Провадження № 1-кп/127/1781/17

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2022 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
представників потерпілої ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 19 червня 2017 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002991 за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого без офіційного оформлення трудових відносин, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , 18.06.2017, біля 22:00 год., керуючи технічно-справним велосипедом «KTN AVENTO plus», рухаючись в напрямку вулиці Соборної по проїзній частині вулиці Пирогова в м. Вінниці, наближаючись до нерегульованого перехрестя з вулицею Гоголя, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості аж до зупинки керованого транспортного засобу, при цьому не надав переваги для руху пішоходу ОСОБА_8 , яка зліва-направо перетинала проїзну частину дороги вулиці Пирогова по нерегульованому пішохідному переходу, внаслідок чого, з необережності, допустив наїзд на останню.
Внаслідок даної пригоди пішохід ОСОБА_8 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1464 від 29.11.2017, отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми забою головного мозку середнього ступеня з контузійними вогнищами правої лобної долі, лівої лобної долі та правої скроневої долі, лінійного перелому потиличної кістки зліва, перелому кісток лицевого черепа, забійної рани в потиличній ділянці зліва, підвивиху першого шийного хребця, які належать до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки черепно-мозкова травма з переломом основи черепа (потиличної кістки зліва) являлась небезпечною для життя в момент спричинення.
Відповідно до висновку судово-авто-технічної експертизи №824а від 25.10.2017, в даній дорожній обстановці водій велосипеда ОСОБА_6 мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода ОСОБА_8 шляхом термінового гальмування, з зупинкою велосипеда до смуги руху пішохода. В діях ОСОБА_6 вбачається невідповідність вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху, яка з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, ОСОБА_6 порушив вимоги п.п. 1.5, 6.7, 4.16(a), 18.1 Правил дорожнього руху України, де вказано:
п. 1.5 - «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п. 6.7 - «Велосипедисти повинні виконувати вимоги Правил дорожнього руху, що стосуються водіїв або пішоходів..»;
п. 4.16 (а) - «Пішохід має право: а) на перевагу під часу переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора»;
п. 18.1 - «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб пропустити пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».
Порушення вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 знаходяться у причинному зв`язку з наслідками.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину не визнав та суду пояснив, що 18.06.2017, близько 22 години, керуючи велосипедом «KTN AVENTO plus», він рухався в напрямку вул. Соборної по проїзній частині вул. Пирогова в м. Вінниці. Наближаючись до нерегульованого перехрестя з вулицею Гоголя, попереду з права рухався автомобіль, через що він прийняв ліворуч в середній ряд, так як в подальшому мав намір їхати в сторону вул. Хмельницьке шосе. В цей час, він рухався зі швидкістю, приблизно 26-27 км/год. Приблизно на відстані 14-16 метрів він помітив потерпілу, яка проходила по пішохідному переході крайню ліву смугу його руху, при цьому розмовляла по телефону та рухалась розміряним кроком. Розуміючи, що їх траєкторії руху не пересікаються, і він її зможе об`їхати позаду, продовжив рух. Приблизно на відстані 5-6 метрів, потерпіла зупинились і зробила 1-2 кроки назад. В цей час він застосував екстрене гальмування, проте зіткнення не вдалось уникнути. В результаті зіткнення він та потерпіла впали на асфальт. Піднявшись він помітив, що телефон потерпілої відлетів від неї, приблизно 1-1,5 м, який він підняв. В подальшому, по вказаному телефону він спілкувався з донькою потерпілої щодо фізичного стану здоров`я останньої. До потерпілої, яка в той час лежала на дорозі, підбігли випадкові перехожі, яких він попросив викликати швидку медичну допомогу.
Обвинувачений ОСОБА_6 додатково зазначив, що заподіяну матеріальну шкоду потерпілій він частково відшкодовував в той час коли ОСОБА_8 завезли в лікарню.
Заявлений потерпілою цивільний позов обвинувачений ОСОБА_6 не визнав. Просив суд суворо його не карати та не позбавляти волі.
Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що дана подія мала місце влітку 2017 року. Ввечері, близько 21 год., рухаючись по правій стороні вулиці Пирогова в м. Вінниці, зі сторони універмагу, яка була вільною від транспортних засобів вона мала намір перейти дорогу на іншу сторону по пішохідному переході. Перетнувши половину відстані пішохідного переходу, рухаючись з помірною швидкістю, минувши першу трамвайну колію вона, на відстані 40-50 м., помітила велосипедиста, який рухався із великою швидкістю зі сторони вул. Гоголя в напрямку вул. Пирогова по правій стороні. У зв`язку з чим, вона зупинилась в надії на те, що водій велосипеду її омине. Після чого, вона пам`ятає лише те, що прийшла до свідомості лише в медичному закладі.
Потерпіла в судовому засіданні додатково суду пояснила, що ніякий транспортний засіб не міг бути причиною наїзду на нею. Оскільки, наїзд відбувся на її праву сторону, у зв`язку з чим, вона впала на лівий бік. Після даної пригоди до неї підійшов працівник поліції, який в той час їхав на роботу та вимушений був зупинитися у зв`язку з вищевказаними обставинами. На пішохідному переході вона зупинилися за 2-3 метра до наїзду, при цьому тримала в руках телефон, однак на той момент вона ні з ким по телефону не розмовляла.
З приводу заявленого нею цивільного позову, потерпіла зазначила, що він складається із витрат на лікування, яке відбувається до цього часу, а також з моральної шкоди, яка завдана їй злочином. Заявлений цивільний позов до ОСОБА_6 потерпіла підтримала в повному обсязі та просила суд його задовольнити.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що в момент наїзду обвинуваченого на потерпілу він перебував неподалік, приблизно за 45 метрів, однак самого факту зіткнення він не бачив. Після того, як почув про дану подію, приніс аптечку для надання потерпілій ОСОБА_8 першу медичну допомогу.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що вона знайома із потерпілою на протязі 20 років. Свідком ДТП, яке відбулося за участю потерпілої ОСОБА_8 вона не була, однак в подальшому була запрошена під час проведення слідчим процесуальної дії, а саме слідчого експерименту відтворення місця події. Свідок зауважила, що у зв`язку з проведенням слідчого експерименту її стало відомо, що наїзд на ОСОБА_8 відбувся перед другою трамвайною колією. Зокрема, потерпіла рухалася зі сторони універмагу з помірною швидкістю. Помітивши велосипедиста ОСОБА_8 зупинилась, оскільки вже не знала куди їй рухатися далі.
На наступний день після ДТП, обвинувачений допомагав потерпілій в лікарні, в тому числі і матеріально. Після виписки з лікарні потерпіла часто втрачала свідомість. На слідчому експерименті, який слідчим було призначено вперше були присутні безпосередньо вона, ОСОБА_8 і сам слідчий, протокол було складено на місці.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що 18.06.2017 вона разом зі своїми дітьми стояли на зупинці громадського транспорту та чекали трамвай. В цей час, вона пояснювала своїм дітям правила дорожнього руху і в той же момент її дитина звернула увагу на те, як невідома жінка на пішохідному переході розмовляла по телефону. Після чого свідок помітила, як потерпіла зупинилась на переході та помітивши велосипедиста зробила декілька кроків назад, після чого зачепилась за руль велосипеда та здійснила падіння.
Експерт ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що для того щоб порахувати зупинений шлях велосипеда, потрібно вирахувати за стандартною фізичною формулою з урахуванням дорожнього покриття, завантаження та класу транспортного засобу. Також враховується, яка ситуація та підставляється час реакції водія. Дорожнє покриття було сухе, а наїзд стався в межах дорожньої розмітки «зебра», де пішохід має перевагу, а відтак бралось до уваги 0,8 с. час реакції. Момент небезпеки для водія рахується з того моменту, як пішохід наступив на пішохідний перехід. Таким чином при вказаній швидкості 20 км/год., гальмівний шлях становив 9,8 та 9,6 метра до повної зупинки велосипеда. В даному випадку експерт керувався вихідними даними, які основою для проведення розрахунку, зазначаються цифри, які потім підставляються у формулу для того щоб порівняти параметри. В його вихідних даних було зазначено, що потерпіла до місця наїзду подолала 11 метрів за вказаний час, яка рухалась зліва на право, тобто інших даних в нього не було, а відтак його висновок формується на основі заданих йому перед проведенням експертизи даних.
В судовому засіданні були досліджені документи, надані сторонами кримінального провадження, а саме:
- витяг з кримінального провадження №0002991 від 19.06.2017;
- протокол огляду місця дорожньо-транспортної події від 18.06.2017;
- висновок експерта №833/865 від 12.07.2017 року та висновок експерта №1464 від 28.11.2017, згідно яких у ОСОБА_8 були виявлені тілесні ушкодження: «закрита черепно-мозкова травма - забій головного мозку середнього ступеня з контузійними вогнищами правої лобної долі, лівої лобної долі та правої скроневої долі, лінійний перелом потиличної кістки зліва, перелом кісток лицевого черепа, забійна рана в потиличній ділянці зліва. Підвивих першого шийного хребця». Вказані ушкодження у ОСОБА_8 належать до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки черепно-мозкова травма з переломом основи черепа (потиличної кістки зліва) являлася небезпечною для життя в момент спричинення (п. 2.1.3 «б» "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", 1995р.); виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), можливо, строк, вказаний в постанові про призначення експертизи - 18.06.2017;
- заяву про залучення до провадження як потерпілої ОСОБА_15 від 20.10.2017;
- протокол слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_15 ;
- ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 28.11.2017 (№127/25670/17) про тимчасовий доступ до документів, які знаходяться у КЗ «МКЛ №2 м. Вінниці»;
- виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №14036 та 14040 ОСОБА_8 від 18.06.2017 згідно яких, ОСОБА_15 встановлено діагноз: сполучна травма тіла ЗЧМТ, забійна рана голови, ВСД;
- ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22.06.2017 (№127/13105/17) про тимчасовий доступ, виїмку речей та документів, а саме велосипеда марки «KTN», моделі «AVENTO plus»;
- постанову про приєднання до кримінального провадженні речового доказу від 19.06.2017, згідно якої велосипед марки «KTN», моделі «AVENTO plus» визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0002991, який поміщено до кімнати зберігання речових доказів, що підтверджується квитанцією №558 від 23.06.2017;
- ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 28.11.2017 (№127/25674/17), якою накладено арешт на велосипед марки «KTN», моделі «AVENTO plus»;
- висновок експерта №824а від 25.10.2017, згідно якого вбачається, що в даній дорожній обстановці, при умові розвитку події ДТП вказаного в постанові про призначення експертизи, дії водія велосипеда ОСОБА_16 з технічної точки зору регламентувались вимогами п.18.1 Правил дорожнього руху.
В ситуації, яка склалася, при технічних параметрах вказаних в постанові про призначення експертизи та при умові, що в полі зору водія пішохід з моменту виникнення небезпеки для руху до моменту наїзду рухалась 9.0-10.1с, водій велосипеда ОСОБА_17 мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом термінового гальмування, з зупинкою велосипеда KTN-Avento до смуги руху пішохода, тобто шляхом виконання вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху.
В полі зору водія пішохід з моменту виникнення небезпеки для руху до моменту наїзду рухалася 9.0-10.1с, в діях водія велосипеда ОСОБА_16 вбачається невідповідність вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди;
-протокол проведення слідчого експерименту від 24.11.2017 за участю підозрюваного ОСОБА_6 ;
-протокол проведення слідчого експерименту від 16.08.2019 за участю ОСОБА_6 ;
-протокол проведення слідчого експерименту від 16.08.2019 за участю свідка ОСОБА_18 ;
-протокол проведення слідчого експерименту від 16.08.2019 за участю потерпілої ОСОБА_15 ;
-висновок експертів №7к від 15.02.2021;
- висновок експерта №5821/5822/21-21 від 12.01.2022, згідно якого в заданій дорожній ситуації, згідно слідчого експерименту з ОСОБА_6 , його покази в частині вказаного темпу руху пішохода, а також його місце розташування по відношенню до пішохода є технічно необгрунтованими.
В заданій дорожній ситуації водій велосипеда «KTN» ОСОБА_6 повинен був керуватись технічними нормами вимог 18.1 Правил дорожнього руху України згідно свідчень пішохода ОСОБА_19 чи п. 12.3 Правил дорожнього руху України згідно свідчень водія велосипеда «KTN» ОСОБА_6 .
В заданій дорожній ситуації, якщо швидкість руху велосипеда на час початку розвитку події ДТП складала величину 25 км/год., водій ОСОБА_6 не мав технічної можливості попередити наїзд на пішохода шляхом термінового гальмування з зупинкою велосипеда до смуги руху пішохода на відстані 15.1 метрів - появи пішохода в полі зору водія з слідчого експерименту та мав таку можливість при русі з швидкістю 20 км/год. та меншою. За умови технічної обґрунтованості свідчень ОСОБА_6 в другій частині слідчого експерименту (відстань на якій знаходився велосипед KTN до смуги руху пішохода на час виникнення небезпеки для руху 6 метрів), водій ОСОБА_6 не мав технічної можливості попередити наїзд на пішохода шляхом термінового гальмування з зупинкою велосипеда до смуги руху пішохода на відстані 6 метрів при русі з швидкістю 20-25 км/год., та мав таку можливість при русі з розрахунковою технічно обґрунтованою швидкістю руху велосипеда за параметрами з слідчого експерименту. ( ОСОБА_6 подолав відстань біля 9 метрів з моменту, коли вперше побачив пішохода до моменту, коли пішохід поміняв напрямок руху, а пішохід 4,18 метрів. Пішохід ОСОБА_8 , зі слів обвинуваченого, до зміни напрямку руху рухалась в темпі спокійного кроку).
Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Розглянувши вказане провадження в межах висунутого обвинувачення, дослідивши докази у справі в заявленому сторонами обсязі, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого доведена стороною обвинувачення, оскільки підтверджена сукупністю доказів у справі, які суд приймає до уваги як належні, допустимі та достатні для висновків суду.
Так, суд звертає увагу на те, що диспозиція ст. 291 КК України визначає обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього складу злочину настанням наслідків у виді загибелі людей чи інших тяжких наслідків. При цьому поняття «Інші тяжкі наслідки» в даному випадку є оціночним поняттям, зміст якого розкривається за допомогою систематичного аналізу кримінально-правових норм, практики їх застосування. До інших тяжких наслідків, в результаті яких настає кримінальна відповідальність за ст. 291 КК України відноситься і заподіяння потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, які являлися небезпечними для життя в момент їх спричинення. У даному випадку для потерпілої ОСОБА_8 наслідки у виді «закритої черепно-мозкова травма - забій головного мозку середнього ступеня з контузійними вогнищами правої лобної долі, лівої лобної долі та правої скроневої долі, лінійний перелом потиличної кістки зліва, перелом кісток лицевого черепа, забійна рана в потиличній ділянці зліва. Підвивих першого шийного хребця», які належать до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки Черепно-мозкова травма з переломом основи та склепіння черепа (потиличної кістки зліва, клиновидної кістки) являлася небезпечною для життя в момент спричинення були і залишаються тяжкими.
Суд звертає увагу на те, що диспозиція ст. 291 КК України визначає обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього складу злочину порушення чинних на транспорті правил, які убезпечують рух, наслідком чого стало спричинення потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, які являлися небезпечними для життя в момент їх спричинення.
Так, під час судового розгляду є повністю доведеним той факт, що обвинувачений ОСОБА_6 під час керування технічно справним велосипедом марки «KTN-Avento», рухаючись в напрямку вулиці Соборної по проїзній частині вулиці Пирогова в м. Вінниці, наближаючись до нерегульованого перехрестя з вулицею Гоголя, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості аж до зупинки керованого транспортного засобу, при цьому не надав переваги для руху пішоходу ОСОБА_8 , яка зліва-направо перетинала проїзну частину дороги вулиці Пирогова по нерегульованому пішохідному переходу, внаслідок чого, ОСОБА_6 з необережності, допустив наїзд на останню, тим самим порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху.
Зокрема, відповідно до положень п. 18.1 Правил дорожнього руху «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб пропустити пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».
Таким чином з наведеного вище слідує, що порушення водієм ОСОБА_6 вимог Правил дорожнього руху України знаходяться у причинному зв`язку з наслідками, що підтверджуються висновком експерта №833/865 від 12.07.2017, відповідно до якого у ОСОБА_8 були виявлені тілесні ушкодження, а саме: «закрита черепно-мозкова травма - забій головного мозку середнього ступеня з контузійними вогнищами правої лобної долі, лівої лобної долі та правої скроневої долі, лінійний перелом потиличної кістки зліва, перелом кісток лицевого черепа, забійна рана в потиличній ділянці зліва. Підвивих першого шийного хребця». Вказані ушкодження у ОСОБА_8 належать до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки черепно-мозкова травма з переломом основи черепа (потиличної кістки зліва) являлася небезпечною для життя в момент спричинення.
Посилання захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 на те, що винуватцем дорожньо-транспортної пригоди обвинувачений ОСОБА_6 не являється, не знайшло свого підтвердження в ході розгляду кримінального провадження та спростовано дослідженими в ході розгляду кримінального провадження доказами поданими стороною обвинувачення - показаннями потерпілої, висновками експертиз та протоками слідчих експериментів.
Сукупність вказаних доказів надає підстави стверджувати, що винуватість обвинуваченого у вчиненні порушень чинних на транспорті правил є доведеною, оскільки вказані докази містять достатні дані, що підтверджують вину ОСОБА_6 в порушенні чинних на транспорті правил, які убезпечують рух, що спричинило тяжкі наслідки для потерпілої ОСОБА_8 .
Так, як встановлено в ході судового розгляду, саме порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху водієм велосипеду ОСОБА_6 призвели до наїзду на потерпілу ОСОБА_8 , внаслідок якого остання отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми - забою головного мозку середнього ступеня з контузійними вогнищами правої лобної долі, лівої лобної долі та правої скроневої долі, лінійного перелому потиличної кістки зліва, перелому кісток лицевого черепа, забійної рани в потиличній ділянці зліва, підвивиху першого шийного хребця, які належать до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки черепно-мозкова травма з переломом основи черепа (потиличної кістки зліва) являлась небезпечною для життя в момент спричинення.
В той же час, згідно висновку судово-авто-технічної експертизи №824а від 25.10.2017, встановлено, що в даній дорожній обстановці водій велосипеда ОСОБА_6 мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода ОСОБА_8 шляхом термінового гальмування, з зупинкою велосипеда до смуги руху пішохода. В діях ОСОБА_6 вбачається невідповідність вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху, яка з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.
Сукупність вказаних доказів надає підстави стверджувати, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у порушенні чинних на транспорті правил, які убезпечують рух є доведеною, оскільки вказані докази містять достатні дані, що підтверджують невідповідність дій водія ОСОБА_6 вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху, яка з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, суд оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_6 кваліфікує дії обвинуваченого за ст. 291 КК України, як порушення чинних на транспорті правил, які убезпечують рух, що спричинило тяжкі наслідки.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_6 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно характеристики квартального комітету «Винниченко» від 01.11.2017 вбачається, що ОСОБА_6 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За час проживання ОСОБА_6 на адресу квартального комітету скарг від сусідів будинку, родичів, з органів внутрішніх справ про порушення громадського спокою на неналежну поведінку не надходило.
Згідно характеристики КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» від 30.10.2017 вбачається, що ОСОБА_6 характеризується позитивно.
Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що батьком останнього являється ОСОБА_6 .
Відповідно до довідки КЗ «ВОПНЛ ім. О.І. Ющенка», вих. №20/4493 від 01.11.2017, ОСОБА_6 на обліку у вказаному закладі не перебуває.
Згідно довідки КП ВОНД «Соціотерапія», вих. №2638 від 30.10.2017, ОСОБА_6 на диспансерному наркологічному обліку у вказаному закладі не перебуває.
З вимоги про судимість від 25.10.2017 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Згідно досудової доповіді органу пробації встановлено, що ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення зводиться до низького ризику. Його виправлення без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства в тому числі окремих осіб.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, вчинив не умисний нетяжкий злочин, вину у вчиненні злочину не визнав, одружений, має на утриманні малолітню дитину, працюючий без офіційного оформлення трудових відносин, за місцем проживання та попередньої роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває; згідно досудової доповіді ймовірність вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення є низькою.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді обмеження волі, оскільки призначення інших видів покарань визнано судом недостатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим.
Разом з тим, суд враховуючи, що ОСОБА_6 раніше не судимий, а відтак до кримінальної відповідальності притягується вперше, наявності на утриманні малолітньої дитини та низький рівень вчинення повторного кримінального правопорушення, є підставою для прийняття судом рішення про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України із застосуванням положень ст. 76 КК України.
При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 суд виходить з того, що відповідно до ст. 128 КПК України, ст. 1177 ЦК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого та шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
З цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 вбачається, що вона просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальну шкоду, завдану злочином в сумі 18203,99 грн. та моральну шкоду завдану злочином в сумі 100000 гривень, а також 7000,00 грн., як відшкодування витрат пов`язаних із наданням професійної правової допомоги адвоката, що пов`язано з розглядом даного кримінального провадження та 705 гривень, як суму сплаченого судового збору за спричинену шкоду.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 Кримінального процесуального кодексу України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
З доказів у справі вбачається, що потерпілою ОСОБА_8 на підтвердження суми відшкодування матеріальної шкоди надано чеки та квитанції з придбання медикаментів. Загальна сума по вказаним квитанціям та чекам, відповідає сумі заявленого в цивільному позові розміру понесеної матеріальної шкоди та становить 18203,99 гривень.
Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про задоволення позову потерпілої в частині стягнення з ОСОБА_6 матеріальної шкоди, завданої злочином, в заявленому розмірі, що становить 18203,99 гривень.
Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до п. 9 ППВСУ № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних чи фізичних страждань, наявності інших негативних наслідків, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках.
Потерпіла ОСОБА_8 на обґрунтування розміру моральної шкоди зазначили, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 , що пов`язані із заподіянням шкоди її здоров`ю, потерпіла зазнала моральних страждань, які знайшли свій прояв у відчутті заподіяного під час самої події та під час лікування значного фізичного болю, необхідністю внесення у своє життя коректив, що було пов`язано із необхідністю відновлення власного здоров`я в умовах стаціонару, використовувати для допомоги близьких її людей, обмеження у спілкуванні з друзями, тощо.
Зазначене переконує суд у тому, що потерпіла ОСОБА_8 у зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями, зазнали моральних страждань, що зумовлює висновок суду про заподіяння потерпілій моральної шкоди.
У співставленні з наведеними нормативними актами, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням показів обвинуваченого та потерпілої, суд вважає за необхідне і достатнє частково задовольнити позов потерпілої ОСОБА_8 в частині відшкодування моральної шкоди завданої злочином.
Так, згідно ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу. До вказаних витрат, згідно ч. 2 ст. 120 КПК України, належать витрати на правову допомогу, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором та їх несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.
З урахуванням наведеного, цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до ОСОБА_6 в частині відшкодування витрат пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги адвоката, що пов`язано з цією справою, слід задовольнити в повному обсязі. Суд також задовольняє цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 в частині стягнення з ОСОБА_6 705 гривень, як суму сплаченого судового збору за спричинену шкоду, витрати на сплату якого підтверджено квитанцією, що міститься в матеріалах справи.
Також у відповідності до ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_21 слід стягнути судові витрати у справі, які згідно із довідками про витрати на проведення експертиз в кримінальному провадженні до висновків експертів: №5821/5822/21-21 від 12.01.2022 становлять 2402,54 гривень; №824а від 25.10.2017 становить 790,96 грн.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 65-67, 291 КК України, ст.ст. 100, 124, 174, 373, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України.
Призначити ОСОБА_6 покарання за ст. 291 КК України у виді 5 (п`ять) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.
На підставі п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої злочином, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 18203 гривень 99 копійок у відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 60000 гривень 00 копійок у відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 7000 гривень 00 копійок у відшкодування витрат на правову допомогу.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 705 гривень 00 копійок у відшкодування витрат за сплату судового збору.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні в сумі 3193,50 гривень.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 28.11.2017 року (№127/25674/17) якою накладено арешт на велосипед марки «KTN», моделі «AVENTO plus», скасувати.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:
- велосипед марки «KTN», моделі «AVENTO plus», який поміщено до кімнати зберігання речових доказів Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області, звернути в рахунок відшкодування цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 .
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: