ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 серпня 2022 року

м. Київ
справа № 285/1499/21
провадження № 51- 1498 км 22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції
захисника ОСОБА_6
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 березня 2021 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 15 березня 2022 року у кримінальному провадженні, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001607, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, котрий народився у м. Житомирі, зареєстрований на АДРЕСА_1 , проживає на АДРЕСА_2 , раніше судимого, останній раз 5 лютого 2021 року Печерським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді штрафу,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 березня 2021 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК до покарання у виді арешту на строк 6 місяців.
Згідно з вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 16 вересня 2017 року приблизно об 11 год, перебуваючи неподалік території свиноферми, що по АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, проник на територію вказаного господарства, звідки таємно викрав металевий бак, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1000 грн.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 15 березня 2022 року вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 березня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишено без змін.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого проступку й особі засудженого через суворість, просить змінити судові рішення щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання, та призначити останньому покарання у виді штрафу. Сторона захисту серед доводів своєї скарги вказала те, що суд першої інстанції безпідставно не врахував обставин, що пом`якшують покарання, які були встановлені органом досудового розслідування і зазначені в обвинувальному акті. Це призвело до призначення ОСОБА_7 покарання, яке за своїм видом, на думку захисника, є явно несправедливим через суворість. Вважає ухвалу апеляційного суду за результатами перегляду вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 не обґрунтованою та постановленою з порушенням вимог ст. 370 КПК. Ухвала суду апеляційної інстанції, на думку захисника, не відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Позиції інших учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення касаційної скарги захисника ОСОБА_6 .
Мотиви Суду
Згідно з ч. 1 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. За частиною 2 цієї статті колегія суддів касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції керується статтями 412 414 КПК.
За вимогами ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Зі змісту положень ч. 2 ст. 418, ст. 419 КПК вбачається, що судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються в порядку, передбаченому статтями 368-380 цього Кодексу. В ухвалі суду апеляційної інстанції, окрім іншого, має бути зазначено узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, а при залишенні апеляційної скарги без задоволення підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою, викладаються докази, що спростовують її доводи. Недотримання цих положень є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою скасування судового рішення.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено, та кваліфікація вчиненого за ч. 1 ст. 185 КК у касаційній скарзі не оспорюються.
Разом із тим, доводи захисника ОСОБА_6 про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції при перегляді вироку місцевого суду щодо ОСОБА_7 в апеляційному порядку є обґрунтованими з огляду на таке.
Суд першої інстанції розглянув обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , який надійшов до суду, у спрощеному провадженні, тобто за відсутності учасників судового провадження. Обвинувачений ОСОБА_7 не оспорював встановлені під час дізнання обставини і згоден був з ними, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку визнав в повному обсязі відповідно до його заяви (а.п. 5 Т. 1).
Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими КПК, з урахуванням положень параграфа 1 Глави 30 КПК.
Положеннями ст. 381 КПК передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден із розглядом обвинувального акта.
Підставою для розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному провадженні є встановлення прокурором під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не заперечують проти такого розгляду. В такому випадку прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 382 КПК вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Таким чином, за умови згоди всіх учасників судового провадження щодо обставин скоєного проступку, суд зазначає у вироку ті обставини, які були встановлені органом досудового розслідування. Обвинувальним актом відносно ОСОБА_7 були встановлені, окрім фактичних обставин скоєного ним проступку, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Суд, розглядаючи обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 фактичні обставини виклав у вироку так як вони були встановлені органом досудового розслідування. Обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання до уваги не взяв і не виклав мотиви такого висновку.
З огляду на те, що обвинуваченому ОСОБА_7 було призначено покарання без урахування обставин, які пом`якшують покарання, останній оскаржив вирок суду першої інстанції до апеляційного суду. В апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений ОСОБА_7 оскаржував вид та розмір призначеного йому покарання, яке вважав явно несправделивим з огляду на неврахування обставин, що пом`якшують покарання, встановлених органом досудового розслідування та не взятих до уваги судом першої інстанції, просив змінити вирок в частині призначення покарання, - призначити йому менш суворе покарання у виді штрафу, або скасувати вирок та звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК у зв`язку із закінченням 3-річного строку давності притягнення його до кримінальної відповідальності.
Суд апеляційної інстанції у порушення вимог статтей 370, 419 КПК відповідей на вищезазначені доводи апеляційної скарги не надав, обмежившись загальним формулюванням щодо додержання вимог ст. 65 КК та неможливості визнання призначеного обвинуваченому покарання явно несправедливим.
Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК.
Ці особливості полягають у тому, що вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини (ч. 1 ст. 394 КПК).
Таким чином, суд апеляційної інстанції, відкриваючи апеляційне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок суду першої інстанції щодо нього, ухвалений за результатами спрощеного провадження, мав надати відповіді на всі її доводи.
Належний апеляційний перегляд забезпечує реалізацію права кожного на справедливий суд; перевірку законності й обґрунтованості оскаржених рішень суду першої інстанції; виправлення помилок у застосуванні норм матеріального чи процесуального права; недопущення виконання незаконних і необґрунтованих судових рішень.
Однак, обмежившись докладним мотивуванням щодо не застосування судом ч. 2 ст. 49 КК, про що просив обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, апеляційний суд не навів мотивів не врахування обставин, що пом`якшують покарання, які були встановлені органом досудового розслідування та не взяті до уваги судом першої інстанції.
Поза увагою апеляційного суду залишилась та обставина, що вирок суду містить в собі суперечності. Так, місцевий суд зазначає, що обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання не встановлено, проте у наступному абзаці вказує що обираючи вид та міру покарання ОСОБА_7 , ним враховано, що вчинений кримінальний проступок до тяжких наслідків не привів, особу обвинуваченого, обставини кримінального провадження, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, але не вказано які саме.
На думку колегії суддів Верховного Суду, вказані суперечності є не тільки проявом порушення приписів ст. 382 КПК, але й не дають можливості зрозуміти які саме обставини були враховані місцевим судом при призначенні покарання ОСОБА_7 , що у свою чергу призвело до неправильного застосування положень ст. 65 КК, пунктом 3 ч. 1 якої, передбачено обов`язкове врахування обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Апеляційний суд, переглядаючи вирок місцевого суду за апеляційною скаргою ОСОБА_7 , вказані доводи взагалі залишив не перевіреними, дійсно формально зазначивши про додержання місцевим судом вимог передбачених ст. 65 КК, залишив поза увагою вищенаведені допущені судом першої інстанції істотні порушення КПК, що не відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Апеляційний суд залишив поза увагою, що обставини, що пом`якшують покарання які були встановлені під час досудового розслідування та зазначені в обвинувальному акті, могли бути враховані при призначенні покарання ОСОБА_7 під час апеляційного перегляду вироку суду першої інстанції, виходячи з дискреційних повноважень суду під час розгляду обвинувального акту за спрощеною процедурою, передбаченою статтями 381-382 КПК.
Колегія суддів звертає увагу, що вирок суду не був оскаржений до апеляційного суду стороною обвинувачення, яка погодилась з призначеним покаранням ОСОБА_7 без врахування обставин, що обтяжують покарання, які були зазначені в обвинувальному акті та не встановлені судом першої інстанції.
Виходячи з вищезазначеного, відповідно до вимог частини 1 статті 438 КПК у зв`язку істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Враховуючи викладене, касаційна скарга захисника ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_7 скасуванню у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та невідповідності ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно врахувати наведене та ухвалити рішення, яке би відповідало вимогам закону.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Житомирського апеляційного суду від 15 березня 2022 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 з-під варти.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3