Справа № 308/9810/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.05.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/71/22 за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.02.2022.

Цією ухвалою відмовлено у задоволення скарги захисника - адвоката ОСОБА_5 поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.27, ч.1 ст.362 КК України, відомості про які 21.03.2018 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000023.

З матеріалів судового провадження вбачається, що захисник адвокат ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді зі скаргою про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.27, ч.1 ст.362 КК України у кримінальному провадженні №0000023. В обґрунтування скарги захисник зазначив, що під час проведення досудового розслідування не здобуто належні та допустимі докази, які б підтверджували причетність ОСОБА_6 до вчинення вказаних кримінальних правопорушень. ОСОБА_6 у законний спосіб набув право власності на заставне майно за договором іпотеки. Вказує на те, що відповідно до договору відступлення права вимоги від 29.09.2017, підозрюваному перейшли права на заставне майно, в тому числі спірну земельну ділянку, таким чином оскільки протягом тривалого часу боржники не виконували вимогу іпотекодержателя мало місце звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Стверджує, що коли ОСОБА_6 реєстрував право власності на спірне майно, він не знав про існування ухвали суду від 27.10.2017 про забезпечення позову, яка, окрім іншого була постановлена у відсутності учасників справи. До того ж, про існування цієї ухвали ОСОБА_6 не могло бути відомо з тих підстав, що він не був стороною виконавчого провадження. Жодними доказами не доведено, що ОСОБА_6 вчиняв будь-які шахрайські дії стосовно потерпілих. Щодо наявності в діях ОСОБА_6 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1. ст.362 КК України вказує на те, що допущену технічну описку у зазначенні адреси розташування об`єкта нерухомого майна у заяві про реєстрацію права власності, не можна розцінювати, як підбурювання до вчинення злочину. Також, захисник вважав, що слідчим було порушено процесуальний порядок вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру.

-2-

Зазначає, що наявний у матеріалах кримінального провадження відеозапис не підтверджує факту вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру та ознайомлення його зі змістом такої, також під час спроби слідчого вручити ОСОБА_6 повідомлення про підозру, слідчий не роз`яснив права, передбачені ст.42 КПК України.
Ухвала слідчого судді мотивована тим, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 складене з дотриманням вимог ст.ст.203,277,278, КПК України, а тому в задоволенні скарги слід відмовити. У повідомленні про підозру викладений її зміст та вказана правова кваліфікація кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , із зазначенням статей (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність. При цьому слідчим суддею враховано, що повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру, а такі доводи захисника можуть бути перевірені тільки під час судового провадження. Також, слідчий суддя констатував, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується ухвалами суддів, якими ОСОБА_6 було обрано та продовжено дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Щодо посилання сторони захисту на порушення процесуального порядку вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру, то таке, на думку слідчого судді є необґрунтованим та спростовується наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, а саме відеозаписом на якому зафіксовано обставини вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру. Зокрема, ОСОБА_6 під час того, як слідчий намагався зачитати йому зміст повідомлення про підозру покинув місце проведення процесуальної дії, у зв`язку з чим таке повідомлення про підозру було залишено йому на подвір`ї власного дворогосподарства.
В апеляційній скарзі, захисник - адвокат ОСОБА_5 просить ухвали слідчого судді від 23.02.2022 скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення вимог скарги. Вважає прийняте слідчим суддею рішення незаконним і таким, що суперечить фактичним обставинам справи. Вказує на те, що слідчий суддя констатуючи у своїй ухвалі про обгрунтованість повідомлення про підозру не праві був посилатися на ухвали слідчих суддів про застосування та продовження ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу, у яких, на його думку встановлено та констатовано наявність обґрунтованої підозри, оскільки такі ухвали не є тим рішенням, які мають преюдиційне значення для суду. Зазначає, що у супереч наведеним в ухвалі слідчого судді доводам, сторона захисту не порушувала питання про дослідження доказів на предмет їх законності та обґрунтованості, натомість вказувала про відсутність правових та фактичних підстав для повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.27, ч.1 ст.362 КК України. Також, слідчим суддею не надано належної правової оцінки порушенню слідчим порядку вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру. Просить врахувати, що з відеозапису долученого до матеріалів провадження вбачається, що слідчий не зачитував ОСОБА_6 зміст повідомлення про підозру, не роз`яснював йому його права, також не можливо достовірно встановити чи перекинуті слідчим через паркан аркуші паперу являли собою саме повідомлення про підозру. Також зауважує, що на момент вручення повідомлення про підозру, слідчому було достовірно відомо про залучення ОСОБА_6 захисника у даному кримінальному провадженні, однак ним не вжито жодних заходів щодо його повідомлення про проведення процесуальної дії. З наведених підстав захисник вважає повідомлення про підозру ОСОБА_6 не обґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

У доповненні до апеляційної скарги, захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 посилається на доводи, які аналогічні доводам його апеляційної скарги. На його думку, матеріали провадження не містять достатніх доказів для повідомлення

-3-

ОСОБА_6 про підозру, оскільки не вказують на причетність останнього до ймовірного кримінального правопорушення. Вважає, що ОСОБА_6 не набув статус підозрюваного, оскільки орган досудового розслідування порушив процесуальний порядок вручення йому повідомлення про підозру, зокрема під час спроби вручити ОСОБА_6 повідомлення про підозру за місцем його проживання, слідчий не роз`яснював йому його права, не вжив заходи щодо забезпечення участі захисника під час здійснення цієї процесуальної дії, підозрюваному не зачитувався зміст підозри. Також, захисник вважає, що слідчий суддя в ухвалі незаконно послався, як доказ підтвердження обґрунтованості підозри на ухвали слідчих суддів про застосування та продовження ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу, оскільки такі не мають преюдиційного значення.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного, захисника, неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки. Крім того апеляційний суд враховує заяву підозрюваного та його захисника адвоката ОСОБА_5 , про розгляд апеляційної скарги у їх відсутності.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_5 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивного з`ясування обставин, які підтвердженні доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведенні належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці вимоги кримінального процесуального закону при розгляді скарги слідчим суддею дотримано.
Підстави та порядок повідомлення про підозру визначено главою 22 КПК України.
Відповідно до ст.276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно ст.277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу,

-4-

місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
Дослідивши матеріали судового провадження у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги ст.ст.276,277 КПК України, Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та рішень Європейського суду з прав людини, постановлених у справах проти України, слідчим суддею при розгляді скарги захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 були враховані, внаслідок чого постановлено судове рішення, яке з огляду на норми процесуального та матеріального права слід вважати законним та обґрунтованим.
Відповідно до п.10 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що СУ ГУ НП Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 21.03.2010 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.27, ч.1 ст.362 КК України.
12.10.2021 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.27, ч.1 ст.362 КК України.
Згідно п.3 ч.1 ст.276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Зі змісту цієї норми випливає, що можливість оскарження повідомлення про підозру, відповідно до п.10 ч.1 ст.303 КПК України, пов`язана виключно з питанням її обґрунтованості, тобто достатності доказів для її повідомлення, а не з будь-якими іншими доводами. Підозра є мінімальним стандартом в аспекті доказування, для якого достатньо щонайменших ознак, які здатні переконати стороннього спостерігача, що особа може бути причетна до кримінального правопорушення. Тому повідомлення про підозру слідчий суддя скасовує лише у разі, якщо воно є необґрунтованим, тобто нездатним переконати стороннього спостерігача, що особа може бути причетна до кримінального правопорушення. Ніякі інші порушення слідчим чи прокурором норм КПК не можуть бути підставою для скасування підозри, оскільки вони тягнуть за собою інші передбачені цим Кодексом процесуальні наслідки.
Цього припису кримінального процесуального закону слідчий суддя дотримався. В ухвалі зазначив, що наявна сукупність доказів, на його думку, давали слідчому підстави підозрювати ОСОБА_6 в указаних діяннях.
Скарга захисника адвоката ОСОБА_5 не містить жодного доводу необґрунтованості підозри, оскільки викладені в ній доводи, не переконують у необґрунтованості підозри ОСОБА_6 , а тому не можуть бути правовою підставою для скасування повідомлення про підозру.
Колегія суддів враховує і те, що частина 5 статті 9 КПК України передбачає, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності

-5-

з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, як сказано в рішенні Європейського суду з прав людини, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994, де суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри, повідомленої ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.27, ч.1 ст.362 КК України, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.
Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування. Тобто, ті обставини про які вказував у своїй скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 щодо того, що ОСОБА_6 на законних підставах набув право власності на спірне майно і, що йому не було відомо про існування ухвали суду про забезпечення позову щодо цього майна, а також те, що він здійснював підбурюваннядержавного реєстратора на вчинення злочину, оскільки лише формально припустився технічної помилки у заяві про реєстрацію права власності, у частині значення адреси розташування об`єкту нерухомого майна, не можуть бути предметом оцінки та перевірки слідчим суддею під час розгляду скарги, поданої у порядку п.10 ч.1 ст.303 КПК України.
Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст.17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень п.10 ч.1 ст.303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.
Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою.

-6-
Окрім того, визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду (ст.89 КПК України).
Наведене в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» поняття «обґрунтована підозра», означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Крім того, Європейський суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.
Отже, на початковій стадії розслідування, оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.
При цьому повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.
Скарга захисника адвоката ОСОБА_5 не містить жодного доводу необґрунтованості підозри, а також всі інші викладені в ній доводи, не переконують у необґрунтованості підозри ОСОБА_6 , а тому не можуть бути правовою підставою для скасування повідомлення про підозру.
Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи захисника адвоката ОСОБА_5 щодо порушення процесуального порядку вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру, з огляду на таке.
Відповідно до ч.1ст.42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Діючим КПК України передбачено, що у разі неможливості вручити особисто повідомлення про підозру, вживаються заходи для повідомлення про підозру у спосіб, передбачений для виклику та приводу особи (глава 11 КПК України, ст.ст.135,136 КПК), тобто, шляхом: надіслання поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою (ч.1ст.135 КПК України); вручення під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з нею проживає «для передання»; вручення житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч.2 ст.135 КПК України).
Як вбачається з матеріалів судового провадження, 12.10.2021 слідчим було складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.27, ч.1 ст.362 КК України.
В цей же день, слідчий ОСОБА_8 прибув за місцем проживання ОСОБА_6 , де намагався вручити йому повідомлення про підозру, від отримання якої ОСОБА_6 відмовився. Вказана процесуальна дія, яка полягає у врученні підозри була зафіксована за допомогою технічних засобів слідчим, який її проводив, в свою чергу відмова ОСОБА_6 від отримання письмової підозри, зафіксовано у вказаному повідомленні.
За таких обставин, колегія суддів приходить висновку про те, що органом досудового розслідування дотримано порядок повідомлення ОСОБА_6 про підозру.
Аналізуючи наведені у скарзі захисника адвоката ОСОБА_5 доводи з приводу порушення процесуального порядку вручення повідомлення про підозру, то такі фактично зводяться до того, що слідчий у разі неможливості особисто вручити ОСОБА_6 повідомлення про підозру мав вжити заходи для повідомлення про підозру у спосіб, передбачений для виклику та приводу особи ( глава 11 КПК України, ст.ст.135,136), тобто, шляхом: надіслання поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком.

-7-

Однак таке, судження на думку апеляційного суду є хибним, оскільки відповідно до ч.1 ст.42 КПК України, вжиття заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень, стосується особи щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення її місця знаходження.
Крім того, аналіз наявних у матеріалах судового провадження письмових доказів дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 відома суть підозри та він ознайомлений з її змістом, а тому він набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні відповідно до ст.42 КПК України.
Доводи захисника про те, що слідчий суддя в ухвалі констатуючи наявність обґрунтованої підозри, свої висновки, окрім іншого, обгрунтував ухвалами слідчих суддів про застування про продовження ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу є слушними та заслуговують на увагу, однак не є підставами для скасування ухвали від 23.02.2022, оскільки не впливають на правильність висновку слідчого судді щодо необґрунтованості скарги та відсутності підстав для скасування повідомлення про підозру.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі захисника адвоката ОСОБА_5 аналогічні, що і в скарзі до слідчого судді підстави, з яких заявник просить скасувати ухвалу слідчого судді, були предметом перевірки слідчого судді та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та фактично зводяться до переоцінки встановлених слідчим суддею фактичних обставин, яким дано вірну оцінку, а тому підстав для задоволення такої скарги немає.
При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст.26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення та захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст.404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст.404,405,407,422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_5 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.02.2022, якою відмовлено у задоволення скарги захисника - адвоката ОСОБА_5 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.27, ч.1 ст.362 КК України, відомості про які 21.03.2018 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000023,- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: