Справа № 944/4931/20
Провадження №1-кп/944/1084/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.05.2022 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючої судді - ОСОБА_1
з участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в місті Яворові в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001309 від 04 листопада 2020року про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Приборівка Липовецького району Вінницької області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 , 29.08.2017року на підставі наказу тво. командира військової частини НОМЕР_1 був зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду навідника-оператора військової частини НОМЕР_1 . Будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 за контрактом, обвинувачений ОСОБА_4 об 08 год 00 хв 25.02.2020року усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки, та бажаючи їх настання, тимчасово ухилився від несення військової служби з мотивів небажання переносити труднощі такої, через свою особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання службових обов`язків, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 в умовах особливого періоду та по 04.11.2020 року перебував за місцем свого проживання, де проводив свій час на власний розсуд. 04.11.2020року обвинувачений ОСОБА_4 добровільно з`явився до Територіального управління Державного бюро розслідувань в м.Львові. Своїми діями ОСОБА_4 вчинив самовільне залишення військової частини військовослужбовцем(крім строкової служби) в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті.
Як встановлено у судовому засіданні, покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, те, що учасниками провадження не оспорюються фактичні обставини провадження, судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо

добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
З врахуванням наведеного, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у самовільному залишенні військовослужбовцем військової частини в умовах особливого періоду, крім воєнного стану доведена повністю, а його дії за ч.4 ст.407 КК України кваліфіковано вірно.
Відповідно до ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Згідно п.п.1,3 ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 ККУкраїни відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , згідно ст.66 КК України, є щире каяття та сприяння у розкритті злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст.67КК України, судом не встановлено.
Згідно ст.50 ККУкраїни, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
З урахуванням наведеного, обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати покарання в межах санкції ч.4 ст.407 КК України у виді позбавлення волі. Однак, враховуючи особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем свого проживання, являється учасником бойових дій, має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 08 травня 2018року, його відношення до вчиненого злочину, з урахуванням пом`якшуючих обстаивин слід прийти до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому, відповідно до вимог ст.75 КК України його слід звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369,371,373-374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407КК України, та призначити йому покарання, у виді 03 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75ККУкраїни звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 01 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до вимог ст.76ККУкраїни, покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області.
Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ ОСОБА_1