Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/5259/21
Провадження № 1-кс/723/1421/22
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2022 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд

Чернівецької області в складі

слідчого суддi ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Сторожинець клопотання слідчого СВ ВП №1 м. Сторожинець ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 погоджено прокурором Сторожинецького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженя с.Костинці Сторожинецького району зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , освіта середня, одруженого цивільним шлюбом, на утриманні двоє малолітніх дітей, українця, громадянина України, не працюючого, зі слів учасника АТО, раніше не судимого, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України, -

встановив:

Слідчий СВ ВП №1 м. Сторожинець ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Сторожинецького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , посилаючись на те, що в провадженні знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000376 від 17.12.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України.

За змістом клопотання, підозрюваний ОСОБА_4 15 грудня 2021 року близько 23 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні житлового будинку по АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_7 , під час виниклої суперечки з Власій ОСОБА_8 1970 року народження, умисно, почав наносити удари руками у грудну клітку ОСОБА_9 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження від яких останній невдовзі помер.

Смерть ОСОБА_9 відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №110 від 17.12.2021 року настала від отриманих тілесних ушкоджень, а саме від плевронульмонального шоку, який настав від закритої тупої травми грудної клітини з численними зламами ребер справа та ушкодженням тканин легені.

18 грудня 2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області 18 грудня 2021 року до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на тридцять днів, а ухвалою слідчого судді від 12.01.2022 року запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 продовжено на тридцять днів до 10 лютого 2022 року. В подальшому ухвалою слідчого судді від 03.02.2022 року строк тримання під вартою продовжено до 18 лютого 2022 року, та ухвалою суду від 16 лютого 2022 року до 18.03.2022 року включно.

Слідчий у поданому клопотанні погодженому прокурором просить продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , оскільки продовжують існувати ризики встановлені судом першої інстанції та існують обставини, які перешкоджають завершити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та зазначив, що продовжують існувати ризики передбачені п. 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України та існують обставини, які перешкоджають завершити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Вважає, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, про що зібрано достатньо доказів, він може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інший злочин, оскільки раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Просив продовжити строк тримання під вартою строком на 60 днів.

Підозрюваний та його захисник ОСОБА_5 в суді заперечили проти продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на необґрунтованість ризиків, недоказаність підозри та на соціальну характеристику підозрюваного та просили змінити обраний запобіжний захід на особисте зобов`язання, мотивуючи таке прохання тим, що ОСОБА_4 є учасником АТО і зможе бути корисним в територіальній обороні.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, якими слідчий і прокурор обґрунтовують свої доводи, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Згідно ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, і обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

У випадку не доведення перед судом вказаних обставин, і що вони виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою.

Вирішуючи питання щодо існування зазначених в клопотанні ризиків, а саме передбачених п.3 і 5 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий судя знаходить, що ризик щодо можливості вчинення іншого кримінального правопорушення зменшився тобто втратив свою актуальність внаслідок погашення судимості ще у 2015 році. Втрата цього ризику встановлена Сторожинецьким районним судом 03.02.2022 року при постановленні ухвали про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 .

Зазначення цього ризику в клопотанні свідчить не про появу нового ризику, а про неуважність ініціаторів клопотання та допущення ними помилок при написанні клопотання і його доказуванні в суді.

Що стосується ризику щодо можливості незаконного впливу на свідків то на думку суду вказаний ризик не зменшився і залишається бути актуальними тобто таким, що виправдовує запобіжний захід.

Крім цього слідчим та прокурором в клопотанні викладені обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою і такими обставинами є те, що не отримано і не долучено висновки судово-молекулярної, генетичної, судово-імунологічної, судово-цитологічної та судово-дактилоскопічної експертиз.

Суд враховує вказану, законодавчо визначену обставину, і вважає, що відсутність висновків призначених експертиз перешкоджає слідчому завершити досудове розслідування, що знайшло своє підтвердження також і в ухвалі слідчого судді від 15 березня 2022 року, якою строк досудового розслідування, через відсутність висновків експертиз в т.ч. судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_9 , продовжено до п`яти місяців тобто до 18 травня 2022 року і яка прокурором не була долучена до матеріалів клопотання але постановлялась цим же судом у присутності цих же учасників в т.ч. і підозрюваного ОСОБА_4 і його захисника ОСОБА_5 .

Доказуванню в суді, крім відомостей зазначених в ст. 184 КПК України та крім обставин не зменшення ризиків та обставин які перешкоджають завершенню досудового розслідування, підлягає також і вказана в ст.199 КПК України, обставина щодо того, що дві попередні обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Вказана обставина є третьою обов`язковою обставиною, яка в сукупності із наявними ризиками та неможливістю завершення досудового розслідування, свідчить про необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 .

Аналізуючи надані суду докази наявності цієї обставини, суд констатує, що таких доказів суду не надано, тобто суду не надано доказів, які б виправдовували подальше тримання підозрюваного під вартою.

Натомість, тобто замість доведення цієї обставини, слідчий та прокурор в клопотанні, яке підтримано прокурором в суді, вказали, що оскільки ОСОБА_4 є повнолітньою особою і не особою похилого віку і без фізичних вад то застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо нього не забезпечить виконання ним своїх процесуальних обов`язків і не дасть реальної змоги запобігти ризикам.

На думку суду, це є не так, оскільки повноліття ОСОБА_4 та відсутність у нього фізичних вад, аж ніяк не впливає, в данному випадку, на застосування до нього іншого запобіжного заходу.

Наявним ризиком, який встановлено судом, є ризик щодо незаконного впливу підозрюваним на свідків в цьому кримінальному провадженні і реалізація такого ризику можлива за допомогою такого запобіжного заходу, як домашній арешт.

В даному випадку, суд вважає, що ні обґрунтованість підозри ні наявність ризиків ні будь-які характеризуючі обставини особи підозрюваного не є доказами того, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити встановлений і підтверджений в суді ризик, оскільки всі зазначені в ст.176 КПК України запобіжні заходи мають мету забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, які в будь-якому випадку підозрюваний зобов`язаний виконувати і при відмежуванні точок доторку інтересів підозрюваного та свідків, мету забезпечення ризику можна досягти.

Таким чином в судовому засіданні прокурор довів суду, що існує ризик щодо можливості у підозрюваного незаконного впливу на свідків в цьому кримінальному провадженні, що відповідає обставині встановленій в п.1 ч.3 ст.199 КПК України, та є обставини, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, що відповідає обставині встановленій в п.2 ч.3 ст.199 КПК України, але не доведено обставину зазначену в ч.5 ст. 199 КПК України.

При цьому слідчий суддя враховує також, що підозрюваний проживає в сім`ї з двома неповнолітніми дітьми, він є молодою і працездатною людиною, тобто має стійкі соціальні зв`язки.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, про який просить підозрюваний та його захисник, суд вважає, що запропоноване особисте зобов`язання є занадто м`який запобіжний захід, який не дасть можливості забезпечити ризик незаконного впливу на свідків, однак цілодобовий домашній арешт підозрюваного відмежує його від свідків тобто саме такий запобіжний захід, як домашній арешт, на даному етапі досудового розслідування, є найбільш доцільним та ефективним засобом для запобігання встановлених в суді ризиків.

Згідно положень ст.181 КПК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний час доби. При цьому під житлом у значенні, що використано в статті, на думку слідчого судді, по відношенню до житла підозрюваного ОСОБА_4 , слід розуміти, будинок приватної форми власності з усіма приміщеннями, в яких постійно чи тимчасово проживає підозрюваний, включаючи приміщення, не призначені для проживання, які є складовою цього будинковолодіння.

За правилами статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом і виходячи з цього та враховуючи те, що обґрунтування клопотання прокурора стосується необхідності забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя керуючись вимогами ч.5 ст.194 КПК України вважає, що на підозрюваного слід покласти певні обов`язки і що домашній арешт в такому випадку має бути цілодобовим.

До такого висновку слідчий суддя дійшов з огляду на всі вказані обставини, а також зважаючи на позитивну характеристику підозрюваного по місцю його проживання та з огляду на те, що у підозрюваного міцні соціальні зв`язки.

Твердження сторони захисту щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з огляду на те, що підозрюваний учасник АТО та бажає бути в територіальній обороні, суд знаходить неспроможним так як участь підозрюваного в АТО підтверджується виключно його словами, а бажання перебувати в групах територіальної оборони не є підставою для скасування чи зміни запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182-184, 192-194, 196, 197, 199, 202, 206, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив

В задоволенні клопотання слідчого та прокурора в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , відмовити за недоведеністю всіх обставин встановлених в ч.ч.3, 5 ст.199 КПК України.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком 2 (два) місяці із забороною цілодобово залишати вказаний будинок.

Покласти, строком на два місяці, на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки:

-прибувати до слідчого в кримінальному провадженні, прокурора або суду із встановленою ними періодичністю;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками в цьому кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення, а затриманий ОСОБА_4 , негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти.

Ухвалу передати для виконання до відділення поліції № 1 (м.Сторолжинець) Чернівецького районного управління поліції, Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області.

Строк дії ухвали до 13 травня 2022 року включно

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернівецького Апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Сторожинецького районного
суду Чернівецької області ОСОБА_10