Провадження № 1-кс/686/7968/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Хмельницькій області, капітан поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002354 від 25 листопада 2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 186 та ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02.09.2022 року старший слідчий СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням погодженим прокурором відділу Хмельницької обласлнрої прокуратури про накладення арешту на майно, яке належить на праві спільної часткової приватної власності підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:жиле приміщення загальною площею 13,2 кв.м. АДРЕСА_1 з метою позбавлення права на відчуження, користування та розпорядженням вказаним майном.
В обґрунтування даного клопотання слідчий зазначає, що ОСОБА_5 , порушуючи правовий режим обігу психотропних речовин в Україні, а саме вимоги ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів та зловживанню ними» та ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», відповідно до якої діяльність з обігу психотропних речовин, обіг яких заборонено, включених до списку 2 таблиці І «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», на території України без передбаченого Законом дозволу забороняється, достовірно знаючи, що PVP є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, маючи корисливий мотив, направлений на незаконний збут PVP, тобто усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи їх настання, незаконно збував особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP за наступних обставин.
Так, ОСОБА_5 11.04.2008 будучи засудженим Апеляційним судом Хмельницької області за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч.3 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ст. 304, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 28, п. 6,12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28 , ч. 2 ст. 15, п. 1,6,12,13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна крім житла, на шлях виправлення не став та при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах (дата, час, місце, спосіб), але не пізніше 16.07.2021, ОСОБА_5 незаконно придбав з метою подальшого збуту 0,082 г. кристалічної речовини світло блакитного кольору, що у своєму складі містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,0665635 г., яку зберігав з метою збуту у невстановленому досудовим розслідуванням місці до 16.07.2021.

В подальшому, 16.07.2021 близько 15:30 год., під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, знаходячись неподалік будинку № 32/1 по вул. Зарічанській в м. Хмельницький ОСОБА_5 , умисно, незаконно збув способом «з рук в руки» паперовий згорток всередині якого знаходилось 0,082 г. кристалічної речовини світло блакитного кольору, що у своєму складі містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,0665635 г., громадянину під зміненими анкетними даними ОСОБА_6 за грошову винагороду в сумі 500 грн., при цьому 400 грн. о 13:22 год. 16.07.2021 були перераховані ОСОБА_6 через термінал самообслуговування по вул. Старокостянтинівське шосе, 26 в м. Хмельницький на банківську картку ПАТ «Акцент - Банк» № НОМЕР_1 , яка належить та якою користується ОСОБА_5 , а 100 грн. ОСОБА_6 о 15:27 год. 16.07.2021 передав ОСОБА_5 «з рук в руки».

Відповідно до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що підлягають спеціальному контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, (Таблиця І Список № 2), PVP віднесено до психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Окрім цього, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах (дата, час, місце, спосіб), ОСОБА_5 незаконно повторно придбав з метою подальшого збуту 0,7453 г. порошкоподібної речовини блакитного кольору, що у своєму складі містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,05664 г., яку зберігав з метою збуту у невстановленому досудовим розслідуванням місці до 26.07.2021.

В подальшому, 26.07.2021 близько 14:55 год., під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, знаходячись неподалік Хмельницької обласної філармонії по вул. Кам`янецька в м. Хмельницький ОСОБА_5 , умисно, незаконно, повторно збув способом «з рук в руки» паперовий згорток всередині якого знаходилось 0,7453 г. порошкоподібної речовини блакитного кольору, що у своєму складі містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,05664 г. громадянину під зміненими анкетними даними ОСОБА_6 , за грошову винагороду в сумі 1200 грн., які були передані ОСОБА_5 о 12:57 год. 26.07.2021 «з рук в руки» поруч з військовим кладовищем по вул. Кам`янецька в м. Хмельницький.

Відповідно до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що підлягають спеціальному контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, (Таблиця І Список № 2), PVP віднесено до психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Окрім цього, у невстановленому досудовим розслідуванням місці та у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_8 та ОСОБА_5 про свої злочинні наміри, спрямовані на незаконне, корисливе, протиправне, збагачення шляхом відкритого викрадення майна у ОСОБА_9 , на що ОСОБА_8 та ОСОБА_5 надали добровільну згоду на співучасть у вчинені злочину, таким чином досягнувши спільного злочинного наміру, тобто вступили у попередню змову.

Так, 02.06.2022, близько 00:38 год., перебуваючи поряд під`їзду №1, будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , помітили автомобіль марки «Рено» моделі «Кенго», служби таксі «579», який зупинився неподалік від них та з пасажирського сидіння якого вийшов потерпілий ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 підійшов до потерпілого ОСОБА_9 та наніс один удар лівою рукою в ділянку обличчя потерпілому, внаслідок чого останній впав на землю з висоти власного зросту.

В подальшому, продовжуючи свій спільний злочинний умисел на відкрите викрадення майна, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , продовжили наносити тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_9 за допомогою рук та ніг у різні частини тулуба та обличчя, в наслідок чого спричини потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: а) травма ротової порожнини з тілесними ушкодженнями у вигляді: трьох поверхневих саден слизової оболонки, правої половини внутрішньої поверхні нижньої губи в проекції 1-3-го зубів і крововиливу під слизову оболонку центральної частини внутрішньої поверхні верхньої губи; б) крововилив під кон`юктиву правого ока в ділянці його зовнішнього кута; в) поверхнева рана м`яких тканин правої половини лобної ділянки голови, над внутрішньою частиною надбрівної дуги; г) три садна шкіри: задньої поверхні зовнішнього краю лівої вушної раковини від рівня горбка вниз (1), центральної частини лобової ділянки голови (1), по центру лобово-тім`яної ділянки голови (1); д) підшкірний крововилив переднє-внутрішньої поверхні ліктьового згину правої руки, що за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричиняють короткочасний розлад здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, а мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше шість днів.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, пов`язану із відкритим викраденням чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та свідомо бажаючи настання їх наслідків, діючи в умовах воєнного стану (введеного в дію 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», який продовжено до 23 серпня 2022 року), повторно відкрито заволоділи: спортивними кросівками чорного кольору з оранжевими вставками, вартістю 600 грн., курткою чорного кольору марки «Adidas», вартістю 300 грн., в кишені якої знаходились: грошові кошти в сумі 1000 доларів США (за курсом НБУ станом на 01.06.2022 становить 29 254 грн. 90 коп.), 600 гривень, мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy А 50», вартістю 3980,00 грн., який знаходився в напівпрозорому чохлі чорного кольору з візерунком у вигляді «сот» та в середині якого знаходились дві сім-карти, одна з яких оператора мобільного зв`язку України ПрАТ «Київстар» з номером мобільного телефону НОМЕР_2 , інша ТОВ «Лайфселл» з номером мобільного телефону НОМЕР_3 та картою пам`яті формату Micro SD, об`ємом пам`яті 64 Gb., які для потерпілого матеріальної цінності не становлять, особисті документи, які знаходились в обкладинці чорного кольору, а саме: паспорт громадянина України, ідентифікаційний код та військовий квиток на ім`я потерпілого ОСОБА_9 , дві зв`язки ключів, одна з яких у шкіряному чохлі в кількості 5 ключів, а інша у вигляді брелка з сердечка фіолетового кольору в кількості 3 ключів, які матеріальної цінності для потерпілого не становлять, спричинивши ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 34734, 90 грн.

Після чого, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , залишили місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

Санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

З урахуванням вказаних обставин, з метою забезпечення у майбутньому можливої конфіскації майна ОСОБА_5 за вироком суду в разі доведення вчинення кримінального правопорушення останнім, слідчий просить застосувати до указаного майна захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту із встновленням усіх визначених законом заборон.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений телефонограмою.
При розгляді клопотання слідчий суддя застосовує положення ч.2 ст.172 КПК України, згідно з якими клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.2 ст. 131 КПК України, одним із заходів кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п.3, ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

На підставі ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до частини другої статті 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу) , розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Клопотання слідчого про арешт майна відповідає встановленим ст.170, 171 КПК України вимогам щодо його змісту.

Разом із цим, на переконання слідчого судді, підстави для застосування ініційованого заходу забезпечення кримінального провадження стосовно зазначеного майна відсутні, не зважаючи на можливість звернення слідчого із указаним клопотанням з метою забезпечення можливої конфіскації майна.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 03.06.2022 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а 30.08.2022 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Як правильно зазначає слідчий у клопотанні, ОСОБА_5 , серед іншого, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, санкція за яке передбачає застосування конфіскації майна.

Разом із цим, із клопотання слідує, що підозрюваному ОСОБА_5 на праві приватної власності у частці 1/2 належить жиле приміщення АДРЕСА_3 .

Слідчий суддя зазначає, що можливість накладення арешту на майно з метою забезпечення можливої конфіскації закон пов`язує з: 1) наявністю процесуального статусу підозрюваного в особи, щодо майна якої ставиться питання про арешт; 2) вказівка на конфіскацію як додатковий вид покарання в санкції статті Кримінального кодексу України, яка інкримінована підозрюваному; 3) належність підозрюваному майна, щодо якого ставиться питання про арешт, на праві власності.

Проте, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що має існувати розумна пропорційність між заходами і метою, заради якої їх застосовано (рішення у справі «Літґоу та інші проти Сполученого Королівства»).

Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини.

Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе індивідуальний і надмірний тягар (рішення у справі «Брумареску, Трегубенко проти України»). Судам належить з`ясувати, чи дотримано справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу і вимогами захисту основних прав громадян (рішення у справах «Спорронг і Льонрот проти Швеції», «Іатрідіс проти Греції»).

Поняття загального (суспільного) інтересу, якому слугувало втручання у право власності під час кримінального провадження, ЄСПЛ пов`язує із видом застосованого заходу обмеження або позбавлення права власності та використовує його у тісному взаємозв`язку з поняттям правомірної мети застосування відповідного заходу. Конфіскація майна є одним із різновидів покарання.

Цей захід підпадає під дію другого пункту статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, який, зокрема, дозволяє Державам-учасницям контролювати використання майна для забезпечення виконання покарання (п. 70 рішення у справі «Маркус проти Латвії»).

З урахуванням наведеного, при вирішенні питання про арешт майна підозрюваного з метою конфіскації як виду покарання, слід прийти до висновку про необхідність врахування конституційного права на житло та співмірність і пропорційність втручання у таке право підозрюваного, правовий режим майна, на яке просить накласти арешт на противагу досягненню визначеній у ст.2 КПК України меті кримінального провадження та забезпеченню виконання покарання у виді конфіскації майна, у разі визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення.

На підставі ч.4 ст.172 КПК України, під час розгляду клопотання про арешт майна слідчий суддя має право за клопотанням учасників розгляду або за власною ініціативою заслухати будь-якого свідка чи дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про арешт майна.

Дослідивши надані стороною обвинувачення матеріали кримінального провадження №0002354 у частині, що стосується вирішення поданого клопотання, слідчий суддя установив, що указане житлове приміщення є єдиним житлом підозрюваного ОСОБА_5 , де він зареєстрований за місцем проживання.

Крім цього, частка ОСОБА_5 у цьому житлі не виділена, приміщення є кімнатою, право на проживання у якій має інший співвласник.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку про те, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення відповідає меті його накладення, проте, не відповідає пропорційності та співмірності застосуваання цього заходу забезпечення кримінального провадження.

Разом із цим, ризик знищення житлового приміщення підозрюваного, з чим пов`язує законодавець у ч.11 ст.170 КПК України можливість позбавлення його власника (співвласника) користування, відсутній.

Згідно із ст. 369 ЦК України розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

А тому слідчий суддя приходить до переконання, що ризик приховування, відчуження зазначеної частки у майні слідчий у клопотанні не довів.

Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про те, що стороною обвинувачення не доведений ризик знищення, приховування житла, яке є житлом підозрюваного та яким він володіє у частці, відсутні відомості про спрямованість його дій на відчуження указаного житла у разі незастосування до нього ініційованого заходу забезпечення кримінального провадження.

За наведених обставин, слідчий суддя вважає, що арешт на 1/2 приміщення № 332 у будинку АДРЕСА_4 є неспіврозмірним, становитиме надмірне, непропорційне втручання у право, у тому числі третьої особи.

А тому може призвести до негативних наслідків у разі його застосування.

Керуючись ст.ст.172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002354 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя