Справа № 297/80/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2022 року м. Берегове
Берегівський районний суд Закарпатської області у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , перекладача ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , законного представника неповнолітньої потерпілої - ОСОБА_8 , неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_11 , представника служби у справах дітей Берегівської міської ради ОСОБА_12 , розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000441 від 09.11.2021 року, яке поступило з обвинувальним актом, по обвинуваченню:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , із середньою освітою, громадянина України, непрацюючого, раніше не судимого,

за ч. 4 ст. 152 КК України,
встановив:

ОСОБА_9 наприкінці серпня 2021 року, знаходячись за адресою АДРЕСА_2 , переслідуючи умисел, направлений на задоволення своєї статевої пристрасті з малолітньою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достовірно знаючи про те, що остання не досягла чотирнадцяти років, за її добровільної згоди, вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло потерпілої з використанням своїх геніталій.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_9 11 жовтня 2021 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, знаходячись за адресою с. Яноші, Берегівського району, у приміщенні Яношівського ліцею Берегівської міської ради, достовірно знаючи про те, що малолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не досягла чотирнадцяти років, без її добровільної згоди, вчинив з нею дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло потерпілої з використанням своїх геніталій.
На думку суду обвинуваченого ОСОБА_9 слід визнати винним у кримінальному правопорушенні за ч. 4 ст. 152 КК України, як вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій (зґвалтування), вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.
Доказами на підтвердження встановлених обставин є наступне.
Так, обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні свою вину визнав повністю і показав, що з потерпілою ОСОБА_7 вони бачились у школі кілька разів та були знайомі, а згодом вони почали спілкуватись у застосунку «месенджер» через мережу «Інтернет» та між ними виникла взаємна симпатія, що перейшла у сексуальні відносини. Між ними були два випадки статевих актів. Першого разу це сталося у потерпілої вдома в с. Балажер, у її кімнаті. Тоді вдома була тільки її бабуся. Вдруге це сталося на території ліцею с. Яноші. Ці події сталися у 2021 році, та йому, ОСОБА_9 , було відомо, що ОСОБА_7 ходить у восьмий клас ліцею і про її вік, що їй не було ще 14 років. У вчиненому він щиро розкаявся.
Потерпіла ОСОБА_7 в суді показала, що з обвинуваченим ОСОБА_9 вони обоє навчались у ліцеї в с. Яноші, згодом почалися переписуватись у мережі «інтернет» та між ними виникла взаємна симпатія і вони стали зустрічатись. Влітку 2021 року обвинувачений прийшов до неї додому та між ними стався статевий акт по взаємній згоді. Вдруге це сталося на території ліцею у жовтні місяці 2021 року. Насилля обвинувачений не застосовував, але інше пояснювати потерпіла по другому епізоду не бажала. Вона, ОСОБА_7 , казала обвинуваченому скільки їй років та вони обоє хотіли ці відносини і жодних дій з її сторони вчинено насильно не було. Про їхні відносини стало відомо її двоюрідній сестрі, яка повідомила поліцію. На даний час у неї жодних відносин з ОСОБА_9 вже немає, оскільки відчуття між ними охололи.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_11 пояснила, що після звернення до поліції із заявою про зґвалтування її сином, потерпіла ОСОБА_7 особисто розповіла їй, що між нею та її сином дійсно був сексуальний зв`язок, але по взаємній згоді.

Крім того, доказами вини у вчиненні обвинуваченим злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України є досліджений в судовому засіданні протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_7 від 11.11.2021 року з відеозаписом його (а.с. 78-80,81), де остання показала за яких обставин і де відбулися між нею та ОСОБА_9 статеві акти. При цьому, потерпіла ствердила, що на статевий акт на території ліцею вона згоди не давала, ініціатором сексуального контакту був обвинувачений.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №98/Б на тілі неповнолітньої ОСОБА_7 , в тому числі в ділянці статевих органів та анального отвору яких-небудь тілесних ушкоджень не виявлено. Враховуючи результати антропометричні дані, розміри та будову внутрішніх статевих органів, дані судово-цитологічної експертизи, де глікогеновий індекс відповідає 74%, можна зробити висновок, що на момент проведення експертизи, тобто на 09.11.2021 р. неповнолітня ОСОБА_7 статевої зрілості досягла. Цілісність дівочої пліви неповнолітньої ОСОБА_7 порушена давно, встановити давність її порушення не представляється можливим в зв`язку з повним заживленням розриву ( а.с. 61-63).
Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Статтею 69 КК України встановлено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Системне тлумачення вказаної норми кримінального закону свідчить про те, що призначення особі більш м`якого покарання ніж передбачено законом, можливе лише за умови, якщо судом буде установлено декілька обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Одночасно суд зобов`язаний врахувати і особу винного та в сукупності з вищевказаними обставинами прийняти рішення щодо можливості призначення основного покарання нижчого від найнижчої межі.

Крім того, згідно до ч. 1 ст. 103 КК України при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Отже, суд обираючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 слід визнати його щире каяття, вчинення ним кримінального правопорушення будучи неповнолітнім (а.с. 72), і те, що до кримінальної відповідальності притягається вперше (а.с. 71).
Згідно досудової доповіді, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, криміногенні фактори, які впливають на поведінку обвинуваченого, а також низький рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої безпеки для суспільства (а.с. 50-54).
Так, по місцю проживання обвинувачений ОСОБА_9 характеризується позитивно, до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку не притягувався (а.с. 69), по місцю колишнього навчання, а саме Гатянського ліцею імені Ковача Вільмоша ОСОБА_9 трудові доручення виконував сумлінно, у колективі користувався повагою і авторитетом, на критику реагував адекватно, відносини з однокласниками і ровесниками були рівні, безконфліктні і толерантні. Згідно характеристики з Яношівського ліцею поведінка обвинуваченого оцінювалася, як задовільна (а.с. 50-54).
У зв`язку з наявністю вищевикладених обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, з урахуванням особи винного, суд приходить до висновку, що до обвинуваченого, який є неповнолітнім при призначенні покарання за ст. 152 ч. 4 КК України слід застосувати ст. 69 КК України та призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ст. 152 ч. 4 КК України.

Враховуючи, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_9 вчинив особливо тяжкий злочин, будучи неповнолітнім, та врахував особу винного, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, обставини, що обвинувачений щиро розкаявся, до кримінальної відповідальності притягується вперше (а.с. 72), по місцю проживання характеризується позитивно (а.с. 69), потерпіла та її законний представник не мають до нього претензій та просили його взагалі до кримінальної відповідальності не притягати, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, тому на підставі ст. 75, 104 КК України слід прийняти рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням, та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

Суд вважає, що таке покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

Речові докази: DVD-R диск, на якому наявний відеозапис слідчого експерименту, який проводився 11.11.2021 року за участю потерпілої ОСОБА_7 , які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, слід зберігати в матеріалах кримінального провадження (а.с. 81); DVD-R диск з копією фонограми допиту потерпілої ОСОБА_7 слідчим суддею, який зберігається в матеріалах кримінального провадження органу досудового розслідування, слід зберігати в матеріалах кримінального провадження органу досудового розслідування (а.с. 5).
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_9 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 152 КК України та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 152 КК України із застосування ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки шість місяців.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину, поклавши на нього обов`язки відповідно до п. 1 і п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: DVD-R диск, на якому наявний відеозапис слідчого експерименту, який проводився 11.11.2021 року за участю потерпілої ОСОБА_7 , які знаходяться в матеріалах кримінального провадження - зберігати в матеріалах кримінального провадження (а.с. 81); DVD-R диск з копією фонограми допиту потерпілої ОСОБА_7 слідчим суддею, який зберігається в матеріалах кримінального провадження органу досудового розслідування - зберігати в матеріалах кримінального провадження органу досудового розслідування (а.с. 5).
На вирок може бути подана апеляція через цей суд до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: Судді: Лайош ГАЛ ОСОБА_13