Справа №293/865/22
Провадження №1-кп/293/219/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2022 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Черняхів в режимі дистанційного судового провадження за допомогою відеоконференції з Черкаським СІЗО з обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальне провадження №0000676 від 25.04.2022 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гусів, Калінінградської області, РФ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, з середньою освітою

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 та ч.1 ст.263-1 КК України

ВСТАНОВИВ:
І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінальних правопорушень, форми вини і мотивів кримінальних правопорушень.
26 лютого 2022 року у ОСОБА_4 , який перебував за адресою: АДРЕСА_2 виник злочинний умисел направлений на незаконне виготовлення для подальшого зберігання вогнепальної зброї.
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне виготовлення для подальшого зберігання вогнепальної зброї, у вказаний період часу та місці ОСОБА_4 виготовив самопал за допомогою підсобних матеріалів господарського призначення, а саме: металевої трубки, дерев`яної ручки, які обмотав ізолюючою тканевою стрічкою, після чого просвердлив отвір для запалювання горючої суміші.
Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на подальше незаконне зберігання вогнепальної зброї, ОСОБА_4 , не маючи передбаченого законом дозволу на зберігання зброї, в порушення вимог п.9 абзацу другого Постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576 «Про затвердження Положення про дозвільну систему», відповідно до якого видача дозволів на виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорону, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття підприємств, майстерень і лабораторій здійснюється: на вогнепальну зброю (нарізну воєнних зразків, несучасну стрілецьку, спортивну, навчальну, охолоджену, мисливську нарізну і гладкоствольну), бойові припаси до неї, холодну зброю, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи алогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та заначені патрони, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї - у порядку, визначеному МВС, а також в порушення вимог Наказу МВС України Nо622 від 21.08.1998 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної і холодної зброї, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», відповідно до якого особа для придбання, зберігання і використання вогнепальної, холодної і охолодженої зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів повинна отримати відповідний дозвіл органів внутрішніх справ.
Вказаний виготовлений самопал ОСОБА_4 зберігав за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 .
Достовірно знаючи, про те, що зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу є забороненим, ОСОБА_4 не повідомив до територіального відділення поліції про зберігання самопалу та не здійснив його добровільну видачу та продовжив його зберігання до 24.04.2022.
24 квітня 2022 року в період часу з 21 години 06 хвилин по 21 годину 50 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 , у ОСОБА_4 виявлено та вилучено гладкоствольну дульнозарядну шомполову вогнепальну зброю з ґнотовим запальним зарядом, калібру 14,5мм., яка не відноситься за цільовим призначенням ні до мисливської, ні до бойової та ні до спортивної вогнепальної зброї, виготовлена саморобним способом, яку ОСОБА_4 незаконно виготовив та зберігав за місцем свого проживання без передбаченого законом дозволу, до часу її вилучення.
Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися у незаконному виготовленні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 263-1 КК України.
А також, своїми умисними діями, які виразилися у незаконному зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України.

II. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєнні інкримінованих йому злочинів при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі та вказав, що дійсно 26 лютого 2022 року з початку війни у нього виник умисел на виготовлення вогнепальної зброї, з метою захисту від агресора. Так, він, перебуваючи в себе у будинку, десь на початку березня 2022 року за допомогою підсобних матеріалів господарського призначення виготовив самопал та зберігав за місцем свого проживання в с.Осівка, Житомирського району Житомирської області до моменту, коли виготовлений самопал був вилучений працівниками поліції. Просив суд суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює фактичних обставин справи, суд, встановивши правильне розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, відсутність будь-яких сумнівів у добровільності їхніх позицій, заслухавши їх думку та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, зокрема, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд, допитавши обвинуваченого, вислухавши думку прокурора, дослідивши безпосередньо письмові докази, які є належними, допустимими та достовірними, вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень повністю доведена.

Отже, доказами, дослідженими безпосередньо в судовому засіданні, доведено, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися у незаконному виготовленні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене 1 ст. 263-1 КК України.
Своїми умисними діями, які виразилися у незаконному зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України.
Підстав, у відповідності до ч.3 ст.337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

ІІІ. Мотиви призначення покарання.
Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації.

Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч.1 ст.368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила.

Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Вирішуючи питання про покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно до ст. 12 КК України, віднесені до категорії тяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Варто відмітити, що колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 09 жовтня 2018 року у справі №756/4830/17-к вказала про те, що визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Отже, враховуючи характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України є тяжкими злочинами, дані про особу винного, який на обліку в лікаря нарколога не перебуває, на облікуу лікаря психіатра хоч і перебуває, однак, згідно висновку судово-психіатричонї експертизи № 144 від 25.05.2022 не потребує застосування примусових заходів медичного характеру, посередньо характеризується за місцем реєстрації; раніше в силу ст.89 КК України не судимого, а також той факт, що він повністю визнав свою вину та щиро розкаявся у вчинених кримінальних правопорушеннях, які не спричинили тяжких наслідків, активно сприяв розкриттю злочинів, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі згідно санкцій передбачених ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 263-1 КК України і за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч.1 ст.70 КК України застосовує принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим .

Відповідно до ч.1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи особу винного ОСОБА_4 , наявність обставин, які пом`якшують йому покарання, обставини вчинення ним кримінального правопорушення, суд вважає можливим виправлення його без відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ч.4 ст.75 КК України іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

При визначені тривалості іспитового строку та обов`язків, які необхідно покласти на обвинуваченого, суд враховує характер і тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, вид і строк призначеного покарання, наведені дані, що характеризують особу обвинуваченого, та обставини, які пом`якшують покарання.

На підставі наведеного, суд визначає для обвинуваченого іспитовий строк тривалістю один рік, шість місяців з покладенням на нього обов`язків передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Таке призначене обвинуваченому покарання на думку суду є справедливим та законним з врахуванням всіх фактичних обставин в кримінальному провадженні у їх сукупності, та буде відповідати ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого і є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому в судовому засіданні при дослідженні даних про обвинуваченого відповідно до положень ст.50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому ст. 69, 69-1 КК України, не встановлено.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався. Підстав, передбачених ст.177, 178 КПК України для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не убачає.

ІV. Рішення щодо речових доказів
Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України, у відношенні тих доказів по яким було надано суду відповідні рішення про їх визнання такими.
VІ. Процесуальні витрати
З обвинуваченого необхідно стягнути на користь держави документально підтверджені витрати за залучення експерта для проведення судової експертизи зброї в розмірі 1029 грн. 72 коп.

Керуючись ст.ст. 2,7, 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263-1 та ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.1ст.263-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 2 (два) місяці;

- за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 (два) місяці.

На підставіст.75КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 (два) місяці з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Скасувати арешт у кримінальному провадженні №0000676 від 25.04.2022, накладений постановою Богунського районнного суду міста Житомира від 26.04.2022 на предмет схожий на вогнепальну зброю, 3 гільзи, 1 коробку чорного кольору з порохом, металеву банку з написом "порох охотничий бездимний", предмет схожий на ніж, 2 полімерні зіп-пакети з дроб`ю та порохом.

Речові докази у кримінальному провадженні після набрання вироку законної сили, а саме: предмет схожий на вогнепальну зброю, 3 гільзи, 1 коробку чорного кольору з порохом, металеву банку з написом "порох охотничий бездимний", предмет схожий на ніж, 2 полімерні зіп-пакети з дроб`ю та порохом - знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи зброї в розмірі 1029 (одна тисяча двадцять дев`ять) гривень 72 копійки.
Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду негайно після його проголошення надіслати обвинуваченому, який утримується в Черкаському СІЗО, в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуюча суддя ОСОБА_5