УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №534/1126/21

Провадження №1-кп/534/49/22

05 квітня 2023 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000195 від 13.04.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,

ВСТАНОВИВ:

27.03.2023 до Комсомольського міського суду Полтавської області надійшов обвинувальний акт від 29.06.2021 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000195 від 13.04.2021, стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Згідно обвинувального акту, 12 квітня 2021 року близько 22 год 00 хв ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 , перебували на невстановленому човні в руслі річки Дніпро та рухались під керуванням ОСОБА_6 зі сторони с. Карпівки в сторону с. Келеберда Кременчуцького району, де в цей час перебував човен «Прогрес 4» під керуванням ОСОБА_8 , на борту якого знаходились інспектор сектору поліцейської діяльності на воді Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 та начальник сектору поліцейської діяльності на воді Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_10 , які на підставі наказу про заборону на лов риби, інших водних біоресурсів у рибогосподарських водних об?єктах на території підконтрольній Полтавському рибоохоронному патрулю, під час нересту та відпрацювання браконьєрства, з метою забезпечення охорони та збереження в належному стані середовища перебування, шляхів міграції і місць природного відтворення (нерестовищ) водних біоресурсів у рибогосподарських водних об?єктах підконтрольних Полтавському рибоохоронному патрулю, відповідно до статті 10 Закону України «Про рибне господарство», пунктів 3.14, 3.15, 4.4. 4.14.3, 5.3 «Правил любительського і спортивного рибальства», затверджених наказом Держкомрибгоспу України від 15.02.1999 вирушили на відпрацювання русла річки Дніпро до с. Карпівка Кременчуцького району.

В подальшому, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , у зв?язку із забороною навігації на маломірних суднах, згідно правил етичної поведінки поліцейських та Закону України «Про Національну поліцію», представилися працівниками поліції та показали службові посвідчення ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , після чого висунули вимогу здійснити зупинку човна та заглушити двигун, на що останні проігнорували законні вимоги працівників поліції та з прискоренням почали віддалятись від човна «Прогрес 4», у зв?язку з чим розпочалось їх переслідування.

У подальшому, під час переслідування інспектором сектору поліцейської діяльності на воді Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 та начальником сектору поліцейської діяльності на воді Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області капітаном поліції ОСОБА_10 неодноразово гучно повідомлялось про те, що останні являються працівниками сектору поліцейської діяльності на воді Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, та висувались вимоги про зупинення човна, однак були проігноровані.

У ході подальшого переслідування, ОСОБА_6 допустив зіткнення човна з човном «Прогрес 4», що дало змогу ОСОБА_9 заплигнути на човен під керуванням ОСОБА_6 з метою його зупинки, у зв`язку з чим у ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв?язку з виконанням цим працівником службових обов?язків.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 почали хапати ОСОБА_9 за верхній одяг та наносити удари в район тулуба, щоб викинути його в воду, а в подальшому ОСОБА_4 наніс один удар дерев`яною палицею в область потилично-тім`яної ділянки голови, внаслідок якого ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 592 від 16.06.2021 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку та раною на волосистій частині голови в тім`яній ділянці справа, які утворилися від однократної ударної дії тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, який міг мати видовжену форму, наприклад, палка, та по ступеню тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Після даного удару ОСОБА_9 дезорієнтувався та втратив рівновагу, що дозволило ОСОБА_6 та ОСОБА_4 викинути ОСОБА_9 у воду. В подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зникли в невідомому напрямку.

Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 підозрюються в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв?язку з виконанням цим працівником службових обов?язків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Отже, місцем вчинення кримінального правопорушення є русло річки поблизу с. Карпівка та с. Келеберда Кременчуцького району Полтавської області, що відноситься до територіальної юрисдикції Кременчуцького районного суду Полтавської області.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про направлення обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, до Полтавського апеляційного суду для вирішення питання про визначення підсудності. Обвинувачений ОСОБА_4 клопотання свого захисника підтримав у повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти направлення справи до Полтавського апеляційного суду, мотивуючи це тим, що кримінальне провадження розглядається судом за місцем знаходження органу досудового розслідування. Вказане кримінальне провадження направлено до Комсомольського міського суду Полтавської області відповідно до ч. 9 ст. 615 КПК України за місцем знаходження органу досудового розслідування. Отже, прокурор підсумував, що обвинувальний акт підсудний Комсомольському міському суду Полтавської області.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 погодились і доводами, викладеними у клопотанні захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , проти направлення обвинувального акта до Полтавського апеляційного суду для вирішення питання про визначення підсудності не заперечували.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу вказану судову справу передано на розгляд головуючій судді ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про направлення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Ухвалою суду від 27.03.2023 кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_6 прийнято до розгляду з призначенням до підготовчого судового засідання.

Суд вказує, що встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати провадження щодо конкретної справи. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна справа розглядалася і вирішувалася законним, компетентним, незалежним і неупередженим судом, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом.

Положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ такий суд має бути утворений безпосередньо на підставі закону, діяти в законному складі в межах своєї предметної, функціональної та територіальної юрисдикції.

У п. 24 рішення ЄСПЛ від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказується про те, що фраза «встановлений законом» стосується не лише правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У спільній окремій думці у цій справі суддів П. Лоренцена та ОСОБА_11 , з якою погодилася суддя ОСОБА_12 , йдеться, що буквальне тлумачення формулювання «встановлений законом» приводить до думки, що вимагається правова підстава для існування та організації суду виключно із визначенням питань, які підпадають під його юрисдикцію.

У справі «Занд проти Австрії» зазначається, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

У цьому контексті суд наголошує, що за змістом ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Щодо позиції прокурора стосовно розгляду кримінального провадження за місцем знаходження органу досудового розслідування, суд зауважує на наступне.

Відповідно до ч. 9 ст. 615 КПК України під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.

Указана норма була прийнята Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення окремих положень досудового розслідування в умовах воєнного стану» № 2462-IX від 27.07.2022. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000195 від 13.04.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, був складений та підписаний 29.06.2021, тобто за рік до прийняття вказаного закону. Крім того, відсутні об`єктивні причини, які б перешкоджали суду, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено дане кримінальне правопорушення, здійснювати правосуддя, отже необхідно застосовувати загальну норму про територіальну підсудність. З огляду на викладене, суд не приймає до уваги доводи прокурора.

Таким чином, місцем вчинення кримінального правопорушення є русло річки поблизу с. Карпівка та с. Келеберда Кременчуцького району Полтавської області, що відноситься до територіальної юрисдикції Кременчуцького районного суду Полтавської області.

Питання про направлення обвинувального акта до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження може бути вирішено у підготовчому судовому засіданні.

Підсумовуючи викладене, є обґрунтовані підстави вважати, що зазначене кримінальне провадження непідсудне Комсомольському міському суду Полтавської області, а отже клопотання захисника ОСОБА_5 про направлення обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, підлягає задоволенню.

У відповідності до приписів статті 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч. 2 ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо направлення обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000195 від 13.04.2021 до Полтавського апеляційного суду для вирішення питання про передачу кримінального провадження за територіальною підсудністю іншому місцевому суду Полтавської області.

Керуючись ст. 8, 32, 34, 314 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про направлення обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному проваджені №0000195 від 13.04.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, направити до Полтавського апеляційного суду для визначення підсудності.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1