Справа №592/984/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/766/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у режимі відеоконференції у залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 грудня 2022 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

В рамках даного кримінального провадження, прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке обґрунтовано тим, що строк дії попередньої ухвали закінчується 16 січня 2023 року, а ризики, які існували на час обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися та залишились актуальними і на даний час.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 грудня 2022 року клопотання прокурора було задоволено.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до шестидесяти днів, до 18 лютого 2023 року, включно.

Не погодившись з таким судовим рішенням, захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_9 звернулась до апеляційного суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції та з апеляційною скаргою.

В обґрунтування пропуску строку, захисник посилається на те, що про постановлення даної ухвали їй стало відомо 04 січня 2023 року в ході розгляду поданої нею апеляційної скарги на попередню ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою її підзахисного. Дана ухвала не тільки не була направлена їй для ознайомлення, а й не була вручена ОСОБА_7 , крім того, ні вона, як захисник, ні останній ні особисто, ні у режимі відеоконференції не приймали участі в судовому засіданні 20 грудня 2022 року, під час якого безпосередньо вирішувалось питання про продовження строку дії запобіжного заходу.

Захисник просить визнати причини пропуску строку на апеляційне оскарження вищезазначеного судового рішення поважними та поновити його.

У поданій апеляційній скарзі, захисник ОСОБА_8 просить ухвалу суду першої інстанції від 20 грудня 2022 року скасувати, обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у нічний період доби, тобто з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин.

Визначити місцем відбування домашнього арешту для ОСОБА_7 місце його постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 та покласти на нього наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що з врахуванням тих обставин, що ОСОБА_7 перебуває у ДУ «Сумський слідчий ізолятор», вказаній установі ухвалою суду було доручено проведення судового засідання за участі останнього у режимі відеоконференції, однак, з невідомих причин, таке рішення виконано не було і її підзахисний участі в даному судовому засіданні не приймав. Крім того, з нею, як захисником дата судового засідання не лише не узгоджувалась, а й взагалі не повідомлялась - ні під час попередніх судових засідань, ні в телефонному режимі, ні шляхом направлення повістки суду на її електронну адресу.

Таким чином, захисник вважає, що судом умисно було порушено не тільки право її підзахисного безпосередньо приймати участь у судовому засіданні, надати пояснення та висловити свою думку з приводу поданого прокурором клопотання про продовження строку тримання його під вартою, а й право на захист та право на отримання вмотивованого рішення.

Крім того, захисник вказує, що постановляючи за її відсутності та за відсутності обвинуваченого оскаржувану ухвалу, суд не дав можливості ні безпосередньо ОСОБА_7 , ні їй надати свої заперечення, доводи проти задоволення поданого прокурором клопотання і ці аргументи не могли бути проаналізовані та враховані судом при прийнятті рішення, при тому, що в ухвалі суду чітко зазначено; «Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку», тобто, не зрозуміло, про яких учасників процесу конкретно йде мова, якщо в судовому засіданні ні вона, ні ОСОБА_7 участі не приймали.

При цьому, захисник зазначає, що попередньою ухвалою суду строк тримання під вартою ОСОБА_7 був продовжений до 15 січня 2023 року, оскаржувана ухвала була постановлена майже за місяць до спливу попереднього терміну, тобто, вирішення питання клопотання прокурора не носило терміновий характер і не було нагальної потреби вирішувати це питання саме 20 грудня 2022 року.

Крім того захисник вказує, що у своєму клопотанні прокурор лише зазначив про те, що підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу немає, оскільки ризики, які існували на час обрання такого запобіжного заходу не зменшились.

Разом з тим, підстави для зміни запобіжного заходу можливо було встановити лише під час заслуховування доводів учасників щодо зазначених обставин, однак, у зв`язку з тим, що ні вона, ні обвинувачений не залучались до участі в судовому засіданні, суд не дав їм можливості висловити свої доводи щодо заміни запобіжного заходу на більш м`який, а саме, що обвинувачений ОСОБА_10 з`являвся на всі судові засідання по вказаному кримінальному провадженню, і не з`явився лише в останні два засідання, проте неявка обвинуваченого була з причин, які ми вважаємо поважними, оскільки останній влаштувався на роботу в місті Київ, де йому був встановлений досить жорсткий графік роботи. При цьому, через поширенням коронавірусної хвороби, кількість робітників на його об`єкті значно знизилась, навіть домовившись про завчасну зміну графіка, в останній момент його ніким було замінити, тому керівництво не погоджувало його відсутність. Крім того, з метою запобігання та протидії поширенню вищезазначеної інфекційної хвороби, органами державної влади було впроваджено низку заходів, зокрема - припинення, чи призупинення міжміського сполучення, що посилилось складними погодними умовами. Саме це і спричинило труднощі ОСОБА_7 вчасно дістатися на призначені судові засідання.

При цьому, для підтвердження поважності своєї неявки в судові засідання ОСОБА_7 намагався взяти довідку з місця роботи, однак виявилось, що він не був там офіційно працевлаштований, хоча в перший свій робочий день і ознайомлювався з наказом про прийом на роботу, а тому у видачі відповідної довідки йому було відмовлено.

Також, захисник вказує, що ОСОБА_7 ніколи не мав на меті переховуватися від суду, що підтверджується тим, що не зважаючи на те, що до останнього було застосовано привід у судове засідання, яке відбулося 27 січня 2022 року, він прийшов до суду сам, не чекаючи вдома на працівників поліції.

Крім того, ОСОБА_7 жодним чином не перешкоджав встановленню істини в кримінальному провадженні, вину визнає повністю, дає пояснення, щиро розкаюється. При цьому, з потерпілими по справі за попередньою усною домовленістю було вирішено питання про укладення мирової угоди та визнання винуватості ОСОБА_7 , однак з невідомих причин потерпілі в судові засідання не з`являються, стороною обвинувачення їхня явка не забезпечується і саме з цих підстав судові засідання постійно відкладаються, оскільки саме по причині неявки потерпілих неможливо укласти мирову угоду про визнання винуватості та відшкодувати їм матеріальну шкоду.

Також, захисник звертає увагу і на те, що ОСОБА_7 є інвалідом з дитинства, а перебуваючи під вартою, відчув погіршення стану свого здоров`я, крім того за час перебування під вартою, сплив термін встановленої останньому групи інвалідності, однак звернутись до відповідного закладу охорони здоров`я для проведення вкрай важливих для його здоров`я обстежень та участі в засіданні ЛКК, для продовження терміну встановленої інвалідності, він позбавлений можливості.

Крім того, захисник вказує, що розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 триває понад два роки і за весь цей час останнім жодного разу не було вчинено спроб переховування від органів досудового розслідування чи суду, знищення, приховування або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілих чи свідків, ОСОБА_7 жодним чином не перешкоджав кримінальному провадженню іншим шляхом і не вчинив жодного іншого кримінального правопорушення, що свідчить про те, що ризики, на які вказував прокурор, фактично відсутні.

До апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 обвинувачений ОСОБА_7 вніс доповнення, в яких вказує на те, що розгляд даного кримінального провадження триває вже 5 років, а під вартою він перебуває рік. Обвинувачений вказує, що був такий період, що до нього взагалі не застосовувався запобіжний захід, тобто, він викликав довіру. Також, обвинувачений зазначає, що до нього було застосовано і домашній арешт, умови якого він жодного разу не порушував.

Підставами для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стало те, що він не з`явився у призначені судові засідання, однак, це відбулося з поважних причин, про які в апеляційній скарзі зазначала його захисник.

Обвинувачений вказує, що він жодним чином не збирається перешкоджати кримінальному провадження, а ризики, на які вказує прокурор, жодним чином не доведені.

Апеляційний розгляд даного кримінального провадження неодноразово відкладався, на задоволення клопотань захисника ОСОБА_8 , які були обґрунтовані тим, що приймати участь у судових засіданнях ні особисто, ні у режимі відеоконференції вона можливості не має, оскільки, окрім того, що перебуває за межами України, ще й знаходиться на стаціонарному лікуванні, у зв`язку з перенесеною операцією.

В подальшому, від захисника ОСОБА_8 надійшло клопотання, в якому остання просила колегію суддів постановити рішення, яким замінити її, як захисника ОСОБА_7 , іншим адвокатом, з посиланням на те, що фізично здійснювати захист останнього вона не може, у зв`язку з тим, що покращення у її стані здоров`я не відбувається, вона перенесла повторну операцію і на даний час має пройти тривалий курс реабілітації.

14 березня 2023 року колегією суддів, на задоволення вказаного клопотання захисника ОСОБА_8 було постановлено ухвалу, якою доручено Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Сумській області призначити ОСОБА_7 захисника для участі в судовому засіданні Сумського апеляційного суду при розгляді даного кримінального провадження, а апеляційний розгляд відкладено на 12 квітня 2023 року.

Однак, вказану ухвалу Сумського апеляційного суду виконано не було і на заміну захисника ОСОБА_8 інший захисник для захисту інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 призначений не був.

В судовому засіданні, призначеному на вищевказану дату, обвинувачений ОСОБА_7 погодився на розгляд поданої в його інтересах апеляційної скарги без участі захисника.

Враховуючи вищезазначене, позицію обвинуваченого, а також ті обставини, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину і участь захисника, у такому випадку, є необов`язковою, з метою розгляду даного провадження у розумні строки, колегія суддів вважає за можливе здійснити даний апеляційний розгляд без участі захисника.

А тому, заслухавши доповідь головуючого - судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, думку обвинуваченого, який підтримав як клопотання про поновлення строку, так і апеляційну скаргу, та просив їх задовольнити, прокурора, який вважав оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою, просив залишити її без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно п. 1-1 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

При цьому, положеннями ч. 3 ст. 395 КПК України визначено, що для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин процесуальний строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.

В матеріалах провадження, які надійшли на розгляд до апеляційного суду, відсутні докази на підтвердження того, що обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 були належним чином повідомлені про призначення до розгляду клопотання прокурора на 20 грудня 2022 року, як і відсутні докази на спростування доводів захисника про те, що нею та обвинуваченим копія оскаржуваної ухвали не була отримана.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що строк для складання та подання апеляційної скарги на апеляційне оскарження ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 грудня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, був пропущений захисником ОСОБА_8 з поважних причин та підлягає поновленню.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції при вирішенні питання продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вищезазначених вимог закону дотримано не в повному обсязі.

Так, положеннями ст. 333 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Крім того, ст.331 КПК України встановлено, що вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Вказані норми Закону є відсилочними, та, у свою чергу, кореспондуються зі ст.ст.193, 199 КПК України, які регламентують порядок розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та порядок продовження строку тримання під вартою.

Так, відповідно до ч. 4 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно зі ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст.177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених норм кримінального процесуального закону вбачається обов`язковість участі обвинуваченого під час продовження йому судом строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 вказує на незаконність прийнятого судом рішення, з посиланням на те, що судове засідання, в якому розглядалось клопотання прокурора щодо продовження ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відбувалося як за її відсутності, та за відсутності останнього.

З метою перевірки обґрунтованості зазначених доводів, апеляційним судом було проглянуто диск по справі №592/984/18 провадження №1-кп/592/62/22, з записом судового засідання від 20 грудня 2022 року, в якому було постановлено оскаржене рішення.

Під час дослідження вказаного диску, в порядку підготовки даного провадження до апеляційного перегляду, колегією суддів було встановлено, що дійсно, у вказаному судовому засіданні обвинувачений та його захисник участі не приймали, головуючий повідомив, що відсутня можливість проведення судового засідання за їх участі у режимі відеоконференції, та з зазначенням того, що він іде у відпустку, прийняв рішення про розгляд питання про продовження ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності останнього та його захисника - адвоката ОСОБА_8 .

Проте, за відсутності виняткових обставин для розгляду клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без участі ОСОБА_7 та його захисника, при тому, що строк тримання під вартою закінчувався 16 січня 2023 року, суд мав відкласти розгляд даного питання на іншу дату, з метою дотримання права обвинуваченого на доступ до правосуддя, однак цього не зробив, тобто, не вжив всіх можливих заходів для забезпечення його обов`язкової участі в судовому засіданні під час розгляду даного клопотання, чим допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили постановити законне та обґрунтоване судове рішення, що є підставою, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 412 КПК України, для його скасування, у зв`язку з чим, в цій частині, апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Після скасування ухвали суду першої інстанції, за результатом розгляду клопотання прокурора, колегія суддів постановляє нову ухвалу.

При цьому, вирішуючи питання доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання останньому вказаного запобіжного заходу, та на які вказує прокурор у клопотанні, не зменшились та існують, з врахуванням конкретних обставин.

Так, ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, існує у зв`язку з тим, що до ОСОБА_7 було застосовано привід, через його неодноразові неявки до суду, а з врахуванням тих обставин, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, і у разі визнання винуватості, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі, з метою уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення, він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, перебуваючи на волі, ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків та потерпілого, з метою зміни їх показань на свою користь, що свідчить про існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Ризик того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, існує у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 ніде не працює, джерела доходів не має, а також з врахуванням фактичних обставини злочину, у вчиненні якого він на даний час обвинувачується.

Таким чином, встановивши обставини на підтвердження ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та існують, колегія суддів дійшла висновку, що доводами клопотання прокурора доведено доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів, неможливо і саме такий запобіжний захід забезпечить його належну процесуальну поведінку.

Що стосується посилань захисника ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на те, що він не має наміру перешкоджати кримінальному провадженню, вину визнає повністю, дає пояснення, щиро розкаюється, то вони не є тими беззаперечними обставинами, за яких можливо було б дійти висновку, що встановлені колегією суддів ризики зменшились або не існують.

Доводи обвинуваченого про те, що був такий період, коли до нього взагалі не застосовувався запобіжний захід, а коли було застосовано домашній арешт, то його умови він жодного разу не порушував, не свідчать про його належну процесуальну поведінку, за наявності того, саме у зв`язку з тим, що на виконання обов`язку з`являтись за викликом до суду, ОСОБА_7 в судові засідання не з`являвся неодноразово, що і стало підставою для застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, доводам апелянта стосовно того, що у даному провадженні з потерпілими за попередньою усною домовленістю було вирішено питання про укладення мирової угоди та визнання винуватості ОСОБА_7 , надати оцінку колегія суддів позбавлена можливості, за відсутності на їх спростування чи підтвердження доказів в матеріалах, які надійшли на розгляд до апеляційного суду.

Також, не є тими беззаперечними обставинами, за яких ОСОБА_7 слід було замінити застосований запобіжний захід на більш м`який, посилання захисника на те, що ОСОБА_7 є інвалідом з дитинства, а перебуваючи під вартою позбавлений можливості звернутись до відповідного закладу охорони здоров`я для проведення вкрай важливих для його здоров`я обстежень, враховуючи, що доказів на підтвердження того, що обвинувачений за станом здоров`я не може перебувати в умовах слідчого ізолятора, доказів надано не було.

Крім того, при постановленні даної ухвали, колегія суддів враховує і практику Європейський суд з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Колегія суддів вважає, що у даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а обставин того, що продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є невиправданим, під час апеляційного розгляду не встановлено.

З врахуванням вищезазначеного, клопотання прокурора підлягає до задоволення, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 в частині зміни обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405,412, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити захиснику ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 грудня 2022 року.

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 задовільнити частково.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 грудня 2022 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 було продовжено раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, скасувати у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_6 про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 18 лютого 2023 року, включно.

Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4