зібрав докази, не надіслав їм повідомлення про порушення вищевказаних кримінальних проваджень, не надав їм на ознайомлення матеріали справи та копії цих матеріалів, не допитав злочинців та не вчинив взагалі жодних слідчих дій; протягом 4-х років не оголосили злочинцям про підозру та не обрали їм запобіжний захід, не дивлячись на те, що проти них за рішенням суду порушено декілька кримінальних проваджень, що також свідчить про те, що злочинців покривають правоохоронці, з метою незаконного заволодіння квартирою ОСОБА_3 . Тому, у заві ОСОБА_3 наполягав: доручити відповідним підрозділам-органам ГПУ, МВСУ, АКБ, ДБР, НАБУ порушити проти злочинців та порушників кримінальні провадження, з відстороненням від займаних посад та притягненням до кримінальної відповідальності, із зобов`язанням виконати вказані у заяві судові рішення; провести перевірку статків порушників та злочинців щодо відповідності їх доходам і деклараціям; з відстороненням від займаних посад та. притягненням до кримінальної зобов`язанням виконати вищевказані судові рішення. Також, у заяві ОСОБА_3 зазначив, що заява направляється повторно, оскільки на попередні, аналогічні заяви, не зреагували працівники поліції Якимовський, Смутко, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , які не порушили кримінальне провадження, не виконують рішення суду про зобов`язання їх вчинити слідчі дії, тому ОСОБА_3 вважає, що вказаних поліцейських теж слід притягнути до кримінальної відповідальності. ОСОБА_3 зазначав, що слід притягнути до кримінальної відповідальності, з відстороненням від займаних посад, прокурорів ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , за ст.ст.364, 365 КК України; начальника управління архітектури, містобудування ОСОБА_24 , заступника начальника та начальника національної поліції м.Хмельницького ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , поліцейського м.Хмельницького Підгаєцького, Семенишена. прокурорів Хмельницької області ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , підполковника податкової міліції ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , начальника Хмельницької поліції ОСОБА_31 , начальника ДВС м.Хмельницького ОСОБА_32 , ОСОБА_33 за ст.364, 365, 382 КК України.»

Вказана заява ОСОБА_3 17.01.2022 р. була скерована до Хмельницької обласної прокуратури, куди надійшла 24.01.2022 р. Після чого, 26.01.2022 р. заява ОСОБА_3 була направлена за належністю в ТУ ДБР, розташоване у м.Хмельницькому, де зареєстрована як звернення №210 зкп від 28.01.2022 р.

Відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 внесені не були, про що ОСОБА_3 було повідомлено листом за вих. №210зкп/14-01-01-502/2022 від 11.02.2022 р., за підписом начальника першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) ТУ ДБР, розташованого в м.Хмельницькому.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно з ч.2 ст.214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається (ч.4 ст.214 КПК України).

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора №298 від 30.06.2020 норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4, 5 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить, що повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Відтак, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

Отже, ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

На думку слідчого судді, у заяві ОСОБА_3 викладені факти, які за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, оскільки ця заява не містить об`єктивних даних, які підтверджували би реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), не містить ця заява й конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації дій осіб за відповідними статтями Кримінального кодексу України.

У п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року, суд висловив позицію, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

З огляду на викладене, представник органу досудового розслідування обґрунтовано відмовив ОСОБА_3 у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР.

Слідчий суддя не вбачає підстав для внесення відомостей за заявою ОСОБА_3 до ЄРДР. Ініціювання кримінального переслідування щодо осіб, за встановлених обставин, є необґрунтованим засобом кримінально-правового примусу та не відповідає приписам кримінального процесуального закону.

Враховуючи, що уповноваженою особою Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, не була допущена бездіяльність, яка б виразилась у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 110, 214, 303- 307, 309, 395 КПК України,-

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених службових осіб ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя