Справа № 201/3709/2022
Провадження № 1кп/201/625/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000433 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

-10.03.2020 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

-10.04.2020 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

-30.11.2021 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська по ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, -

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 17.05.2022 точного часу не надалось можливим, але не пізніше 11 год. 50 хв. знаходячись в кабінеті медичної сестри, який розташований на І поверсі КП «ДОПЦ зі стаціонаром» ДОР» за адресою: м. Дніпро, вул. Космічна, 17 в жіночій сумці потерпілої ОСОБА_5 побачив банківську карту «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить останній та грошові кошти у розмірі 850 грн.. Вказане майно ОСОБА_3 визначив об`єктом свого злочинного посягання та в нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, повторно, вчинене в умовах воєнного стану та привласненні офіційного документа з корисливих мотивів, а саме подальшій крадіжці грошових коштів з банківської карти, належних потерпілій ОСОБА_5 , вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи злочинний умисел, направлений на незаконне привласнення офіційного документа та таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, вчиняючи злочин в умовах воєнного стану, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, ОСОБА_3 своєю рукою взяв з жіночої сумки потерпілої ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 850 грн. та банківську карту «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить потерпілій ОСОБА_5 , тим самим привласнив вказану банківську карту, яка відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» є електронним носієм Інформації, який ініціює переказ грошей з відповідного рахунку та засобом доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом).

В подальшому, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, утримуючи при собі платіжний документ, а саме банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 та грошові кошти у розмірі 850 грн., що належить, потерпілій ОСОБА_5 та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч. 4 ст. 185 КК України, а саме, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану та кримінальний проступок відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 357 КК України, а саме, привласнення офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів.

Далі, ОСОБА_3 , продовжуючи свою злочинну діяльність, після того, як незаконним способом заволодів банківською картою «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить потерпілій ОСОБА_5 , що у відповідності до Закону України від 2 квітня 1992 року «Про інформацію», Закону від 2 жовтня 2001 року «Про платіжні системи та переказ коштів в України», п. 1 ст. 5 Закону від 22 травня 2003 року «Про електронні документи та електронний документообіг», «Положення про міжбанківські розрахунки», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 8 жовтня 1998 року і ст. 200 КК України є електронним платіжним документом, 17.05.2022 о 11 год. 50 хв. перебуваючи в магазині «Варус», який розташований в м. Дніпро, пл. Європейська, 1Д, достовірно знаючи, що при розрахунку даною банківською карткою по терміналу, не потрібно вводити пін-код доступу до вказаної картки, вирішив цим скористатись, та здійснив два розрахунки вказаною карткою за придбання цигарок «Kent» на суми 365,00 грн. та 365,00 грн., тим самим таємно, умисно, з корисливих мотивів, повторно, в умовах воєнного стану здійснив крадіжку грошових коштів з банківської картки ««ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить потерпілій ОСОБА_5 , тим самим завдавши останній матеріальний збиток на загальну суму 730 грн.
Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч. 4 ст. 185 КК України, а саме, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, в період дії воєнного стану, ОСОБА_3 , 18.05.2022 року приблизно о 10:15 год., перебуваючи у приміщенні стоматологічної поліклініки № 1, яка розташована в м. Дніпро пр. Дмитра Яворницького, 12а, в кабінеті 34, побачив мобільний телефон Tecno SPARK, вартістю 2900,00 грн., який належить потерпілій ОСОБА_6 , визначив його об`єктом свого злочинного посягання та у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, повторно, вчинене в умовах воєнного стану.
Далі, ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, вчиняючи злочин в умовах воєнного стану, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, взяв вказаний мобільний телефон зі столу та помістив до своєї кишені, після чого, утримуючи при собі викрадене майно, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, завдавши потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 2900 грн.
Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч. 4 ст. 185 КК України, а саме, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєних правопорушеннях визнав у повному обсязі, у скоєному розкаявся та надав показання, які повністю підтверджують обставини викладені в обвинувальному акті та не викликають сумніву у їх правдивості з огляду на деталізацію подій обписану обвинуваченим.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений, та інші учасники процесу не оспорюють:

1) подію кримінальних правопорушень (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінальних правопорушень);
2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, форма вини, мотив і мета вчинення кримінальних правопорушень;
3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями.
Також судом встановлено, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. При цьому суд роз`яснив учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України і за результатами згоди учасників, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного станута кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, а саме, викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до категорії тяжких а інше до кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, який судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває,

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_3 за ч.1 ст. 357 КК України слід призначити покарання у виді обмеження волі, за ч.4 ст. 185 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі та на підставі ч.1 ст. 70 КК України призначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначивши покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального проступку та злочину, їх конкретним обставинам і наслідкам, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який вину визнав, раніше судимий, а також буде відповідати загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, та принципам справедливості, достатності і співрозмірності.
Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Враховуючи, що ОСОБА_3 засуджений вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.11.2021, суд вважає за необхідне після призначення покарання за цим вироком призначити покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Питання про речові докази та судові витрати слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100, 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та кримінального проступку за ч. 1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 357 ККУ у виді одного року обмеження волі;

-за ч. 4 ст. 185 ККУ у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 ККУ призначити ОСОБА_3 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначивши до відбуття п`ять років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.11.2021, більш суворим призначеним цим вироком,визначивши до відбуття п`ять років позбавлення волі.

Строк відбуття покаранняОСОБА_3 відраховувати з 31.08.2022 року.
Зарахувати у строк відбуття покарання строк перебування ОСОБА_3 під вартою в період з 18.05.2022 по 31.08.2022.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_3 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази:

-мобільний телефон марки «Tecno Spark», imei 1: НОМЕР_2 , імеі 2: НОМЕР_3 синього кольору, в чорному чохлі повернути потерпілій ОСОБА_6 ;

-2 сліди папілярних візерунків знищити;

-CD-R диск зберігати матеріалах справи.

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати на користь держави:

-при проведенні судової трасологічної експертизи № СЕ-19/104-22/12997-Д від 30.05.2022 у розмірі 1029,72 грн.;

-при проведенні судово-товарознавчої експертизи № 1182 від 24.05.2022 у розмірі 150 грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1