Справа № 454/1534/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1204/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сокаль Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на вирок Сокальського районного суду Львівської області від 12 листопада 2021 року у кримінальному провадженні про обвинувачення останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаним вироком ОСОБА_7 визнано винним за ч. 2 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді 7 позбавлення волі.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_7 ухвалено рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Застосовано запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_7 у виді домашнього арешту строком на 60 діб, тобто до 10 січня 2022 року включно.

Покладено на обвинуваченого ОСОБА_7 наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; 2) заборонити підозрюваному з 21 год. 00 до 06 год. 00 хв. наступної доби залишати житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , за винятком часу, необхідного для перебування у медичному закладі для лікування; проведення слідчих дій по даному кримінальному провадженню за викликом слідчого прокурора та суду; 3) у випадку наявності закордонного паспорту здати його в територіальний орган ДМС України за місцем проживання.

Вирішено питання з речовими доказами та накладеним арештом на майно.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 14 квітня 2019 року, близько 22.30 годин, перебуваючи в кімнаті житлового будинку, за адресою АДРЕСА_1 , за місцем спільного проживання, на ґрунті особистих неприязних відносин, вчинив сварку зі своїм дядьком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка переросла у бійку, в ході якої ОСОБА_7 взяв металеву мотику та реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, гострою стороною даної металевої мотики, наніс потерпілому удар в ділянку голови, спричинивши ОСОБА_9 тупу відкриту черепно-мозкову травму, яка відноситься до тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння і перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням його смерті. Від отриманих травм ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 о 01:20 год. помер в реанімаційному відділенні Комунального підприємства «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради».

Таким чином, ОСОБА_7 наніс потерпілому умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України.

Не погоджуючись із вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуваний вирок змінити та перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 121 КК України на ст. 124 КК України.

В обгрунтування апеляційний вимог покликається на те, що місцевим судом невірно кваліфіковано дії обвинуваченого, а саме стороною обвинувачення не надано переконливих доказів того, що ОСОБА_7 діяв з умислом на заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, при цьому не здійснюючи свого захисту від протиправного посягання з боку останнього.
Вважає, що судом першої інстанції не знайдено підтвердження того, що обвинувачений наніс умисне тяжке тілесне ушкодження без перевищення меж необхідної оборони. При цьому суд дійшов до хибного висновку, що між обвинуваченим та потерпілим існували неприязні відносини, оскільки показання свідків свідчать про протилежне.
На переконання апелянта, місцевим судом не з`ясовано мотивів спричинення обвинуваченим тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_9 .
Також сторона захисту стверджує, що конфлікт був розпочатий потерпілим, який душив обвинуваченого та наносив йому удари в голову, однак факт існування в обвинуваченого ОСОБА_7 тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості та надані ним показання залишені без уваги. До того ж, знаряддя злочину мотика знаходилась в кімнаті, де перебував потерпілий, тобто обвинувачений не заготовляв спеціально даний предмет. Після нанесення удару обвинувачений сам викликав швидку допомогу.
Таким чином, як стверджує адвокат, у діях ОСОБА_7 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу та просили таку задовольнити.
Прокурор ОСОБА_8 заперечив проти задоволення апеляційних вимог.
Заслухавши доповідача, позицію сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення частково, з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній частині вироку зазначаються, окрім іншого: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що судом першої інстанції цих вимог закону дотримано не було.

З вироку суду вбачається, що за результатами судового розгляду суд першої інстанції прийшов до висновку, що в діях обвинуваченої ОСОБА_7 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Проте, суд першої інстанції, всупереч вимогам п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, в мотивувальній частині вироку виклав формулювання обвинувачення пред`явлене ОСОБА_7 органом досудового розслідування, однак своїх висновків щодо встановлених фактичних обставин справи та формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним не навів.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначається, зокрема: покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом.

Як слідує з вироку Сокальського районного суду Львівської області від 12 листопада 2021 року, ОСОБА_7 визнано винним за ч. 2 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді 7 позбавлення волі.

При цьому санкція ч. 2 ст. 121 КПК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а ст. 115 КПК України визначено, що строки обчислюються годинами, днями і місяцями. Однак всупереч цим вимогам місцевий суд не визначив у яких саме одиницях вимірювання часу здійснюватиметься обчислення строку відбування покарання ОСОБА_7 .

Допущені порушення кримінального процесуального закону, відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, є істотними і такими, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції в оскаржуваному вироку залишив поза увагою висновок експерта №028/2019 від 20 травня 2019 року (а.с. 117), відповідно до якого у ОСОБА_7 під час проведення судово-медичної експертизи було виявлено рубець в лобній ділянці справа, який є наслідком загоєної рани та утворився від дії тупого предмета, міг виникнути 14 квітня 2019 року та за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження.

При цьому, як слідує з диску слідчого експерименту від 7 травня 2019 року, що був проведений за участю обвинуваченого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , обвинувачений зазначив, що зробив зауваження своєму дядькові, щоб той помив ноги та зробив тихіше телевізор. Тоді він сам встав з ліжка та підійшов до дядька, щоб забрати у нього пульт, та зробив тихіше телевізор. Тоді дядько підійшов до нього та вдарив його в голову, між ними розпочався конфлікт. Він побачив біля дзеркала мотику, взяв її та вдарив нею у голову дядька. Останній впав біля ліжка, почала текти кров, тоді він вибіг з кімнати та викликав швидку допомогу.

Таким чином місцевий суд не надав оцінку тому факту, що наявні у ОСОБА_7 тілесні ушкодження підтверджують застосування щодо нього насильства з боку потерпілого.

За наведеного, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд.

Відповідно до ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Оскільки вирок суду із зазначених вище підстав, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, колегія суддів не здійснює оцінки доводів апеляційних скарг, які підлягають перевірці при новому розгляді в суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду, суду першої інстанції необхідно врахувати зазначене у даній ухвалі апеляційного суду, усунути порушення вимог кримінального процесуального закону, які стали підставами для скасування вироку суду та призначення нового судового розгляду, повно, всебічно, неупереджено та об`єктивно дослідити всі зібрані докази у справі, ретельно перевірити усі наявні в матеріалах кримінального провадження докази, дати кожному зібраному доказу належну правову оцінку, відповідно до ст. 94 КПК України, перевірити усі доводи викладені в апеляційних скаргах та за результатами розгляду ухвалити мотивоване, законне та обґрунтоване рішення.

Таким чином апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 підлягає до задоволення частково, а вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду кримінального провадження в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Сокальського районного суду Львівської області від 12 листопада 2021 року відносно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, у Сокальському районному суді Львівської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4