Справа №№ 148/2050/20
В И Р О К
Іменем України

13 вересня 2022 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина матеріали кримінального провадження № 0000221 внесеного в ЄРДР від 16.06.2020, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сквира, Сквирського району, Київської області, жителя АДРЕСА_1 , гр. України, освіта середня-спеціальна, одружений, працює тимчасовими заробітками, не судимий, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ст. 125 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:
16.06.2020 року близько 13:00 год., ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_1 разом зі своїми онучками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителькоюАДРЕСА_1 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителькою АДРЕСА_1 , прийшли на подвір`я домогосподарства розташованого за адресою АДРЕСА_1 , для того щоб поспілкуватись з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителькою АДРЕСА_2 , з якою останні на протязі тривалого часу перебувають у неприязних відносинах.

Під час розмови між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 виникла сварка, в яку втрутився син ОСОБА_7 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , житель АДРЕСА_1 , який з метою припинення конфлікту почав забирати свою матір ОСОБА_7 до будинку, у зв`язку з чим між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 виникла сварка під час якої ОСОБА_8 нанесла один удар долонею руки в область обличчя ОСОБА_5 , на що ОСОБА_5 у відповідь наніс останній один удар кулаком в область правого вуха, після чого між ними виникла штовханина в яку втрутилась ОСОБА_7 та схопивши ОСОБА_8 за волосся почала її тягти.

Почувши сварку на подвір`я вказаного домогосподарства прийшов вітчим ОСОБА_8 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительАДРЕСА_1 , який втрутився в конфлікт та під час сварки з ОСОБА_5 , діючи умисно на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли між ними в ході даної сварки наніс йому один удар дерев`яною палицею в область чола зліва, після чого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 почали шарпати один одного, внаслідок чого впали вдвох на землю, де почали боротись.

Внаслідок своїх протиправних дій ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді забійної рани в ділянці чола зліва, саден, синця в ділянці шиї, лівої верхньої кінцівки та грудної клітки зліва, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України, визнав частково і суду пояснив, що він є вітчимом ОСОБА_8 та проживає в АДРЕСА_1 . По сусідству з ними на одному ж подвір`ї, але за адресою АДРЕСА_3 , проживає дядько ОСОБА_8 ОСОБА_5 15.06.2020, він був за будинком та почув крики. Прийшовши на подвір`я, він побачив як ОСОБА_5 та його матір ОСОБА_7 прижали ОСОБА_8 до стіни та ОСОБА_5 наносить їй удари, а ОСОБА_7 тримає її за коси. Щоб припинити вказану бійку, він взяв дерев`яну палицю, яка лежала біля стіни сараю, підбіг до ОСОБА_5 і вдарив цією палицею його по голові. В них із ОСОБА_5 після цього виникла бійка, а саме, той повалив його на землю та наносив йому удари по різним частинам тіла, він в свою чергу також намагався його вдарити, щоб припинити бійку. Що відбувалось між учасниками даної сварки, він не бачив. Свою вину визнає частково в тому, що удар палицею, він наніс ОСОБА_5 , з метою самозахисту, щоб припинити бійку. Заявлений цивільний позов не визнає.
Крім часткового визнання своєї вини, вина обвинуваченого ОСОБА_12 також підтверджується показами потерпілого, свідків та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_5 , суду пояснив, що 15.06.2020 на подвір`я його домогосподарства прийшли ОСОБА_8 , разом зі своєю бабою ОСОБА_9 та рідною сестрою ОСОБА_11 і у них почався конфлікт з його матір`ю ОСОБА_7 .. ОСОБА_8 замахнулася на його матір, а потім нанесла йому удар в голову, він захищаючи матір наніс поштовх рукою ОСОБА_8 в голову, після чого підбігла його матір і почала ОСОБА_8 відтягувати за волосся, яка в свою чергу відштовхнула матір, яка впала на землю. В цей час до нього підбіг ОСОБА_4 і вдарив його дерев`яною палицею по голові. Після цього, в них виникла тяганина, і ОСОБА_4 впав на землю, а він опинився зверху на ньому, і в цей час його відтягувала ОСОБА_13 . Після цього почала кричати його матір, і він встав, щоб її захистити. ОСОБА_4 піднявшись почав іти на нього, і він наніс йому декілька ударів, потім підійшла до нього ОСОБА_8 , і він її відштовхнув рукою в область голови, від чого та впала. Він допоміг матері піднятись і та пішла до будинку, в цей час хтось викликав поліцію, і бійка припинилась. Зазначив, що внаслідок дій ОСОБА_4 йому спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, що виразились в нанесенні тілесних ушкоджень, змін у її життєвих стосунках, а тому просить стягнути з останнього 5000 грн., а також понесенні витрати на послуги адвоката.
Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що 15.06.2020 до неї на подвір`я прийшла її рідна сестра ОСОБА_9 разом із внучкою ОСОБА_8 , почали сварку та її обзивати. Під час цієї сварки до неї підбігла ОСОБА_8 та намагалася її вдарити, в цей час підійшов її син ОСОБА_5 , і ОСОБА_8 підбігла до нього і вдарила його в обличчя, той в свою чергу вдарив її кулаком у вухо. Потім між її сином та ОСОБА_8 почалась тяганина, і вони намагались один одному нанести удари, вона, щоб припинити це, підійшла до ОСОБА_8 та взявши ззаду її за коси, почала відтягувати від сина. В цей час відбулась тяганина між її сином та ОСОБА_4 , який вдарив сина дерев`яною палицею в голову, і ОСОБА_8 , скориставшись цим відштовхнула її і вона впала, а ОСОБА_8 взяла рештки дерев`яної палиці і нанесла два удари в голову, а також ногою по нозі. Що відбувалось далі, вона не пам`ятає.
Свідок ОСОБА_9 пояснила, що вони проживають на одному подвір`ї, разом із ОСОБА_7 , яка є її рідною сестрою. На вказаному подвір`ї, в них відбувся черговий конфлікт, в який втрутився ОСОБА_5 , і її онучка ОСОБА_8 його вдарила, той в свою чергу вдарив її кулаком у вухо, та почав її бити. В цей час ОСОБА_7 почала тягнути ОСОБА_8 за коси. В цей час в даний конфлікт втрутився ОСОБА_4 , і з метою захисту ОСОБА_8 дерев`яною палицею вдарив ОСОБА_5 по голові, в область чола. Далі між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 продовжувалась бійка, а потім ОСОБА_7 впала на землю і почала кричати. Після цього бійка припинилась.
Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона проживає разом із ОСОБА_4 , є його дружиною. 15.06.2020, вона бачила на подвір`ї бійку між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які наносили один одному удари. В обох було розцарапано тіло, та на обличчях була кров.
Свідок ОСОБА_8 , від дачі пояснень в судовому засіданні відмовилась, на підставі ст. 63 Конституції України.
Також, вина обвинуваченого ОСОБА_4 , підтверджується дослідженими в ході судового розгляду письмовими матеріалами кримінального провадження:
- заявою про вчинене кримінальне правопорушення (а.с. 151), відповідно до якої ОСОБА_5 зазначає про нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_4 ;
- висновком судово-медичної експертизи № 69 від 07.09.2020 (а.с. 153), згідно якого у ОСОБА_5 наявні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;
- протокол огляду відеозапису від 27.11.2020 (а.с.166-167), який оглядався на підставі ухвали слідчого судді від 13.11.2020 про тимчасовий доступ до речей і документів (а.с. 164-165) відповідно до якого на цифровому носієві, переглянутому в судовому засіданні, відображено фрагменти бійки між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;
- протоколом слідчого експерименту та відеозаписом до нього від 27.11.2020 (а.с. 169-170), переглянутими в судовому засіданні, відповідно до якого ОСОБА_4 розповідає та демонструє нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .
Судом враховано, що у сторін не виникло сумнівів, клопотань та заперечень щодо належності та допустимості письмових доказів наданих стороною обвинувачення.

Таким чином, оцінивши у сукупності надані по кримінальному провадженні докази, досліджені у судовому засіданні, оцінюючи покази обвинуваченого, потерпілого та свідків, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у інкримінованому кримінальному проступку доведена повністю та його дії слід кваліфікувати за ст. 125 ч.2 КК України, як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 158), на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 159-160), що свідчить про його осудність, раніше не судимий (а.с. 161).
Обставини, передбачені ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає часткове визнання своєї вини та щире каяття.
Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_4 у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
За таких обставин, з урахуванням особи обвинуваченого, який вину визнав частково, щиро розкаявся, з метою попередження нових кримінальних правопорушень, виправлення обвинуваченого, з врахуванням вимог ст. 50, 65 КК України, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання останньому в межах санкції визначеної ст. 125 ч.2 КК України, у виді сплати штрафу.
Вирішуючи питання про запобіжний захід, суд вважає, що підстав для його обрання не має.

Долю речових доказів судом вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди в сумі 5000 грн., і понесенні витрати на правову допомогу, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 128 КПК України, ст. 1177 ЦК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого та шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Так, потерпілий в ході судового розгляду цивільний позов підтримав у повному обсязі, а обвинувачений позовні вимоги не визнав, посилаючись на необґрунтованість. Розмір заявленої моральної шкоди, враховуючи обставини встановлені в судовому засіданні, а також протиправність дій як самого обвинуваченого, а також потерпілого та інших учасників даного конфлікту, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Згідно ст. 23 ЦК України, моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ст. 1167 ч. 1 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до п. 9 ПП ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31.03.1995, суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних чи фізичних страждань, наявності інших негативних наслідків, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Вирішуючи цивільний позов у відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілий ОСОБА_5 переніс певні негативні емоції у виді психологічного стресу і незначного порушення звичного ритму життя, а тому грошовим еквівалентом такого відшкодування буде стягнення грошових коштів в сумі 2000 грн., що на переконання суду є співмірним тим душевними та психологічними стражданнями, які переніс потерпілий внаслідок вчинення щодо нього кримінального проступку.
Крім того, потерпілою стороною заявлено про стягнення процесуальних витрат на правову допомогу у розмірі 12600 грн.
Так, питання процесуальних витрат у кримінальному провадженні врегульовано главою 8 КПК України. Перелік видів таких витрат міститься у ст. 118 цього Кодексу, а їх розподіл регламентовано ст. 124 КПК України.
За правилами ст. 120 ч. 2 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, який надає правову допомогу за договором, несе потерпілий, а згідно ст. 124 ч. 1 того ж Кодексу, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Згідно ст. 91 ч.1 п. 3 КПК України, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У пунктах 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», які знайшли своє відображення, як слушні, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 у справі № 569/10915/17, судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, перегляд документів, копіювання документів). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Зокрема, аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80) від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36) від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» від 26.02.2015, у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відтак враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги потерпілого в частині компенсації судових витрат в частині витрат на правову допомогу підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Так, на підтвердження розміру вказаних витрат, стороною потерпілого надано квитанції та акти надання послуг, згідно яких ОСОБА_7 сплачено адвокату ОСОБА_6 гонорар на загальну суму 12600 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 65, 125 КК України, ст. ст. 23, 1167, 1177 ЦК України, ст. ст. 12, 51, 56, 66, 67, 91, 120, 137, 368-371, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України і призначити йому покарання у виді сплати штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850 грн.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речові докази: диски із відеозаписами слідчого експерименту та обставин події зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Цивільний позов - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_3 , грошову компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 2000 грн. (дві тисячі гривень), а також витрати на правову допомогу 12600 грн. (дванадцять тисяч шістсот гривень).
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити сторонам

Суддя: