ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/856/22 Справа № 191/2629/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
розглянувши в судовому засіданні апеляційні скарги прокурора та потерпілого ОСОБА_9 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000325 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК Українита призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.
Вирішено питання розподілу судових витрат та долю речових доказів.

ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що 23 червня 2021 року в період часу з 10 години 00 хвилин до 12 годин 00 хвилин він знаходився на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де розпивав спиртні напої разом з господарем будинку ОСОБА_10 та їх спільним знайомим ОСОБА_11 . ОСОБА_10 приблизно о 12 годин 00 хвилин пішов спати, а ОСОБА_7 разом із ОСОБА_11 продовжили вживати спиртне та між ними виникла словесна сварка.

В ході сварки ОСОБА_11 словесно принизив ОСОБА_7 , внаслідок чого у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на вбивство ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вбивство, тобто умисне, протиправне позбавлення життя іншої людини - потерпілого ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , з поверхні кухонного стола, який стояв біля входу в літню кухню, правою рукою схопив кухонний ніж.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння смерті ОСОБА_11 , ОСОБА_7 в той же день (тобто 23.06.2021 року), приблизно в 12.30 год, знаходячись на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи настання смерті потерпілого, тримаючи кухонний ніж у правій руці, наніс один тичковий колотий удар ножем в область передньої поверхні грудної клітки справа, в проекції краю реберної дуги між середньоключною і кологрудинною лініями, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у виді одного проникаючого колото-різаного торако-абдомінального (грудної клітки в комбінації із черевною порожниною) поранення, з ураженням серця, печінки та діафрагми.

Смерть потерпілого ОСОБА_11 згідно висновку експерта № 200 від 16.07.2021 року настала від проникаючого колото-різаного поранення живота і грудної клітки з ураженням печінки, діафрагми, серця, травматичний перебіг якого призвів до масивної зовнішньої та внутрішньої кровотечі, ускладненої розвитком гострого недокрів`я внутрішніх органів, що і є безпосередньою причиною його смерті. Тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного проникаючого, комбінованого поранення грудної клітки і живота, з ураженням внутрішніх органів (печінка, діафрагма, серце), що спричинило масивну гостру крововтрату, та за своїм характером відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя і перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, потерпілий ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок від 23 грудня 2021 року та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді 15 років позбавлення волі.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що призначене обвинуваченому покарання не відповідає ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Апелянт вважає, що призначене обвинуваченому покарання є занадто м`яким.
Прокурор також подав апеляційну скаргу на вирок суду першої інстанції, в якій просив скасувати вирок від 23 грудня 2021 року та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити ОСОБА_7 покарання у виді 12 років позбавлення волі.
В іншій частині просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що судом першої інстанції не було враховано ступінь тяжкості кримінального правопорушення, та обставини його скоєння.
Прокурор зазначив, що судом першої інстанції не було враховано, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності та відбував покарання за скоєння умисних тяжких та особливо тяжких злочинів, знову скоїв особливо тяжкий злочин у стані алкогольного сп`яніння.
Прокурор також вважає, що суд першої інстанції не врахував поведінку обвинуваченого, який допомогу потерпілому не надав, не викликав швидку допомогу, покинув місце скоєння злочину.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів і повинно відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості і гуманізму.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону в повній мірі.

Відповідно до висновку Верховного Суду, який викладено у постанові від 02 березня 2021 року у справі №721/115/19, для досягнення пропорційності між злочином та покаранням, основним чинником, який має братися до уваги під час визначення виду та міри покарання за злочин, є ступінь його тяжкості та небезпечності. При призначенні покарання судам слід прагнути до справедливості та пропорційності, а будь-які винятки з цієї мети мають бути належним чином обґрунтовані.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та перевірено у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, при призначенні покарання суд першої інстанції врахував всі обставини кримінального правопорушення та особу обвинуваченого.

Суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, відсутність помякшувальних вину обставин, а також скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, судом першої інстанції було також враховано особу обвинуваченого ОСОБА_7 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, але притягався до кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, під наглядом у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за амбулаторною допомогою не звертався, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, вину визнав частково, але як було встановлено судом першої інстанції, одразу зізнався в скоєному своїй доньці, та не намагався сховатися від правоохоронних органів.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційних скарг прокурора та потерпілого, оскільки судом першої інстанції було враховано суспільну небезпеку скоєного злочину, особу обвинуваченого, обставини справи, поведінку обвинуваченого після скоєння злочину, та його ставлення до скоєного злочину.

Враховуючи обставини справи, суспільну небезпечність вчиненого злочину, ризик небезпеки для суспільства, а також фактор ризику вчинення обвинуваченим аналогічного кримінального правопорушення, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових злочинів.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги потерпілого та прокурора залишити без задоволення, а вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2021 року без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора та потерпілого ОСОБА_9 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000325 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України залишити без задоволення.
Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000325 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, що тримається під вартою, в той же строк з дня отримання копії ухвали.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4