Справа № 515/323/22
Провадження № 1-кп/515/604/22
Татарбунарський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

11 квітня 2022 року Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

законних представників неповнолітніх ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисників адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11

представника служби у справах дітей Татарбунарської міської ради ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000045 від 10.01.2022., за обвинуваченням ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 304, ч.3 ст.187 КК України; ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчине- нні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

05 квітня 2022 року до Татарбунарського районного суду Одеської області з Білгород-Дністров- ської окружної прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомос- ті про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000045 від 10.01. 2022 р., за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, пере- дбачених ч.1 ст.304, ч.3 ст.187 КК України; ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Ухвалою суду від 06 квітня 2022 року за вказаним актом було призначено підготовче судове за- сідання.

У підготовчому судовому засіданні, відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, від прокурора наді- йшли клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_14 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строком на 60 днів з огляду на те, що останні вчи нили кримінальні правопорушення, одне з яких відноситься до категорії особливо тяжких; що їм загрожує тяжкість покарання у разі визнання винуватими у кримінальних правопорушеннях, у вчи ненні яких вони обвинувачується; посилався на відсутність в обвинувачених постійного джерела доходу, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачені з метою уникнення кримінальної відповідальності можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, які проживають в одному населеному пункті, перебуваючи на волі, можуть за лишити місце проживання, ухилятися від суду, окрім цього ОСОБА_5 являється гро- мадянином Республіки Узбекистан та, перебуваючи на волі, може вчиняти інші злочини.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.01.2022 р. Хо- ломірзаєву ОСОБА_15 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді три- мання під вартою, строк дії якої закінчився 11.03.2022 р., а ухвалою того ж суду від 02.03.2022 р. строк дії запобіжного заходу обвинуваченим продовжено до 11.04.2022 р.

Враховуючи викладене, а також те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобіган- ня зазначеним ризикам, з метою проведення і завершення судового розгляду справи протягом ро- зумного строку, виникла необхідність в обранні обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді три- мання під вартою.

Захисник обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_11 заперечував про- ти заявленого прокурором клопотання про обрання його підзахисним запобіжного заходу у вигля- ді тримання під вартою та надав заперечення, в яких зазначив, що прокурор посилався на станда- ртні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не підтверджуючи їх належними та допустими до- казами, вважав, що вищевказані ризики у даному кримінальному проваджені відсутні. У матеріа- лах кримінального провадження відсутні будь-які докази і до теперішнього часу їх не надано, що в разі зміни запобіжного заходу ні інший, ніж тримання під вартою, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_16 можуть переховуватися від суду, також відсутні заяви, повідомлення від потерпілої, свідків про вчинення на них будь-якого тиску зі сторони обвинувачених або інших осіб. Не дове- дено, які сам кримінальні правопорушення вони можуть вчиняти. Просив обрати його підзахисним запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з певним проміжком часу.

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заперечували проти заявленого прокурором клопо- тання про обранння їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтримали запере- чення свого захисника у повному обсязі.

Законні представники неповнолітніх обвинувачених заперечували проти заявленого прокуро- ром клопотання та підтримали клопотання їх захисника про обрання сосовно них запобіжного за- ходу у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_10 також запере- чував проти обрання стосовно цього обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили обрати домашній арешт.

Потерпіла ОСОБА_4 та представник служби у справах дітей, належним чином повідомлені про розгляд справи, у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви про проведення підготовчо- го розгляду за їх відсутності.

Заслухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали, долучені до об- винувального акту, суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний за хід щодо обвинуваченого.

Згідно ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наяв- ності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторона- ми кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у то- му числі: вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підоз- рюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього ро- дини й утриманців; наявність у підозрювавного, обвинуваченого постійного місця роботи або нав- чання; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обви- нуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; на явність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отри- манні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

При розгляді зазначених клопотань суд враховує також загальні положення ч.3 ст.176 КПК Ук- раїни, виходячи з встановленого КПК України принципу змагальності сторін, про те, що слідчий, прокурор, якщо не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіж- ного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних захо- дів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, то слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу.

Так, відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним за- ходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких за- побіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і осново- положних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою ві- дносно обвинувачених суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з даних матеріалів кримінального провадження, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати обґрунтованими посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п.3, 5 ст.177 КПК України.

Відповідно до п.п.1,3 ст.5 (1) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на особисту недоторканість. Кожен, кого заарештовано, має право на судо- вий розгляд у продовж розумного строку або на звільнення, обумовлене гарантіями явки в судове засідання.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини від 24.07.2003 р. у справі «Смирнов про- ти Росії» (п.п.61,62), питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання під вартою, не може вирішуватись абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватись в кожній конкретній справі з урахуванням конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак то го, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Суд вирішуючи питання доцільності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання обвинува- ченого під вартою, виходячи з положень ст.ст.177, 178, 183 КПК України, ст.5 Конвенції про захи- ст прав людини та основоположних свобод, враховуючи фактичні обставини справи, приходить до висновку, що обирати неповнолітнім обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вар- тою недоцільно та вваає за можливе обрати інший, альтернативний запобіжний захід домашній арешт, який забезпечить виконання обов`язків обвинуваченим належну процесуальну поведінку. Підстави та ризики, на підставі яких обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою від- носно обвинувачених, на даний час зменшилися, при цьому, суд також оцінює суспільну небезпеч- ність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченим, їх особу.

Суд враховує, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 характеризується позитивно, ма- ють міцні соціальні зв`язки, не досягли повноліття, а тому вважає, що не має подальшої необхід- ності тримати їх під вартою.

Слід зазначити, що прокурором у клопотанні про обирання запобіжного заходу не надано дока- зів щодо існування ризиків, які дають достатні підстави вважати, що неповнолітні обвинувачені з метою уникнення кримінальної відповідальності можуть переховуватися від суду, продовжувати вчиняти інші протиправні діяння, незаконно впливати на потерпілу та свідків. Посилання прокуро- ра в цій частині мають вірогідний характер та відносяться до області припущень. Крім того, поси- лання на відсутність у обвинувачених міцних соціальних зв`язків, родини спростовується дослід- женими у судовому засіданні доказами. Також прокурором не доведено, що жоден із більш м`я- ких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Суд, враховуючи зазначені обставини, вважає можливим задовольнити клопотання захисника обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про обрання його підзахисним запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки не має підстав вважати, що перебуваючи на волі обвинува- чені будуть незаконно впливати на свідків або переховуватись від суду, та приходить до висновку, що застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту буде достатнім для за- побігання доведеним ризикам.

Відповідно до ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залиша- ти житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт за- безпечить дотримання обвинуваченими процесуальних обов`язків під час судового розгляду кри- мінального провадження.

Згідно ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням уча сників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримі- нального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгля- ді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. При цьо- му, положення ч.3 ст.315 КПК України щодо автоматичного продовження строку тримання під ва- ртою чи домашнього арешту без наявності відповідних клопотань учасників кримінального про- вадження рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2017 від 23.11.2017 р. визнано некон- ституційним. Конституційний Суд України виходить з того, що зміна процесуального статусу осо- би з підозрюваного на обвинуваченого (підсудного) та початок стадії судового провадження у суді першої інстанції виключають автоматичне продовження застосування запобіжних заходів, обра- них слідчим суддею до такої особи на стадії досудового розслідування як до підозрюваного. У вка- заному рішенні зазначено, що такий запобіжний захід як тримання під вартою, який обмежує гара- нтоване ч.1 ст.29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, мо- же бути застосований судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження у суді пе- ршої інстанції, зокрема, під час підготовчого судового засідання за наявності клопотання проку- рора.

Відповідно до ч.4 ст.176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час судового про- вадження судом за клопотанням прокурора.

Положення п.1 ч.1 ст.178 КПК України зобов`язують суд оцінити те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатньо для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд також враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод лю- дини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встанов- леною процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд сво- їм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони за- гальносуспільних прав та інтересів.

Вирішуючи питання щодо доцільності обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобі- жного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає, що обставини справи з часу обрання ра- ніше йому запобіжного заходу не змінилися, а ризики, передбачені ст.177 КПК України, не змен- шились та не перестали існувати, враховуючи, що останній обвинувачуються у вчиненні злочинів, один з яких відноситься до категорії особливо тяжких; у нього відсутні постійне місце проживання та роботи, джерела доходу; наявність достатніх підстав вважати, що обвинувачений з метою уник- нення кримінальної відповідальності може переховуватися від суду, тяк як являється громадяни- ном Республіки Узбекистан, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчиняти інші злочини; а також приймаючи до уваги характер та ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів, вбачає достатні підстави для обрання обвинуваченому ОСОБА_5 узапобіжного заходу у виг- ляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Судом не встановлено обставин, що свідчили б про те, що необхідність у раніше обраному об- винуваченому запобіжного заходу у зазначеному вигляді, відпала

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176, 178, 181, 193, 194, 196, 314, 369-372, 395 КПК Ук раїни, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Білгород-Дністровськї окружної прокуратури ОСОБА_3 про обран- ня запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити частково.

Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_11 про обрання обвинуваченим ОСОБА_17 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задовольнити.

Застосувати до обвинувачених ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що обвинувачуються у вчиненні кримінально- го правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час без застосування електронного засобу контролю, строком на 60 днів, поклав- ши на кожного з них обов`язки:

прибувати до суду за першою вимогою;

ОСОБА_6 не відлучатися із домоволодіння АДРЕСА_1 в нічний час з 22.00 год. до 06.00 год. без дозволу су- ду;

ОСОБА_7 не відлучатися із домоволодіння АДРЕСА_1 в нічний час з 22.00 год до 06.00 год. без дозволу суду;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

з метою здійснення контролю за поведінкою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на- дати дозвіл працівникам органу Національної поліції з`являтися в житло, де вони мешкають, вима- гати надати усні чи письмової пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на них зо- бов`язань.

Обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за- побіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Ухвала суду діє 60 днів, тобто до 09 червня 2022 року, та підлягає негайному виконанню піс- ля її оголошення.

Призначити судовий розгляд за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000045 від 10.01. 2022., за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопору- шень, передбачених ч.1 ст.304, ч.3 ст.187 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.187 КК Укра- їни, на 21 квітня 2022 року на 14.00 год.

Судовий розгляд здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні у приміще- нні Татарбунарського районного суду (м.Татарбунари, вул.Горького,2) за обов`язковою участю сто рін кримінального провадження.

Ухвалу передати для виконання до ВП № 2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській об ласті.

Копію ухвали після її оголошення вручити прокурору, обвинуваченим, начальнику Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1