Справа № 750/5887/22
Провадження № 1-кс/750/1942/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2022 року м. Чернігів
Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 , із секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , підозрюваної ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Управління СБ України в Чернігівській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000013 відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Жукотки Чернігівського району Чернігівської області, з середньою освітою, заміжньої, маючої на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , працюючої ФОП, яка проживає за адресою АДРЕСА_1 ,
яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України,
в с т а н о в и л а :

Старший слідчий в особливо важливих справах СВ УСБУ в Чернігівськй області ОСОБА_4 за погодженням із прокурором Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_11 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.114-2 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, у зв`язку з чим наявні ризики того, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкодити кримінальному провадженню іншим шляхом, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити, з наведених у ньому підстав.

Слідчий своє підтримав клопотання, просив його задовольнити. Доповнень не мав.

Підозрювана та її захисник з клопотанням не погодились.

Захисник посилався на те, що тримання під вартою це виключний запобіжний захід, і він може застосовуватися у випадку, якщо інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання підозрюваною її процесуальних обов`язків. Вважає, що ч. 6 ст. 176 КПК України вступає у протиріччя із ст. 183 КПК України, тому слідчий суддя в даному випадку може застосувати заставу. Зазначив, що прокурором не доведена наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Так, невідворотність покарання не може свідчити про існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки може бути застосована і ст. 69 КК України, і звільнення від покарання. Крім того, підозрювана має чотирьох дітей, характеризується позитивно, перебуває під слідством, тому не зможе виїхати за межі області чи держави. Не підтверджується і ризик впливу на свідків, оскільки свідки не вказані у клопотанні, і відсутні докази такого можливого впливу. Щодо п.4 ч.1 ст. 177 КПК України, то нівелюванню цього ризику може запобігти застосування такого запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт. Просив відмовити у задоволенні клопотання.

Підозрювана підтримала свого захисника, вважаючи, що до неї можливо застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши доводи прокурора, слідчого, пояснення підозрюваної та її захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходжу до наступних висновків.

СВ УСБУ в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000013 від 27.03.2022, розпочатому за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

16.09.2022 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення (протокол затримання від 16.09.2022, час фактичного затримання: 16 год. 59 хв.).
16.09.2022 ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 114-2 КК України.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п.4 ч.2 ст.183 КПК України).

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно із ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до п. «с» ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема: c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

В рішеннях Європейського суду існує розширене трактування терміну обґрунтована підозра, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають достатніми, щоб виправдати подальше висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року), що будь-яка стороння особа може бути переконаною в тому, що ця особа причетна до даного кримінального провадження.

У справах «Феррарі-Браво проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Чеботарь проти Молдови» ЄСПЛ зазначив, що для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення.

Поряд із цим, слідчий суддя наголошує, що при вирішенні питання щодо існування обґрунтованої підозри у розрізі наявності підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначення вірогідності та достатності підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
На етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.
Таким чином, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_6 , виходячи з наданих матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшла висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення останньою кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.
Таким чином, висновки органу досудового розслідування не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими.
Отже, вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.
Оцінюючи доводи слідчого щодо існування ризиків передбачених п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя виходить із такого.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Зокрема, доказами на обґрунтування ризику можуть бути зокрема фактичні знищення, ховання або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; показання свідків, про намір підозрюваного вчинити дії особи, спрямовані на знищення, схов або спотворення важливих для слідства речей чи документів, спроба підозрюваної особи вчинити дії направлені на знищення доказів підтверджені документально; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні підтверджені документально; документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку; інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином підтверджене документально; необхідні докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується; документами, довідками про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів.
Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що ОСОБА_6 зможе переховуватися від органів досудового розслідування, з огляду на таке.
ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.114-2 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років.

При обранні виду запобіжного заходу слідчий суддя приймає до уваги серйозний характер загрози для суспільного порядку вчиненого протиправного діяння, наслідки такого діяння, враховує вік підозрюваної, її матеріальний та сімейний стан.

Слідчий суддя погоджується з доводами прокурора про те, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує їй в разі визнання її винуватим, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім того, слідчим суддею враховується наявність у підозрюваної певних зв`язків із представниками держави агресора. Зазначені факти також посилюють існування ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування.

Наявність у підозрюваної чотирьох дітей, із врахуванням наведених вище обставин, не є настільки переконливим та вагомим фактором, щоб знизити ризик можливого переховування її до маловірогідності настання чи повністю виключити такий ризик.

Слідчий суддя враховує подані матеріали, зокрема, характеристику ОСОБА_6 , за місцем проживання, однак вважає, що зазначені характеризуючі відомості не усувають встановленого ризику та не є достатнім стримуючим фактором для запобігання його реалізації.

Звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого підозрюваному злочину КК України не передбачено.
Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.
Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Суворість покарання за вчинення злочину, який інкримінується ОСОБА_6 у сукупності із обґрунтованістю повідомленої їй підозри збільшує ризик її переховування від органів досудового розслідування чи суду.
Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваної у вигляді її можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі доводять, що цей ризик є достатньо високим.
Оцінивши доводи прокурора щодо існування ризику впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає їх обґрунтованими з огляду на таке.
Оцінюючи можливість впливу на свідків, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.1,2 ст.23, ст.224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст.95 КПК України).
За таких обставин ризик впливу на потерпілих та свідків існує аж до моменту безпосереднього отримання судом цих свідчень та дослідження їх судом.
Враховуючи характер відносин підозрюваної зі свідками, які є її односельцями, слідчий суддя не виключає можливості здійснення на них тиску на них.
З цих підстав, враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення, слідчий суддя погоджується із тим, що на теперішній час існує ризик того, що підозрювана може вчинити дії із тиску на свідків з метою зміни наданих ними свідчень.
Оцінюючи ризик перешкодити кримінальному провадженню іншим шляхом, слідчий суддя зазначає, що доводи сторони обвинувачення є переконливими, оскільки підозрюваній інкримінується надання інформації представникам російської федерації.
В оцінці ризику щодо можливості вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, то слідчий суддя приходить до висновку, що цей ризик, наведений слідчим в клопотанні та підтриманий прокурором в судовому засіданні, не знайшов свого підтвердження.

Таким чином, під час розгляду клопотання сторона обвинувачення довела існування ризиків, передбачених п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, що відповідно до п.2 ч.1 ст.194 КПК України є підставою для застосування запобіжного заходу.
Крім того, слідчий суддя враховує, що відповідно до ч.6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Слідчий суддя вважає, що у разі застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, на даному етапі розслідування кримінального провадження, неможливо запобігти наведеним у клопотанні ризикам, що дасть можливість вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне, об`єктивне та всебічне встановлення істини у кримінальному провадженні.

Слідчим суддею розглянута можливість застосування не лише такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, а іншого, більш м`якого, зокрема, цілодобового домашнього арешту, з врахуванням позицій, як сторони обвинувачення, так і захисту. Аналіз матеріалів, наданих у судовому засіданні учасниками справи, доводить, що домашній арешт, не забезпечить на даний час належного виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним слідчим та прокурором ризикам.

У зв`язку з викладеним, клопотання слідчого є доведеним і його слід задовольнити.

Відповідно до приписів абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави слідчим суддею не визначається.

Керуючись ст.ст. 176 - 178, 182, 183, 193, 194 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и л а:
Клопотання - задовольнити.
Застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 14 листопада 2022 року, з подальшим утриманням в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор».
Строк тримання під вартою необхідно рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 16 год. 59 хв. 16 вересня 2022 року.
Строк закінчення дії ухвали 14 листопада 2022 року.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконання після її оголошення.
Розмір застави не визначати.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Повний текст ухвали оголошено 20 вересня 2022 року 08 год 45 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1