У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2022 р. Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі колегії суддів:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

- прокурора - ОСОБА_4 ,

- потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

- обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

- захисника - ОСОБА_8 ,

- секретаря судового засідання ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки в режимі відеоконференції кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.1,4 ч.2 ст. 115 КК України,

Встановив:

21.12.2021 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшов обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.1,4 ч.2 ст. 115 КК України.

Ухвалою колегії суддів від 14.02.2022 обвинуваченому ОСОБА_7 було продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , закінчується 14.04.2022.

В судовому засіданні судом поставлено питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , оскільки судовий розгляд справи продовжується, письмові докази досліджені частково. Вказаний запобіжний захід є найбільш доцільним на даному етапі судового розгляду, ризики передбачені ст.177 КПК України залишилися. Обвинуваченому ОСОБА_7 , інкримінується кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі. Наявні докази, які дають підстави обвинувачувати ОСОБА_7 у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення є вагомими, належними, допустимими та отриманими у встановленому КПК України порядку. Так, у разі визнання винуватим ОСОБА_7 йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі; відсутність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого, суспільно-корисною діяльністю не займався, дозволяють застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Зважаючи на наведене, обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підтримали клопотання прокурора.

Зхисник ОСОБА_8 при розгляді цього питання поклалася на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував проти задоволення клопотання.

Суд, вислухавши думку учасників судового засідання дійшов до наступного.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Колегія суддів вважає встановленим продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У рішенні ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України» нагадує, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу. Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою належності її тримання під вартою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

На даний час будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

З моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_7 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, а тому клопотання прокурора з цього приводу підлягають задоволенню.

Також слід зазначити, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб і на даний час воєнний стан продовжено, що також дає підстави вважати, що забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого при зміні запобіжного заходу неможливо.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд вважає, що продовження строку утримання під вартою обвинуваченого не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Таким чином, виходячи з положень КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_7 , необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави враховуючи норми ч.4 ст.183 КПК України, так як злочин вчинений із застосуванням насильства.

Керуючись ст. ст. 177,178, 183, 314, 317, 331 КПК України, колегія суддів, -

Постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 2 місяці, до 12 червня 2022 року.

Вручити обвинуваченому ОСОБА_7 копію ухвали негайно після її оголошення.

На ухвалу суду учасниками процесу може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя