Справа № 145/574/22
Провадження №1-кп/145/168/2022
ВИРОК
Іменем України

"12" вересня 2022 р. смт. Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000051 від 20.04.2022р. по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, працюючого робочим в Тиврівському будинку-інтернаті, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 на території України введено воєнний стан, 19.04.2022, перебуваючи неподалік домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_5 , побачив на території вказаного домоволодіння металевий виріб, який вирішив викрасти. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 19.04.2022 року, близько 21:00 год. переслідуючи мету на таємне викрадення чужого майна, переліз через паркан з сітки-рабиці на територію даного домоволодіння, де виявив неподалік від паркану на поверхні землі, бувший у використанні металевий швелер довжиною 5 м, та діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, всупереч волі законного володільця, підняв із землі металевий швелер та перекинув його через паркан, покинув територію домоволодіння, перелізши через паркан та з викраденим майном зник з місця вчинення злочину, яким розпорядився на власний розсуд.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи №2345/22-21 від 25.04.2022 ринкова вартість досліджуваного металевого швелера серії 12П, загальною довжиною 5 м, станом на момент вчинення злочину 19.04.2022 складала 1275,20 гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю та підтвердив викладене в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаявся та просив суд не позбавляти його волі і визначити іспитовий строк.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась надала суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутності у зв`язку із зайнятістю на роботі. Також зазначила, що матеріальна шкода їй відшкодована у повному обсязі. При призначенні покарання просила суд суворо не карати обвинуваченого.

Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ст.349 КПК України показами обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні злочину, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо вищевказаних фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, і вважає доведеним пред`явлене обвинувачення, а тому, суд, при дослідженні доказів, обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого і процесуальних документів щодо викраденого майна та проведених експертиз.

При цьому суд з`ясував правильність розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду зміст цих обставин, з`ясував, чи немає сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив учасникам розгляду, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що згідно ст.66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що згідно ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Відповідно до досудової доповіді щодо обвинуваченого у кримінальному провадженні, складеної Вінницьким районним відділом № 3 ДУ "Центр пробації" ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі можливо та не становить високої небезпеки для суспільства.

За приписами ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

В рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому, навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Роблячи такий прогноз суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою».

Загальні засади призначення покарання, визначені ст.65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Отже, призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував завданий збиток, щиро розкаявся, одружений, думку потерпілої, яка просила суд суворо не карати обвинуваченого та не має до нього будь-яких матеріальних претензій, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкцій ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, звільнивши ОСОБА_4 на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку та покладенням передбачених ст.76 КК України обов`язків.

Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню покласти на обвинуваченого.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Долю речових доказів по справі вирішити у порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 349, 368-371, 373-374, 376, 395, 532 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України засудженого звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо ОСОБА_4 протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення і виконає покладені на нього відповідно до ст.76 КК України обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи в сумі 377 (триста сімдесят сім) гривень 54 копійки.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 22 квітня 2022 року на тимчасово вилучене майно, а саме: п`ять металевих фрагментів швелера довжиною 1 м кожна - скасувати.

Речові докази: п`ять металевих фрагментів швелера довжиною 1 м кожна, які поміщені до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, що належать ОСОБА_5 - повернути останній.

Вирок може бути оскаржений сторонами виключно з підстав, передбачених ч.2 ст.394 КПК України до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_6