Справа № 549/192/21
Провадження № 1-кп/549/3/22
УХВАЛА

07 липня 2022 року Чорнухинський районний суд Полтавської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду селища Чорнухи кримінальне провадження №0000133 від 24.05.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у с.Калинівка Білопільського району Сумської області, проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, не працюючого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, освіта базова загальна середня, раніше судимого:
1) 22 вересня 2015 року Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;
2)12 липня 2017 Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна. 31 серпня 2018 року звільнений у зв`язку з відбуттям покарання;
3) 25 листопада 2020 року Пирятинським районним судом Полтавської області за ч.4 ст.152 КК України до 5-ти років позбавлення волі, з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

установив:

На розгляді суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України.
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 , 10.05.2021, перебуваючи в приміщенні ферми №1 СТОВ «Перемога» розташованої в с.Нова Петрівщина Лубенського району Полтавської області, помітив на ліжку мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 6 Pro», з флеш-носієм на 16 GB.
Після чого переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, з метою викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно викрав мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 6 Pro», з флеш-носієм на 16 GB належний ОСОБА_6 , яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.
Таким чином заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1425 грн.
Під час підготовчого судового засідання прокурором заявлено клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 2 місяці.
Як вбачається з матеріалів клопотання, метою застосування обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ст.177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України), оскільки ОСОБА_4 неодноразово належним чином повідомлявся про час та місце проведення судового засідання, однак за викликами суду 11.08.2021, 15.09.2021, 07.10.2021 та 13.10.2021 не з`являвся, про причини неявки суд не повідомляв.
Ухвалами Чорнухинського районного суду від 15.09.2021 та 07.10.2021 до ОСОБА_4 було застосовано примусовий привід в судове засідання, але ухвали суду не виконані, оскільки місцезнаходження ОСОБА_4 встановлено не було, внаслідок чого судом в черговий раз до обвинуваченого застосовано примусовий привід у судове засідання, призначене на 28.10.2021.
2) незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України), оскільки обвинуваченому ОСОБА_4 відоме місце проживання потерпілого ОСОБА_6 та свідків у кримінальному провадженні, обвинувачений зможе незаконно на них вплинути з метою зміни показів на свою користь або до відмови від дачі свідчень.
Також, ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину зможе здійснювати залякування рідних і близьких потерпілих чи свідків, примушуючи останніх відмовитися від своїх свідчень;
3) вчиняти інші кримінальні правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України), оскільки ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за аналогічний злочин, однак належних висновків для себе не зробив та продовжив вчиняти нові кримінальні правопорушення, не працює та не має постійних та законних джерел до існування, не має сталих соціальних зв`язків та постійного місця проживання. Вказане свідчить про те, що останній схильний до вчинення кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
З огляду на зазначене прохала застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти визначеними ризикам.
Крім того, посилаючись на відсутність підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України, вважала можливим призначення судового розгляду на підставі направленого до суду обвинувального акта, просила викликати в судове засідання свідків згідно з поданим письмовим переліком.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечували, вважали пред`явлене обвинувачення та клопотання необгрунтованим, а подані стороною обвинувачення докази не підтверджують наявність ризиків. Просили у задоволенні клопотання відмовити, обрати ОСОБА_4 , який проживає з матір`ю, запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Обвинувачений ОСОБА_4 знав про перебування на розгляді в суді кримінального провадження стосовно нього, проте знаходився на роботі в м.Києві, а з початку введення воєнного стану перебував за своїм зареєстрованим місцем проживання в с.Гільці і не переховувався. Жодним чином на потерпілого і свідків не впливав.
Не заперечували проти призначення провадження до судового розгляду, виклику для допиту свідків, заявлених прокурором.
Заслухавши думку учасників судового провадження суд вважає, що під час підготовчого судового засідання не встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України, а тому підлягає призначенню судовий розгляд.
Виходячи з даних обвинувального акту відповідно до ст.ст.27,191КПК України судовий розгляд може здійснюватися відкрито та суддею одноособово.
Подане прокурором клопотання підлягає задоволенню зважаючи на таке.
Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання за клопотанням учасників судового провадження суд має обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Відповідно до вимог ч.4 ст.176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливати на свідків у цьому ж провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення.
Згідно з ст.178 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей, тощо.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України .
З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні в період іспитового строк кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, яке відповідно до класифікації, передбаченої ст.12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину. Санкція цієї статті передбачає покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк до 5 років позбавлення волі.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".
Оцінюючи та враховуючи в сукупності всі обставини, наявність обґрунтованого обвинувачення, а також те, що ОСОБА_4 не одружений, раніше неодноразово судимий, в тому числі і за вчинення злочинів проти власності, не займається суспільно-корисною працею, обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину під час іспитового строку, перебував у розшуку, наявні підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, відповідно наявні ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
З огляду також на наявність судимостей у з обвинуваченого, суд бере до уваги рішення ЄСПЛ у справі Сельчук проти Туреччини (Selcuk v. Turkey, §34), Мацнеттер проти Австрії (Matznetter v. Austria, §9), де суд встановив, що наявність судимостей вказує на наявність підстав для існування ризику, передбаченого п.5 ч.1ст.177 КПК України, спроби вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Водночас суду не підтверджено фактичними даними, що обвинувачений може здійснити вплив на потерпілу та свідків, а тому вказані в клопотанні ризики є необгрунтованими припущеннями.
Разом з тим, з огляду на викладене суд дійшов до висновку про необхідність та доцільність застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу - тримання під вартою строком на 60 днів.
На даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором під час розгляду клопотання, що виключає можливість застосування ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу.
Необхідно зазначити, що суд у підготовчому судовому засіданні не з`ясовує обставини вчинення кримінальних правопорушень та не перевіряє їх дослідженням доказів, оскільки вказане не допустиме на даній стадії судового провадження з огляду на принципи змагальності та диспозитивності кримінального судочинства.
Поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд вважає необхідним враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).
У матеріалах провадження містяться достатні дані, які переконують суд у тому, що обвинувачений ОСОБА_7 може бути причетним до вчинення інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, обвинувачення, яке йому повідомлене, є вірогідним та достатнім для застосування щодо нього обмежувального заходу у виді тримання під вартою.
Тримання під вартою обвинуваченого є виправданим існуванням суспільного інтересу на забезпечення правосуддя у кримінальному провадженні, що за таких обставин перевищує принципи поваги до особи та особистої свободи.
Вирішуючи питання початку строку перебування під вартою, суд враховує практику Європейського суду з прав людини (справа «Де Вільде, Оомс і Версип проти Бельгії»), відповідно до якої момент, з якого обмеження свободи особи починається не з часу коли її доправили до дільничного відділку чи документально оформили затримання, а з часу, «коли особа не є вільною у пересуванні» і «не може вільно покинути певне, визначене владою місце».
Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.
З урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, суд вважає, що застава в розмірах, визначених в п.1 ч.5 ст.182 КПК України, здатна забезпечити виконання обвинуваченим у вчиненні нетяжкого злочину покладених на нього обов`язків, передбачених КПК України, та призначає заставу в розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 26 000 грн ( 2600 грн х 10), з покладенням на нього в разі звільнення обов`язків, передбачених п.п. 1-4 ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.177, 194 , 314, 315 КПК України, суд,

ухвалив:

1.Призначити судовий розгляд в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України на 14 годину 00 хвилин 18 липня 2022 року.
2.Викликати в судове засідання прокурора, потерпілого, обвинуваченого, захисника та свідків сторони обвинувачення.
3.Забезпечення прибуття в суд свідків згідно з ч.1 ст.327 КПК України покласти на прокурора, який заявив клопотання про їх виклик.
4.Клопотання прокурора Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
5.Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк два місяці з 11 год 00 хв 07 липня 2022 року по 11 год 00 хв 04 вересня 2022 року.
6. Обвинувачений підлягає звільненню з-під варти в разі внесення застави в розмірі 26 000 гривень з покладенням на нього в цьому випадку на цей же строк таких обов`язків:
- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;
-утримуватися від спілкування з свідками, потерпілою.
7. Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі звільнення з-під варти він зобов`язаний виконувати покладені на нього судом обов`язки, невиконання яких тягне за собою звернення суми застави в дохід держави та подальшу заміну запобіжного заходу на більш суворий.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1