КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні суду в м. Києві, матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 липня 2022 року, відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білібіно Магаданської області РФ, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, неодруженого, працюючого: керівником відділу продажу ТОВ «Гумапроекспорт» (зі слів), старшим водієм 1-го взводу мінометної батареї ВЧ НОМЕР_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 260 КК України,

за участю: прокурора захисників підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого Слідчого відділу Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , про продовження запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 у виді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000489 та продовжено запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою до 21 серпня 2022 року включно.
В ухвалі слідчий суддя, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.5 ст. 260 КК України, та доведеність слідчим існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, дійшов висновку про продовження запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 липня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Сторона захисту вважає зазначену ухвалу слідчого суді незаконною та необґрунтованою.
Як вказує захисник, обгрунтування доцільності продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177-178 КПК України у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження, які б підтверджували можливість:

- переховування від органів досудового розслідування;
- знищення, приховування чи спотворення речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
- незаконного впливу на інших учасників кримінального провадження;
- перешкоджання кримінального провадження іншим чином;
- вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження того, в якому особа підозрюється, обвинувачується.
На думку захисника, вказані ризики у даній справі відсутні та не доведені .

Крім цього, захисник зазначає, що у даній справі порушена розумність строку тримання під вартою та звертає увагу суду, що пред`явлена ОСОБА_6 підозра є необґрунтованою та надуманою.

Зокрема, як зазначає захисник у доповненнях до апеляційної скарги, в повідомленій ОСОБА_6 підозрі відсутні посилання на фактичні дані про наявність не передбаченого законами України воєнізованого формування та вчинення у його складі у нападі на громадян, що призвело до загибелі людей. При відсутності посилання на обов,язкові ознаки воєнізованого формування відсутні і ознаки злочину, передбаченого ст. 260 КК України.

Більше того, у ОСОБА_10 відсутній умисел на вступ до не передбаченого законами України воєнізованого формування, а він 24.02.2022 року вступив до лав Територіальної оборони м. Києва - військової частини НОМЕР_1 .
На думку захисника, в оскаржуваному судовому рішенні слідчий суддя безпідставно не визначив альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, не обгрунтував неможливості досягнення цілей кримінального провадження шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки п`ятьох

військовослужбовців ВЧ НОМЕР_1 , в тому числі командира мінометної батареї ОСОБА_11 .

З огляду на наведене вище, істотне порушення норм КПК України та практики ЄСПЛ, захисник вважає, що рішення слідчого судді є незаконним протиправним та необґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу з доповненнями та просили її задовольнити і скасувати ухвалу слідчого судді, пояснення особи, яка подала клопотання про взяття ОСОБА_6 на поруки, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, вивчивши матеріали судового провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчими Слідчого відділу Голосіївського УП ГУ Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000489, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.02.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 260 КК України; ч. 3 ст. 260 КК України; ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 260 КК України; ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 260 КК України; ч. 5 ст. 260 КК України; ч. 1 ст. 263 КК України.

23.05.2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 260 КК України.
23.05.2022 року слідчим суддею Голосіївського районного суду м. Києва відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17.07.2022 включно.

21.05.2022 року виконувачем обов`язків керівника Голосіївської окружної прокуратури м. Києва строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців.
20.06.2022 року слідчим суддею Голосіївського районного суду м. Києва строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні продовжено до п`яти місяців.

09.06.2022 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 260 КК України.

13.07.2022 року слідчий СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва із клопотанням, погодженим із прокурором Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , про продовження запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, в рамках кримінального провадження № 0000489, до 21 серпня 2022 року.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду ОСОБА_12 від 14 липня 2022 року вказане клопотання слідчого було задоволено та продовжено підозрюваному ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, на 39 днів, по 21.08.2022 року включно.

Під час розгляду клопотання про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 260 КК України.
Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання, на основі наданих органами досудового розслідування матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та, всупереч твердженням сторони захисту, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах. Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то, з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази, у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 260 КК України.
Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_6 до вказаного вище кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри.
Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_6 підозри, чогось очевидно безпідставного чи недопустимого не встановив.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

В даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень є обґрунтованою, що дає підстави для продовження до нього строку тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, колегія суддів вважає, що наявність фактів та інформації, на які посилаються органи досудового розслідування та які містяться в матеріалах справи, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_6 може бути причетний до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Таким чином, колегія суддів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 зач. 5 ст. 260 КК України, що є виключною прерогативою суду за результатами розгляду справи по суті, приходить до висновку про наявність в долучених до клопотання матеріалах кримінального ровадження достатніх фактичних даних (фактів та інформації), які свідчать про можливу причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.
З урахуванням зазначеного, посилання захисника в частині необґрунтованості підозри є безпідставними.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним у вчинених злочинах, а також з огляду на характер та ступінь суспільної небезпечності самих злочинів, у вчиненні яких він підозрюється. Слідчий суддя зазначив, що продовжують існувати ризики того, що підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені пунктами 1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України.
Зокрема, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , будучи підозрюваним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 5 ст. 260 КК України, що є відповідно особливо тяжким, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Колегія суддів погоджується із слідчим суддею, який встановив, що на даний час продовжує існувати загроза того, що підозрюваний може здійснити дії, спрямовані на вплив у позапроцесуальний спосіб на свідків у кримінальному провадженні з метою надання ними органу досудового розслідування недостовірних показань щодо участі та ролі ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення або відмови від надання показань для уникнення останнім кримінальної відповідальності.
Як встановлено слідчим суддею, враховуючи роль ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, яке розслідується у даному кримінальному провадженні, ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, шляхом перешкоджання збиранню стороною обвинувачення доказів та вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, продовжує бути актуальним.
Отже, під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризиками є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.
Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя в сукупності із зазначеним, врахував тяжкість інкримінованого підозрюваному ОСОБА_6 правопорушення, його характер та обставини, відомості про особу підозрюваного.
На підставі чого, за результатами розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що прокурором під час судового розгляду доведено, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.
З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження щодо підозрюваного ОСОБА_6 строку тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень та суворість можливого покарання за вчинені злочини, не дає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи апелянта, за змістом апеляційної скарги, про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також розумності строку тримання під вартою не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Доводи апелянта щодо неврахування слідчим суддею можливості застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід є такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки наявність підстав для застосування іншого запобіжного заходу розглядалась під час розгляду клопотання слідчого, адже прокурор довів наявність обставин, які у своїй сукупності свідчать про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання доведеним ризикам, зазначеним у клопотанні, буде недостатнім.
Крім того, відповідно до вимог ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Подання до суду письмових зобов`язань молодшого сержанта ОСОБА_14 , головного сержанта ОСОБА_15 , молодшого сержанта ОСОБА_16 , солдата ОСОБА_17 , які входять до особового складу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), а також письмові зобов`язання командира мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) ОСОБА_11 про бажання взяти ОСОБА_6 на поруки, забезпечувати виконання підозрюваним, покладених на нього, відповідно до ст. 194 КПК України обов`язків, а також забезпечувати явку ОСОБА_6 до органу досудового розслідування, слідчого судді чи суду на першу вимогу, так само, як і подана до Київського апеляційного суду заява зобов`язання командира мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) ОСОБА_11 про бажання взяти ОСОБА_6 на поруки не можуть бути безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовують існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначив розмір застави в даному кримінальному провадженні.

Згідно з абзацом 8 ч. 4 ст. 183 КК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України.
Виходячи з наведеної вище норми кримінального процесуального закону, доводи захисника про незаконне не визначення розміру застави, не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Враховуючи вище викладене, а також те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5ст. 260 КК України, до нього може бути застосований лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

З огляду на зазначене вище, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст. ст. 176 178, 183, 194, 196, 197, 199 КПК України, з урахуванням характеру та ступеню суспільної небезпечності кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , конкретних обставин кримінального провадження продовжив підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, на 39 днів, по 21.08.2022 року включно.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам, є обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні клопотання, як на тому наполягає сторона захисту, чи про застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.
Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції остаточно дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника, з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.
Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді щодо наявності підстав для продовження відносно ОСОБА_6 строку тримання під вартою не спростовують.
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 липня 2022 року, якою задоволено клопотання слідчого Слідчого відділу Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 про продовження запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 у виді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000489 та продовжено запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у виді тримання під вартою до 21 серпня 2022 року включно - залишити без змін, а апеляційну скаргузахисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , без задоволення.
У задоволенні заяви ОСОБА_11 про взяття на поруки підозрюваного ОСОБА_6 , - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/2927/2022
Єдиний унікальний номер 752/5270/22
Категорія: ст. 199 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_12 .
Доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1