30.05.2022 Справа № 756/3648/22
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/3648/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.05.2022 слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженого прокурора Оболонського УП ГУНП у м. Києві у кримінальному провадженні №0002469 від 15.07.2021, яка полягає у нерозгляді клопотання від 06.05.2022, поданого в порядку ст. 220 КПК України,
в с т а н о в и в:
25.05.2022 до провадження слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 в порядку ст. 303 КПК України надійшла вищевказана скарга.
Обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_3 зазначає, що 06.05.2022 вона через скриньку для звернень громадян подала до Оболонської окружної прокуратури м. Києв клопотання, яке було отримано уповноваженою особою 12.05.2022. Однак, клопотання у строки, передбачені ст. 220 КПК України, розглянуто не було, а тому бездіяльність уповноваженого прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва у кримінальному провадженні №0002469 щодо цього факту оскаржено до Оболонського районного суду міста Києва.
У судове засідання особа, яка подала скаргу не з`явилась, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялась належним чином. 30.05.2022 до суду надійшло клопотання ОСОБА_3 , де остання просить розглянути скаргу за її відсутності, вимоги скарги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.
Уповноважений прокурор Оболонської окружної прокуратури м. Києва в судове засідання не з`явився. Жодних заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.
Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.
Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали судового провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.
Завданнями кримінального провадження, серед іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).
Прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Згідно з положеннями п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, ч. 5 ст. 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені процедурою, визначеною кримінальним процесуальним законом.
Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.
Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 цього Кодексу.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України, п. 1 якої передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено, серед іншого, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Судовим розглядом встановлено, що Оболонським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування, а Оболонською окружною прокуратурою м. Києва здійснюється нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінального провадження №0002469.
Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Так само, відповідно до ч. 3 ст. 93 КПК України сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів, серед іншого, шляхом ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій. Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу.
Зі змісту скарги та долучених до неї документів вбачається, що 06.05.2022 ОСОБА_3 через скриньку для звернення громадян подала до Оболонської окружної прокуратури м. Києва клопотання від 06.05.2022 в порядку, передбаченому ст. 220 КПК України, у кримінальному провадженні №0002469, яке отримано уповноваженою особою 12.05.2022.
Разом із тим, звернутись з клопотанням в порядку ст. 220 КПК України законодавець наділяє правом перелік учасників кримінального провадження, визначених диспозицією вказаної норми, а саме: сторону захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, а також визначає коло осіб, яким таке клопотання має бути адресоване та які уповноважені надати відповідь на таке клопотання, крім іншого, встановлюючи умову його подання наявність у особи відповідного процесуального статусу у кримінальному провадженні.
Порядок залучення до кримінального провадженні потерпілого чітко визначений § 4 КПК України «Потерпілий і його представник».
Так, відповідно до положень ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
При дослідження матеріалів судового провадження слідчим суддею встановлено, що вони не містять будь-який відомостей про те, що ОСОБА_3 у вказаному провадженні має процесуальний статус потерпілої, який би давав останній право на звернення до органу досудового розслідування чи прокурора з клопотанням в порядку, передбаченому ст. 220 КПК України, і, як наслідок, оскаржити до слідчого судді бездіяльність щодо нерозгляду такого клопотання у порядку, передбаченому ст. 303 КПК України.
Крім того, зі змісту поданого до Оболонської окружної прокуратури м. Києва клопотання від 06.05.2022 вбачається, що його вимоги направлені на внесення змін щодо інформаційного наповнення Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0002469.
Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Відповідно до п. 1 Розділу VII Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого Наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 (Зі змінами, внесеними наказом Генерального прокурора від 23.11.2021 № 377) (далі Положення) відповідальною особою за своєчасність, повноту та об`єктивність внесених до Реєстру відомостей згідно з чинним законодавством є реєстратор. Відповідно до п. 8 Глави 1 Розділу І Положення реєстраторами Реєстру є: прокурори, у тому числі керівники органів прокуратури; керівники органів досудового розслідування; керівники органів дізнання; слідчі органів поліції, безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, та органів Державного бюро розслідувань; детективи підрозділів детективів та внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, уповноважені здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень; дізнавачі підрозділів дізнання органів поліції, безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, та органів Державного бюро розслідувань, а також уповноважені особи інших підрозділів зазначених органів, уповноважені в межах компетенції, передбаченої КПК України, здійснювати досудове розслідування кримінальних проступків.

При цьому, відповідно до п. 1 Розділу VII Положення забезпечення у відомствах контролю за своєчасним, повним та достовірним внесенням інформації до Реєстру у строки, визначені КПК України та цим Положенням, покладено на прокурорів, керівників органів досудового розслідування, органів дізнання всіх рівнів.

Системний аналіз Положення дає підстави вважати, що обов`язок за дотримання правил щодо інформаційного наповнення Єдиного реєстру досудових розслідувань в частині його повноти та правильності покладається на користувачів і реєстраторів Реєстру, а перевірку їх на відповідність Положенню покладається на адміністраторів реєстру, перелік яких визначений Положенням.

При цьому, зміна інформаційного наповнення відомостей, що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні не відноситься ані до слідчої (розшукової), ані до процесуальної дії, відтак бездіяльність, яка є предметом оскарження у даній скарзі, не може бути оскаржено до слідчого судді через призму здійснення ним судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, оскільки способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, ч. 5 ст. 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд учасником кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного приходить до висновку, що в силу принципу змагальності сторін, особою, що подала скаргу, не надано належних та допустимих доказів та в судовому засіданні не встановлено таких, які давали б підстави дійти висновку про наявність правових підстав та об`єктивних фактів для задоволення вимог такої скарги слідчим суддею, а відтак у задоволенні скарги слід відмовити.
Відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Керуючись статтями 1-35, 55, 220, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовити.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1