Справа № 450/4175/20 Провадження № 1-кп/450/275/22
УХВАЛА
про продовження запобіжного заходу

17 червня 2022 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину Російської Федерації, уродженцю м. Грозний, Чеченської Республіки Російської Федерації, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою АДРЕСА_2 , одруженому, маючому на утриманні двох дітей, в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000858 від 09.11.2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України,

сторони кримінального провадження :
прокурор ОСОБА_3
обвинувачений ОСОБА_4
захисник ОСОБА_5

захисник ОСОБА_6

перекладач ОСОБА_7

в с т а н о в и в :

В провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває обвинувальний акт в межах кримінального провадження, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000858 від 09.11.2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України.

16.06.2022 року через канцелярію суду від прокурора ОСОБА_3 надійшло клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на два місяці із збереженням покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК.

Зазначає, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні вимагання, тобто у вимозі передачі чужого майна, вчиненого з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, за попередньою змовою групою осіб, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України. Також ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у незаконному позбавленні волі, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, що супроводжувалось заподіянням фізичних страждань, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, за найважчий з яких законом передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років без альтернативи призначення іншого покарання.

Оцінюючи особу обвинуваченого та вчинене ним кримінальне правопорушення, сторона обвинувачення приходить до переконання в наявності передбачених ст. 177 КПК України ризиків для продовження запобіжного заходу, з огляду наявності обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення та ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілихого та свідків, інших учасників даного кримінального провадження; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчинити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому просить клопотання задоволити.

В судовому засіданні прокурор вказане клопотання підтримала, та просила таке задоволити, покликаючись на наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_5 щодо задоволення вказаного клопотання заперечили, сторона захисту вважає подане прокурором клопотання необгрунтованим та безпідставним, просили замінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту більш м`яким.

В обгрунтування заперечень захисники обвинуваченого покликаються на те, що клопотання прокурора не містить жодних фактичних даних в підтвердження того, що заявлені під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби не зменшилися. Наголосили, що перелічені в клопотанні ризики не виправдані, оскільки до обвинуваченого раніше застосовувався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, відтак останній міг при бажанні здійснювати дії, щодо яких має застереження прокурор і які зазначає як ризики у своєму клопотанні. З урахуванням того, що на день розгляду клопотання прокурора строк перебування обвинуваченого під домашнім арештом у певний період доби складає більше одного року, ризики процесуальної поведінки з часом зменшуються, враховуючи в сукупності всі обставини, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, проживає з сім`єю, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків, продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби становитиме невиправдане втручання в право обвинуваченого на свободу та право на працю, а також не відповідатиме завданню кримінального провадження в частині не піддання особи необґрунтованому процесуальному примусу і застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Проаналізувавши обвинувальний акт, матеріали клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, зважаючи на особу обвинуваченого, з`ясувавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення виходячи з наступного:

Згідно зі ст. 331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно положень ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно з вимогами ч.ч.1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно до ч.6 ст.181 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора.

Відповідно до вимог ст.17 Закону України "Про виконання рішень про застосування практики Європейського суду з прав людини", суд у своїх рішеннях повинен також застосовувати практику Європейського суду з прав людини. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи мають належним чином досліджувати можливість застосування альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

Як встановлено судом, 16.09.2019 року ОСОБА_4 заочно повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України.

Після цього ОСОБА_4 переховувався від органу досудового розслідування у зв`язку з чим був оголошений в розшук.

24.11.2020 року підозрюваний ОСОБА_4 добровільно з`явився для проведення слідчих дій в даному кримінальному провадженні.

24.11.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України.

21.01.2021 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту терміном на два місяці, який в подальшому продовжувався із збереженням покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Так, ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.04.2022 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, а саме у нічний час з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. строком на два місяці.

Строк дії обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту завершується 18.06.2022 року.

Згідно матеріалів клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України, відповідальність за найважче з яких передбачає позбавлення волі на строк від трьох до семи років без альтернативи призначення іншого покарання, що за ступенем тяжкості відноситься відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, до тяжкого злочину та у встановленому порядку віднесено до злочинів проти власності.

Оцінюючи обставини, передбачені ст. 178 КПК України суд приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення того, що наявні докази вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення є вагомими, допустимими та отриманими у встановленому КПК порядку; у разі визнання винуватим ОСОБА_4 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років без альтернативи призначення іншого покарання; вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяють застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Оцінюючи особу обвинуваченого та вчинене ним кримінальне правопорушення суд приходить до переконання про наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, на які покликається сторона обвинувачення, та які неможливо запобігти у разі перебування обвинуваченого на волі, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_4 може:

- переховуватися від суду. Враховуючи тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже само по собі може бути підставою та мотивом обвинуваченого до втечі, оскільки до вказаних обставин (ризиків) також безумовно належить військова агресія проти України, яка суттєво обмежує можливість виконання органами влади своїх владних повноважень на певних територіях та погіршує криміногенну обстановку у зв`язку із введеним військовим станом та початком війни Російської Федерації відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022. Окрім того, обвинувачений ОСОБА_4 є громадянином Російської Федерації, та з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені злочини може перетнути, в тому числі незаконно, державний кордон України, що унеможливить прийняття судом законного рішення у розумні строки. Також, ОСОБА_8 тривалий час перебував у розшуку.

- незаконно впливати на потерпілого, та інших учасників у даному кримінальному провадженні шляхом переконання та залякування, з метою надання ними неправдивих показів, зміни показів, відмови від раніше наданих показів, що підтверджується характером і способом вчинення кримінального правопорушення, що інкримінується обвинуваченому.

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Цей ризик обгрунтовується тим, що спосіб і тривалість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення носить зухвалий характер, а відсутність стабільного джерела доходів може спровокувати його на подальшу протиправну поведінку, як щодо потерпілого, так і щодо інших осіб. Крім того, обвинувачений вже притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини.

Застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 не суперечитиме п. 2 ч.3 ст. 132 КПК України та правовій позиції Європейського суду з прав людини, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання заявлених ризиків та забезпечить виконання обвинуваченим покладених процесуальних обов`язків, оскільки такі ризики не зменшились, а більш м`які запобіжні заходи не в силі запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну поведінку обвинуваченого.

Згідно ст. 181 КПК України заборон щодо застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту немає.

Враховуючи особливості вказаного запобіжного заходу, особу обвинуваченого, та вчинене ним тяжке кримінальне правопорушення, суд приходить до переконання, що вищевказані ризики які дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих, інших учасників кримінального провадження шляхом їх переконання, та залякування, з метою уникнення відповідальності за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, існують, менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити їх уникнення та виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора та продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 194, 331, 370 372, 376 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

клопотання прокурора про продовження строкузапобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_4 , задоволити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою АДРЕСА_2 , дію запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту у період з 22:00 год. до 06:00 год. строком на 2 (два) місяці, тобто до 17 серпня 2022 року.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:
- не залишати місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 22:00 год. до 06:00 год.;
- прибувати до суду за першою вимогою;
- невідкладно повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні.
Попередити обвинуваченого ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених, згідно ухвали головуючого судді, обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Ухвала суду про продовження строку запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ознайомити та вручити обвинуваченому ОСОБА_4 під розписку копію ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на відділення поліції №2 (м. Сокаль) Червоноградського районного відділу ГУНП у Львівській області.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1