Справа № 357/7349/22
У Х В А Л А
про призначення справи до судового розгляду

12.09.2022 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001305 від 15.06.2022 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. В. Новоселиця, Васильківського району, Київської області, громадянина України, не працюючого, розлученого, на утриманні має дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В :
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263 КК України, надійшов до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні просить постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні.
Також, заявила клопотання про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Клопотання вмотивоване тим, що ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжкого злочинів, ризики, які були враховані судом при обрані ОСОБА_3 запобіжного заходу, відповідно до вимог ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та вчиняти інше кримінальне правопорушення не зменшилися.
Посилаючись на вказане, прокурор вважає, що інші запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 .
А тому, просить продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 .
Потерпіла ОСОБА_5 щодо призначення обвинувального акту до розгляду не заперечувала. Щодо запобіжного заходу - просила обрати запобіжний захід не повязаний з триманням під вартою
Обвинувачений ОСОБА_3 щодо призначення справи до розгляду не заперечував. Просив розглядати справу суддею одноособово. Щодо запобіжного заходу - просив обрати домашній арешт з адреси проживання батьків.
Захисник ОСОБА_6 в частині призначення обвинувального акту до розгляду не заперечувала. Щодо продовження строків запобіжного заходу обвинуваченому, вважала за доцільне обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту з адреси, зазначеної підзахисним. Зазначила, що обвинувачений має намір утримувати сімю. До затримання був членом добровольчого формування Гребінківської селищної територіальної громади. Стверджувала про відсутність ризику впливати на свідків, оскільки останні допитані органом досудового розслідування.
Заслухавши думки учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, дослідивши матеріали наявні в розпорядженні суду, суд дійшов наступного висновку.
Кримінальне провадження підсудне Білоцерківському міськрайонному суду Київської області, обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування складено у відповідності до положень ст. ст. 291, 292 КПК України, підстав для закриття кримінального провадження судом під час підготовчого судового засідання не встановлено, суттєвих порушень вимог КПК України при складанні обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, які б перешкоджали призначенню даного обвинувального акту до судового розгляду не виявлено, а тому суд дійшов висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263 КК України.
В силу вимог ч. 5 ст. 314 КПК України суд дійшов до висновку про недоцільність складання досудової доповіді органом пробації.
Судове засідання у даному кримінальному провадженні з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження необхідно проводити відкрито.
Також, враховуючи вимоги ст. 31 КПК України та позицію обвинуваченого про одноособовий розгляд справи, суд вважає що розгляд кримінального провадження слід здійснювати суддею одноособово.
У судове засідання необхідно викликати прокурора, потерпілу, захисника, обвинуваченого.
Відповідно до ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання, суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
З матеріалів судового провадження вбачається, що ухвалами Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.06.2022 року та 11.08.2022 року ОСОБА_3 було обрано та відповідно продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_3 закінчується 16.09.2022 року і розглянути вказане кримінальне провадження до закінчення вказаних строків не вбачається можливим, тому враховуючи вимоги ст. 315 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання продовження строків запобіжних заходів.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтоване та підлягає задоволенню оскільки на даний час ризики та обставини, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого не змінилися та продовжують існувати.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено, а тому твердження захисника, які підтримані обвинуваченим, про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, не підлягають задоволенню.

Твердження захисників про відсутність ризику впливу на свідків, оскільки останні допитані органом досудового розслідування, не грунтується на вимогах закону, оскільки відповідно до ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо отримав під час судового засідання
Також, доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_3 є членом добровольчого формування Гребінківської селищної ради, не може бути безумовною підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки вказана обставина, відповідно до вимог ст. 178 КПК України не враховується при продовженя запобіжного заходу та вирішенні клопотання про тримання під вартою особи, щодо якої існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.
Враховуючи характер інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, дані про його особу, а також, що відповідно до ч. 3 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо отримав під час судового засідання, суд дійшов висновку, що ризики та обставини відповідно до ст. ст. 177, 178 КПК України, які враховував суд при обранні відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на сьогодні не зменшилися та продовжують існувати.
Таким чином, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам протиправної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 .
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_3 винятковий вид запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Суд також враховує те, що будь-які дані, які б свідчили про неможливість тримання ОСОБА_3 під вартою, сторонами кримінального провадження не надавалися.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 КПК України після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.
Керуючись статтями 131-132, 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 199, 314-316, КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В :
Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту по кримінальному провадженню №0001305, внесеному до ЄРДР 15.06.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263 КК України у відкритому судовому засіданні в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області на 11 год. 00 хв. 23 вересня 2022 року.
В судове засідання викликати прокурора, потерпілу, захисника, обвинуваченого.
Кримінальне провадження розглядати одноособово.
Клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - залишити без задоволення.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 задовольнити.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерство юстиції України продовжити на 60 днів, тобто до 10 листопада 2022 року включно.
Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_1