СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/1823/22
ун. № 759/7432/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001553 від 02.07.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 4 ст.185 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, офіційно непрацюючого, з повною середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:
- 24.06.2003 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст.185, ч.2 ст.187, ст.69. ст.70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі;
- 22.07.2007року Деснянським районним судом м.Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі;
- 04.08.2010 року Луцьким міським судом Волинської області за ч. 2 ст. 186, ст.71 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі;
- 25.08.2015 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст.121, ч.2 ст.26 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі;
- 10.12.2020 року Святошинським районним судом м. Києва за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 місяців арешту;
- 17.12.2021 року Святошинським районним судом м. Києва за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді 6 місяців арешту,
встановив:
05.07.2022р. до слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло вказане клопотання слідчого, в обгрунтування якого зазначено, що слідчим відділом Святошинського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001553, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.07.2022, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 4 ст. 185 КК України, у якому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру за вчинення ним злочину, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 4 ст. 185 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.02.2022, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації, указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб.
В подальшому воєнний стан в Україні декілька разів продовжувався, зокрема, останній раз Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 342/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" (Указ затверджено Законом № 2263-IX від 22.05.2022) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний, корисливий злочин за таких обставин:
02.07.2022, приблизно о 13 годині 20 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Підлісна, 1, усвідомлюючи що в країні введено воєнний стан і відповідно знаходячись в умовах воєнного стану, повторно, таємно намагався викрасти чуже майно, що належить ТОВ «Сільпо-Фуд, на загальну суму 817 гривень 04 копійки (без ПДВ), але не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі.
Так, 02.07.2022, приблизно о 13 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 прибув до торгового магазину «Сільпо», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Підлісна, 1. Знаходячись в приміщенні торгівельного залу даного торгового магазину, відчуваючи потребу в грошових коштах, не маючи постійного джерела доходу, вирішив повторно таємно заволодіти чужим майном в умовах воєнного стану, з метою особистого збагачення.
Безпосередньо реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , продовжуючи знаходитись за адресою: м. Київ, вул. Підлісна, 1, в приміщенні торгового магазину «Сільпо», діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді заподіяння матеріальної шкоди, знаходячись в умовах воєнного стану, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв з торгових полиць чуже майно, яке належить ТОВ «Сільпо-Фуд», а саме: віскі «Paddy Irish Whsskey», об`ємом 0,7 л., вартістю 699 гривень (без ПДВ); сир «Монашинські сири, палочки копчені 45% в/у, вагою 0, 382 кг, вартістю 118 гривень 4 копійки ( без ПДВ), а всього майна на загальну суму 817 гривень 04 копійки (без ПДВ).
Продовжуючи далі свої протиправні дії ОСОБА_4 , слідуючи по торгівельному залу торгового магазину «Сільпо», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Підлісна, 1, сховав вищевказані товари за верхній одяг, та направився до кас, перетнув лінію кас та вийшов з даного торгового магазину.
Після цього, ОСОБА_4 , за межами торгового магазину, приблизно о 13 годині 20 хвилин 02.07.2022, був зупинений працівником охорони магазину «Сільпо» з наявним при ньому чужим майном, яке належить ТОВ «Сільпо Фуд», та яке ОСОБА_4 намагався повторно таємно викрасти.
В ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні виникла необхідність у обранні запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що існують ризики того, що він може здійснити дії, передбачені п.п.1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не забезпечить належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вищевказаним ризикам.
Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини та просив слідчого суддю застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
Підозрюваний ОСОБА_7 заперечив свою причетність до інкримінованого злочину, просив у задоволенні клопотання слідчого відмовити.
Захисник ОСОБА_5 заперечила проти задоволення вказаного клопотання, посилаючись на необгрунтованість підозри та відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Вислухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов таких висновків.
Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст.177 ч. 2 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року зазначено, що «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Як вбачається з матеріалів клопотання слідчого, 04.07.2022р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч. 4 ст. 185 КК України.
Обставини, викладені у повідомленні про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч. 4 ст. 185 КК України, обґрунтовано підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 02.07.2022, згідно якого у ОСОБА_4 було виявлено та в подальшому вилучено викрадене ним майно, а саме: віскі «Paddy Irish Whsskey», об`ємом 0,7 л., вартістю 699 гривень (без ПДВ); сир «Монашинські сири, палочки копчені 45% в/у, вагою 0, 382 кг, вартістю 118 гривень 4 копійки ( без ПДВ); протоколами допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.
Відповідно до позиції ЄСПЛ, зокрема з пункту 36 рішення від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено обвинуваченим, у разі визнання їх винними, в скоєнні злочинів, в яких вони обвинувачуються, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Надаючи оцінку можливості підозрюваним переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя враховує відсутність у ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків та стримуючих факторів ( він неодружений, дітей на утриманні не має, не працевлаштований), тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч. 4 ст. 185 КК України (позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років), а також те, що підозрюваний є особою раніше судимою. З огляду на зазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що існує ризик того, що ОСОБА_4 з метою уникнення покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.
Також існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 , будучи на волі, може продовжити злочинну діяльність, оскільки він не має постійного джерела доходів, не працевлаштований, та раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності.
При цьому суд бере до уваги те, що до обставин, які підвищують ступінь вказаних ризиків, належить військова агресія Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.
Водночас, слідчий суддя, враховуючи обставин вчинення кримінального правопорушення, вважає, що інші ризики, заявлені слідчим у клопотанні, є недоведеними.
Відповідно до ч. 1 ст.183КПКУкраїни тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Пунктом 5 частини 2 статті183КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (рішення у справі «Летельє проти Франції»).
Враховуючи сукупністю обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки, на думку слідчого судді, інший, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вищевказаним ризикам, а тому клопотання слідчого підлягає задоволенню. Під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_4 під вартою.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.
Розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.5 ст. 182 КПК України).
Враховуючи обставини кримінального правопорушення та особу підозрюваного, його вік, майновий стан та процесуальну поведінку, слідчий суддя вважає за доцільне визначити заставу у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 52 000 грн. (п`ятдесят дві тисячі гривень) та покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 176, 177, 178,182, 183, 193, 194, 196, 309,395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого - задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Київський слідчий ізолятор» строком 60 днів.
Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання, тобто з 02 липня 2022року.
Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 закінчується 30 серпня 2022 року.
Визначити підозрюваному ОСОБА_4 розмір застави у межах двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 52 000 грн. (п`ятдесят дві тисячі гривень), яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Святошинського районного суду міста Києва (отримувач: Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26268059, Банк отримувача ДКСУ, м.Київ, код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA1012089 ), після внесення якої ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави, строком на два місяці з моменту внесення застави, наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави, а до нього для забезпечення виконання визначених законом обов`язків, може бути застосовано інший запобіжний захід.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено 08.07.2022р.
Cлідчий суддя ОСОБА_1