Справа № 474/141/22
Провадження № 1-кс/474/74/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про накладення арешту на майно
25.03.22року смт. Врадіївка

Слідчий суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області - ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2

без участі:

прокурора ОСОБА_3

власника майна ОСОБА_4

розглянувши клопотання прокурора Врадіївського відділу Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000054 від 24.03.2022 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

встановив:
25.03.2022 р. прокурор звернулася до суду з клопотанням, в рамках вищевказаного кримінального провадження, в якому просить накласти арешт на автомобіль марки «Hyundai elantra» д. н. з. НОМЕР_1 червоного кольору, номер шасі НОМЕР_2 , який належить згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони його відчужувати, розпоряджатись та користуватися цим майном власнику та будь-яким особам.

Посилаючись на приписи ст.ст. 36, 64-2, 98, 100, 110, 131, 132, 167, 170, 171 КПК України, прокурор вказує на необхідність накладення арешту на вказаний транспортний засіб з метою з береження речового доказу та запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та вирішення спору.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду клопотання, у судове засідання не з`явилася, звернувшись до суду з заявою (вх. № 578 від 25.03.2022 р.) про розгляд даного клопотання в її відсутність.

Власник майна ОСОБА_4 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання (телефонограма №121 від 25.03.2022 року), на його розгляд не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв та клопотань не подав.

Враховуючи приписи ст. 172 КПК України, якою визначено, що неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, вважає доцільним розглянути питання про арешт майна, без участі осіб, які не з`явилися в судове засідання.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Матеріали клопотання, поданого до суду 25.03.2022 року, в строк визначений ч. 5 ст. 171 КПК України, містять: рапорт від 24.03.2022 року на ім`я начальника ВП №2,витяг з ЄРДР №0000054 від 24.03.2022 р., про внесення до нього відомостей за усним повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення щодо дорожньо-транспортної пригоди, з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України, а саме в тому що, 24.03.2022 о 09 год.10 хв. на перехресті автодороги по вул. О. Невського та вул. Г. Врадіївщини,120 в смт. Врадіївка, (Врадіївська ТГ) Первомайського району Миколаївської області, водій автомобіля марки «Hyundai» НОМЕР_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснив наїзд на гр. ОСОБА_5 ,1938 року народження, внаслідок чого останній було спричинено тілесні ушкодження у вигляді гематоми обличчя зліва, розтягнення зв`язок лівого гомілкового суглобу, садна лівої кисті, ЗЧМТ; протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схему додану до нього від 24.03.2022 р., згідно яких було оглянуто місце дорожньо-транспортної пригоди перехрестя вулиць О. Невського та вул. Г. Врадіївщини, за участі автомобіля «Hyundai elantra» д. н. з. НОМЕР_1 , та гр.. ОСОБА_5 , та з місця події було тимчасово вилучено до ВП №2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області вказаний автомобіль учасник ДТП; протокол допиту потерпілого ОСОБА_5 в якому вона повідомила про обставини того, що під час перетину нею проїжджої частини на перехресті вулиць О.Невського та Г.Врадіївщини відчула біль в області лівої ноги, впала на лівий бік на дорожнє покриття, а також обставин того що після падіння побачила що її збило авто, протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 24.03.2022 р. про обставини наїзду автомобілем під керуванням, як пізніше дізналася, водія ОСОБА_7 на жінку, яка переходила дорогу на перехресті вулиць О. Невського та Г.Врадіївщини, від чого остання впала на асфальтове покриття, пояснення ОСОБА_4 про обставини керування ним 24.03.2022 року, вранці, автомобілем «Hyundai» НОМЕР_1 та зачіпляння вказаним авто жінки яка переходила дорогу на перехресті вулиць О. Невського та Г. Врадіївщини, протокол допиту свідка ОСОБА_8 , про обставини виїзду ним на виклик про ДТП що мало місце на перехресті вулиць О. Невського та Г. Врадіївщини, у складі швидкої допомоги як фельдшера, та про тілесні ушкодження виявлені у постраждалої ОСОБА_9 внаслідок наїзду на неї автомобілем «Hyundai» НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію т/з серії та № НОМЕР_3 «Hyundai» НОМЕР_1 за ОСОБА_4 , посвідчення водія на вказану особу НОМЕР_4 та постанову про визнання транспортного засобу- учасника ДТП речовим доказом.
Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Пунктами 1 та 3 ч. 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існуєсукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, тощо. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, причому у даному випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Тобто, арешт майна з підстав передбачених ч.2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

В сукупності вищевикладеного вважаю, що прокурор довів, що вилучене майно, про арешт якого ставиться питання, відповідає критеріям речового доказу у кримінальному провадженні, зазначеним в ст. 98 КПК України, та наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України, що відповідно до п.1 ч.2, ч.3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, вважає є підставою для накладення арешту, шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування.

Водночас, слід роз`яснити учасникам кримінального провадження, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, вимогами ст.ст. 98, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, -

ухвалив:
Клопотання прокурора Врадіївського відділу Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000054 від 24.03.2022 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - задовольнити.
Накласти арешт на транспортний засіб, а саме автомобіль марки «Hyundai elantra» д. н. з. НОМЕР_1 червоного кольору, номер шасі НОМЕР_2 , який належить згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який було вилучено до відділення поліції №2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області 24.03.2022 року в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, шляхом заборони його відчужувати, розпоряджатись та користуватися цим майном власнику та будь-яким особам.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена на протязі п`яти днів з моменту її проголошення сторонами кримінального провадження безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1