Справа № 496/67/22
Провадження № 1-кп/496/234/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка клопотання прокурора Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходиться кримінальне провадженні, відносно неповнолітнього ОСОБА_5 , який обвинувачується у незаконному заволодінні автомобілем марки «DAEWOO LANOS» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходився на території подвір`я будинку АДРЕСА_1 . Дії його кваліфіковано за ч. 2 ст. 289 КК України.
Від прокурора Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_3 надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 .
Клопотання обґрунтоване наявністю ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання винним, від 5 до 8 років позбавлення волі він може переховуватись від суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки відносно нього в Біляївському районному суді на розгляді знаходиться два обвинувальних акта, крім цього, за скоєння іншого кримінального правопорушення 27.10.2021 року Приморським районним судом ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком до 21.12.2021 року, однак останній порушив ухвалу слідчого судді, та в період дії вказаного запобіжного заходу вчиним дане кримінальне правопорушення.
В судовому засіданні в режимі відеоконференції неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 , заперечував проти вказаного клопотання, при цьому пояснив, що утримуючись під вартою він усвідомив характер протиправності своїх дій, зробив певні висновки та просив змінити запобіжний захід на інший не пов`язаний з триманням під вартою.
В судовому засіданні в режимі відеоконференції захисник просив суд змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт посилаючись на те, що обвинувачений зробив для себе висновки, має постійне місце проживання, що на його думку є підставою для зміни запобіжного заходу.
Потерпілий ОСОБА_6 до судового засідання не з`явився, але подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.
Заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Враховуючи те, що судове провадження не завершено, 08.05.2022 року у обвинуваченого спливає строк тримання під вартою, а тому суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.
Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно з ч.2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Крім того, відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішенні ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви», № 48297/99, п.43, ЄКПЛ 2002-ІІ).
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно ч. 2 ст. 492 КПК України затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.
ОСОБА_5 є неповнолітнім, про те він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, відносно нього в провадженні Біляївського районного суду крім цього провадження є 4 обвинувальні акти, обвинувачений перебуваючи під домашнім арештом порушив запобіжний захід і продовжував вчиняти кримінальні правопорушення, а тому суд вважає, що наявні ризики передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Підстав для зміни запобіжного заходу, як того просив обвинувачений та його захисник суд не вбачає, оскільки обвинувачений вже знаходився під домашнім арештом, порушив його вчиняючи кримінальні правопорушення у зв`язку із чим і йому було змінено на більш тяжкий як тримання під вартою.
Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.
Визначаючи розмір застави, суд виходить з наступного.
Згідно п. 2 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи положення ч. 3 ст. 183 КПК України, а також обставини вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України. З урахуванням особи обвинуваченого, його віку та стану здоров`я, майнового стану, обставин злочину, суд вважає за необхідне визначити розмір застави в межах розмірів, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, який передбачений для осіб, підозрюваних чи обвинувачених у вчиненні тяжкого злочину, а саме: у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 49620 грн.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 331, 372 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме: з 04.05.2022 року до 24.00 год. 02.07.2022 року та утримувати його в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення - начальнику ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 49620 грн..
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.
У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1