КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві кримінальне провадження №0001312 стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Києва, громадянина України, з середньою освітою, не працевлаштованого, зареєстрованого та роживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 21 лютого 2022 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років без конфіскації майна.
Також цим вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку суд визнав доведеним, що 17 липня 2021 року приблизно о 22 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи на Поштовій площі в Києві, помітив ключ від автомобіля, який знаходився на пішохідній зоні та який незадовго перед цим загубив ОСОБА_9 . Підібравши вказаний ключ, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом. Після цього ОСОБА_7 , шляхом натискання на кнопки ключа, знайшов автомобіль "Volkswagen CC", реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , до якого підійшов вказаний ключ.

Реалізуючи свій злочинний умисел, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: Київ, вул. Петра Сагайдачного, 1 за допомогою знайденого ключа відчинив автомобіль "Volkswagen CC", реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , та сів за кермо автомобіля, запустив двигун, після чого розпочав рух, тим самим незаконно вилучив транспортний засіб із володіння ОСОБА_10 всупереч її волі.

У подальшому автомобіль "Volkswagen CC", реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , працівниками правоохоронних органів було виявлено біля будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно висновку експерта № СЕ-19/111-21/55907-КДТЗ від 26 листопада 2021 року за результатами проведеної судової транспортно-товарознавчої експертизи ринкова вартість транспортного засобу - автомобіля марки "Volkswagen CC", реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 станом на 17 липня 2021 року становила 324145,80 грн, що перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян більше ніж в двісті п`ятдесят разів.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та кваліфікацію його дій, просить вирок Подільського районного суду м. Києва стосовно нього скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити йому на підставі ст. 69 КК України основне покарання нижче від найнижчої межі встановленої в санкції ч.3 ст.289 КК України особливої частини КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням його особи.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення він визнав повністю, активно сприяв у розкритті злочину, транспортний засіб повернуто власнику, шкода потерпілій не завдана і претензії з її боку відсутні, а тому вважає, що призначене йому покарання хоч і не виходить за межі, встановлені санкцією ч. 3 ст. 289 КК України, однак по відношенню до його особи є явно несправедливим за своїм видом та розміром через суворість.

Крім того зазначає, що під час судового розгляду його захисник подавав до суду клопотання, в якому просив при призначенні йому ( ОСОБА_7 ) покарання застосувати положення ст. 69 КК України, однак судом першої інстанції дане клопотання не було враховане та не вказані підстави його відхилення.

Апелянт просить врахувати пом`якшуючі покарання обставини, а саме: відсутність у нього судимостей, визнання ним вини, щире каяття, позитивні характеристики, відсутність матеріальної шкоди та помякшити призначене йому покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, суд розглянув дане кримінальне провадження у відповідності з вимогами ч.3 ст. 349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, дав детальні пояснення з приводу обставин його вчинення, а тому суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Враховуючи, що фактичні обставини справи ніким не оспорювалися і докази щодо них, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин, згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої особи та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання, яке покарання має бути призначене обвинуваченому та визначаючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, суд першої інстанції, виходячи з положень статті 12 КК України щодо класифікації кримінальних правопорушень, відповідно до якої інкриміноване останньому кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 289 КК України, віднесено до категорії особливо тяжкого злочину, даних про особу обвинуваченого, обставин, що помякшують покарання, дійшов висновку про відсутність підстав для застосування ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_7 мінімального покарання, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України .

Переглядаючи вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 289 КК України хоча і не виходить за межі, встановлені відповідною частиною цієї статті Кримінального кодексу України, але за своїм розміром, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, конкретних обставин його вчинення та особи обвинуваченого, є явно несправедливим внаслідок суворості, що на переконання колегії суддів суду апеляційної інстанції є підставою для зміни вироку стосовно ОСОБА_7 в порядку п.2 ч.1 ст. 407, п.1 ч. 1 ст. 408 КК України.

Згідно ч. 3 ст. 65 КК України підстави для призначення більш мякого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, повязане з корупцією, призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш мякого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Отже, зважаючи на особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, на спеціальних обліках лікарів не перебуває, його молодий вік, виключно позитивні характеристики у побуті, щиросердне розкаяння у вчиненому злочині та його активне сприяння розкриттю злочину, відсутність претензій з боку потерпілої внаслідок того, що транспортний засіб, яким незаконно заволодів ОСОБА_7 , повернуто потерпілій, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, колегія суддів вважає, що наявність вищенаведених декількох пом`якшуючих покарання обставин істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 злочину та у сукупності з даними про його особу дають підстави для застосування положень ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Оскільки в силу ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення особи та запобігання вчиненню нових злочинів, колегія суддів, з огляду на вищевикладене, враховуючи принцип індивідуалізації та співмірності заходу примусу характеру вчинених дій, вважає можливим пом`якшити призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, шляхом застосування ст. 69 КК України, згідно вимог якої та приписів, що містяться у п. 8 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначення основного покарання нижче від найнижчої межі встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини Кримінального Кодексу України за цей злочин, може мати місце за наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Приймаючи рішення про пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_7 основного покарання за ч.3 ст. 289 КК України шляхом застосування ст. 69 КК України, колегія суддів, з урахуванням конкретних обставин, за яких ОСОБА_7 незаконно заволодів транспортним засобом, вартість якогобільше ніж в двісті п`ятдесят разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, даних про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, його молодого віку, щиросердного каяття та активного сприяння розкриттю злочину, позитивних характеристик у суспільстві та побуті, відсутності будь-яких претензій з боку потерпілої, сукупність яких, колегія суддів вважає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а тому вважає можливим пом`якшити призначене йому за вироком суду покарання за ч. 3 ст. 289 КК України, яке за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок суворості, у звязку з чим вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 покарання підлягає зміні та пом`якшення покарання за ч. 3 ст. 289 КК України до 4-х років позбавлення волі.

Отже таке покарання, як захід державного примусу, на переконання колегії суддів відповідатиме принципу індивідуалізації покарання та положенням ст. 50, 65 КК України, а також буде справедливим по відношенню до молодої особи ОСОБА_7 та сприятиме його перевихованню та не вчиненню нових правопорушень у майбутньому.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Подільського районного суду м. Києва від 21 лютого 2022 року у кримінальному провадженні № 0001312 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України змінити.

Пом`якшити ОСОБА_7 призначене покарання за ч. 3 ст. 289 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3