ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 547/368/21 Номер провадження 11-кп/814/218/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000214 за апеляційною скаргою заступника керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Семенівського районного суду Полтавської області від 26 серпня 2021 року,

встановила:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України на 1 рік обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Цивільний позов адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 задоволено та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 218458,24 грн. матеріальної шкоди.
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він 19 лютого 2021 року, приблизно о 13.00 годині, в світлий час доби, керуючи автомобілем Renault Master державний номер НОМЕР_1 по вул. Матросова, 117 смт Семенівка Кременчуцького району Полтавської області, по сухому асфальтобетонному покриттю, в напрямку від м. Хорол до м. Кременчука, рухаючись зі швидкістю 70-75 км/год, порушуючи вимоги п.п. 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху, перевищуючи дозволену швидкість руху транспортних засобів в населеному пункті (50 км/год), перед зміною напрямку руху не переконався в безпеці виконання маневру, змінив напрямок руху ліворуч, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем Skoda Karoq державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_11 , в якому знаходився пасажир ОСОБА_12 .
В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_11 та пасажир ОСОБА_12 отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.
В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий, яким ОСОБА_13 засудити за ч.1 ст. 286 КК України на 1 рік обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_13 від відбування основного покарання з встановленням іспитового строку на 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Виключити з мотивувальної частини вироку кваліфікуючу ознаку «порушення правил експлуатації транспорту». В іншій частині вирок залишити без змін.
Такі вимоги прокурор обґрунтував тим, що суд у вироку безпідставно зазначив цю кваліфікуючу ознаку, оскільки дії, вчинені ОСОБА_13 , полягали лише у порушенні правил безпеки дорожнього руху.
Крім цього, звільняючи від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, суд помилково звільнив обвинуваченого як від основного, так і від додаткового покарання, оскільки ч.1 ст. 75 КК України передбачає звільнення від відбування лише щодо основного покарання.
Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого, який просив залишити вирок без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин за ч.1 ст. 286 КК України ніким із учасників провадження не оспорюється.

Проте, кваліфікуючи дії обвинуваченого, суд першої інстанції зазначив як кваліфікуючу ознаку порушення правил експлуатації транспорту, що не ставилося органом досудового розслідування в обвинувачення ОСОБА_7 та не відповідає встановленим судом обставинам.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
З огляду викладене, кваліфікуюча ознака «порушення правил експлуатації транспорту» підлягає виключенню з мотивувальної частини вироку суду.
Призначаючи покарання за вчинений злочин, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого, який вину у вчиненому визнав, посередньо характеризується за місцем проживання, несудимий, наявність обставини, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Тому, призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Проте звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України суд допустив помилку.
Стаття 75 КК України передбачає можливість звільнення засудженої особи від відбування основного покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, та не передбачає можливості звільнення особи від додаткового покарання. Такі висновки викладено і в п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003.

Отже, суд першої інстанції, в порушення вимог закону, помилково звільнив ОСОБА_13 від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Згідно зі ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, на підставі ч.1 ст.413 цього Кодексу, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

З огляду на вказане, вирок суду в частині призначення покарання підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового вироку, а апеляційна скарга прокурора - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 413 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Семенівського районного суду Полтавської області від 26 серпня 2021 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 1 ст. 286 КК України - 1 рік обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Виключити з мотивувальної частини вироку Семенівського районного суду Полтавської області від 26 серпня 2021 року кваліфікуючу ознаку «порушення правил експлуатації транспорту».

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4