Провадження №1-кс/127/5317/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення Відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Луганськ, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, зі слів раніше судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого слідчого відділення Відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Луганськ, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, зі слів раніше судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.4 ст. 186 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, 16 червня 2022 року близько 14:00 годин, перебуваючи за адресою: м. Вінниця, проспект Коцюбинського, поряд із житловим будинком №37, помітив на лавці чоловічу сумку чорного кольору марки BRADFORD, яка належить ОСОБА_8 , у цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на незаконне заволодіння вказаним майном.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, з метою незаконного збагачення, з корисливих мотивів, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, діючи в умовах воєнного стану, скориставшись, тим, що ОСОБА_8 сидить до нього спиною та за його діями ніхто не спостерігає, викрав вищевказану чоловічу сумку.
У подальшому, ОСОБА_5 , разом з викраденим майном попрямував у невідомому напрямку, однак, був помічений ОСОБА_8 , який, помітивши вчинення злочину ОСОБА_9 , звернувся до останнього з викликами зупинитись. В свою чергу, ОСОБА_5 ,, розуміючи, що його дії стали помітними для інших осіб, не відмовився від вчинення злочину та не бажаючи бути затриманим, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, діючи відкрито, почав втікати, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, проте, з причин, що не залежали від його волі, не зміг довести злочин до кінця та розпорядитись викраденим майном, оскільки був зупинений перехожим та потерпілим, неподалік від місця вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, внаслідок припинення протиправних дій ОСОБА_5 попереджено завдання ОСОБА_8 майнової шкоди на суму 6000 грн.
17.06.2022, встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідно до ст. ст. 40, 42, 208, 276, 277 та 278 КПК України повідомлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Луганськ, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, зі слів раніше судимого.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15-ч. 4 ст. 186 КК України, - закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), в умовах воєнного стану. ОСОБА_5 підозрюється у вчинені тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років.
Вина підозрюваного ОСОБА_5 підтверджується зібраними доказами, а саме: Протоколом прийняття заяви ОСОБА_8 ; Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ; Протоколом впізнання із потерпілим ОСОБА_8 ; Протоколом огляду місця події від 16.06.2022; Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; Протоколами впізнання особи за фотознімками; Іншими матеріалами кримінального провадження.
У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду так як ОСОБА_5 постійного місця проживання не має, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інше кримінальне правопорушення.
На даний час ОСОБА_5 офіційно не працює, в нього відсутнє постійне джерело доходу, що дає підстави слідству вважати, що вчинення злочинів корисливого характеру може являтися засобом для існування останнього і тому, перебуваючи на іншому більш м`якому запобіжному заході, останній продовжить вчиняти нові кримінальні правопорушення.
Застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_5 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених процесуальних обов`язків.
Таким чином, наявні реальні ризики переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування, вчинення ним інших кримінальних правопорушень та перешкоджання таким чином кримінальному провадженню.
При цьому враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Домашній арешт не зможе забезпечити належну поведінку особи та перешкоджати здійснення ним психологічного впливу на осіб у кримінальному провадженні, тощо та у зв`язку із тим, що останній не має постійного місця проживання.
Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину у сфері кримінальних правопорушень проти власності, що свідчить про антисоціальну поведінку підозрюваного та те, що він, перебуваючи на волі, може продовжити свою злочину діяльність, вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, ОСОБА_5 , офіційно не працює, не має постійного джерела доходів, не має стійких соціальних зв`язків, та не має постійного місця проживання, враховуючи міру покарання, яка може бути до нього застосована у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 4 ст. 186 КК України, наявні підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інше кримінальне правопорушення, як то передбачено ризиками визначеними у п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Тому у даному конкретному випадку застосування більш м`яких запобіжних заходів є недоцільними і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним у клопотання ризикам.
Слідчий та прокурор в судовому засіданні підтримали клопотання.

Підозрюваний в судовому засіданні не заперечував проти клопотання.

Захисник підозрюваного поклався на розсуд суду.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання слідчого та матеріали кримінального провадження, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Пункт 5 ч.2 ст. 183 КПК України регламентує, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

З оглянутих матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 є особою раніше судимою, підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, що дає підстави для вирішення питання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 саме у вигляді взяття під варту.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор, слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру оголошену ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, на час розгляду клопотання обгрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: Протоколом прийняття заяви ОСОБА_8 ; Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ; Протоколом впізнання із потерпілим ОСОБА_8 ; Протоколом огляду місця події від 16.06.2022; Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; Протоколами впізнання особи за фотознімками; Іншими матеріалами кримінального провадження.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 раніше судимий, не одружений; а також слідчий суддя враховує матеріальний стан, стан здоров`я підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину у сфері кримінальних правопорушень проти власності, що свідчить про антисоціальну поведінку підозрюваного та те, що він, перебуваючи на волі, може продовжити свою злочину діяльність, вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, ОСОБА_5 , офіційно не працює, не має постійного джерела доходів, не має стійких соціальних зв`язків, та не має постійного місця проживання, враховуючи міру покарання, яка може бути до нього застосована у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 4 ст. 186 КК України, наявні підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інше кримінальне правопорушення, як то передбачено ризиками визначеними у п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Таким чином, слідчий суддя переконується в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу тримання під вартою.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії», ухваленому Великою Палатою від 28 вересня 2010 року за №12050/04, сума застави за звільнення з-під варти заявника не була надмірною. У рішенні, у справі «Мангурас проти Іспанії», Європейський суд з прав людини постановив, що не було порушено ч.3 ст.5 (право на свободу та особисту недоторканість) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за наступних підстав: «Відповідно до ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи. Органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більш того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується».

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбаченим цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Так, враховуючи особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, наявні ризики, а також те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, керуючись абзацом 2 п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 198480 (сто девяносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділення Відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді - тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_5 тобто з 15:35 год.. 16.06.2022 р. до 15:35 год 14.08.2022р.

Визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 198480 (сто девяносто вісім тисяч чотириста вісімдесят ) гривень, які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області (Одержувач коштів - ТУ ДСАУ в Вінницькій області, Рахунок UA 0000401, , Банк ДКСУ, м. Київ, ГУДКСУ у Вінницкій області , МФО 820 172).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави, на ОСОБА_5 будуть покладені наступні обов`язки:

прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні.

Якщо ОСОБА_5 не виконає покладені на нього обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України, і до останнього буде застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя