Справа №760/1122/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2022 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження тримання під вартою обвинуваченого у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.187, п. 9 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України, дані про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005186 від 02.10.2020 р., -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 18 квітня 2022 р. обвинуваченому продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 червня 2022 р. включно.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор подав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вважає, що знаходячись на волі обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення можливого покарання за вчинене кримінальне правопорушення, впливати на свідків вчинити інше кримінальне правопорушення та, таким чином, перешкоджати кримінальному провадженню.

Зазначає, що обвинувачений вчинив два злочини, серед яких є особливо тяжкий злочин, пов`язаний із позбавленням життя людини і ризики, передбачені ст. 177 КПК України не відпали.

Обвинувачений та його захисник проти думки прокурора заперечували. Захисник вкотре заявив, що під час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою сталися численні процесуальні порушення, а тому застосування такого заходу захисник вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Так, захисник вказав, що всі слідчі дії були проведені не уповноваженими процесуальними особами.

Крім того, захисник вказав, що ризики є надуманими, а тому підстав для продовження запобіжного заходу немає.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, його захисника, дослідивши матеріали обвинувального акту, суд враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_8 те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом та приходить до висновку, що обставини, на які посилається прокурор у обвинувальному акті, дають достатні підстави суду вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також впливати на свідків, та таким чином негативно вплинути на хід судового розгляду кримінального провадження.
Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та вплинути на свідків.
Так, судом враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого.
Враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , вид та міру покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим, суд вважає наявним ризик того, що він може переховуватися від суду задля уникнення даного покарання.
Так, санкцією ч.3 ст.187 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна, санкцією злочину, передбаченого п.9 ч.2 ст.115 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі. Цей ризик ураховується судом у сукупності з ризиком перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме приховувати чи знищити речові докази, оскільки, за інформацією органів досудового розслідування, обвинувачений вже приховував та знищував докази, зокрема, свій одяг та ніж.
Крім того, в судовому засіданні не допитані свідки, тому суд вважає, що перебуваючи на волі, обвинувачений може впливати на них та такими діями вплинути на хід судового розгляду та встановлення об`єктивної істини в даному кримінальному провадженні. Потерпілий зазначав про необхідність тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою
Так, ОСОБА_7 знайомий із свідками, останньому відомо їх місце роботи/проживання, тому перебуваючи на волі ОСОБА_7 може на них впливати з метою зміни ними своїх показань, тобто наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, зважаючи на те, що ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що вчинив цей злочин у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, є достатньо підстав вважати, що перебуваючи під іншим запобіжним заходом, він може вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Щодо процесуальних порушень, які на думку захисника відбулися під час досудового розслідування та вплинули на застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то дана інформація вже перевірялася слідчими суддями Солом`янського районного суду м. Києва та Шевченківського районного суду м. Києва. Дані слідчі судді не знайшли порушень процесуального закону під час досудового розслідування, і відповідно, застосували та продовжили запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Дані ухвали в апеляційному порядку не переглядались, від однієї апеляційної скарги обвинувачений відмовився.
Питання щодо процесуальних порушень під час досудового розслідування не є тим питанням, що може бути вирішено на даній стадії судового розгляду, оскільки має бути всебічно досліджено на підставі відповідних доказів та показань свідків, а отже, є предметом з`ясування під час комплексного дослідження наявних в справі доказів та допиту свідків на відповідній стадії провадження.
Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції від 04.11.1950 року «Про захист прав людини і основоположних свобод», оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Суд наголошує на тому, що виключний перелік ризиків, запобігти яким має запобіжний захід, визначений ч. 1 ст. 177 КПК України. Виходячи з цього суд не вправі зважати на інші ризики та має зазначати в ухвалі дійсні ризики, а не кожен раз різні чи нові. Враховуючи те, що судовий розгляд триває достатньо довго з об`єктивних причин, ризики із минулих судових засідань залишаються ті самі, оскільки процесуальна стадія не змінюється. Таким чином, кожного разу суд зазначає дійсні ризики, яким кожного разу надає нову оцінку.
Суду не надано жодних доказів того, що ризики, передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України та зазначені в ухвалі Солом`янського районного суду, якою обвинуваченому було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, з минулого судового засідання зменшилися чи зникли. Будь-які дані у суду щодо цього також відсутні.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загально - суспільних прав та інтересів.
Отже, клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Таким чином, оскільки злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_7 вчинений із застосуванням насильства до потерпілої, що потягло за собою смерть людини, суд не визначив розмір застави.
Виходячи із зазначеного, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави.
Строк дії ухвали до 11 серпня 2022 р. включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий

Судді