ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/370/22 Справа № 712/3005/22 Категорія: ч. 2 ст.307 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаряОСОБА_5

прокурораОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 23 травня 2022 року, яким

ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Гельмязів, Золотоніського району, Черкаської області, українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, має на утриманні дітей, офіційно не працює, депутатом, учасником ліквідації на ЧАЕС, інвалідом не являється, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-18.02.2022 Золотоніським МР Черкаської області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення строком на 2 роки. На підставі ст. 75 України від відбуття покарання звільнити з іспитовим строком 1 рік,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України і призначено покарання у вигляді - 6 (шість) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 18.02.2022 Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області та остаточно призначено до відбуття 6 (шість) років 1 (один) місяць позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків шляхом приєднання до вищевказаного покарання, частково приєднано ОСОБА_8 покарання призначене вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18.02.2022 у вигляді 1 місяця і остаточно призначено покарання 6 (шість) років 2 (два) місяці позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Зарахувано в строк відбуття покарання ОСОБА_8 термін попереднього ув`язнення з 22.02.2022 по 23.05.2022 з урахуванням ч.5 ст.72КК України, що 1 дню попереднього ув`язнення відповідає 1 день позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахується з 24.05.2022.

До набуття вироку законної сили запобіжний захід ОСОБА_8 залишений без змін (тримання під вартою).

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню в сумі 3775,64грн стягнуті з ОСОБА_8 на користь держави.

Вирішено долю речових доказів у відповідності до вимог ст.100 КПК України,

в с т а н о в и л а :
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 , будучи особою, яка раніше вчинила злочин передбачений ст. 309 КК України, маючи умисел на незаконне придбання з метою збуту наркотичного засобу «метадон», діючи цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, у невстановлений слідством період часу та місці умисно придбав задля подальшого збуту у не встановлений спосіб та у невстановленої особи упакування із вмістом, наркотичного засобу «метадон», та з моменту придбання зберігав його до 15 год. 55 хв. І7.02.2022 з метою подальшого збуту для особистого матеріального збагачення, що розфасовано у згортки, після чого 17.02.2022 близько 15 год. 55 хв., перебуваючи неподалік від будинку АДРЕСА_3 , здійснюючи свій злочинний намір з метою власного матеріального збагачення, незаконно збув згорток із вказаною речовиною ОСОБА_9 , особі із зміненими анкетними даними, а саме: згорток із речовиною, яка відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СН-19/124-22/1622-НЗПРАП від 21.02.2022 містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, маса якого становить 0,163 за що отримав грошові кошти у розмірі 300 гривень, після чого придбаний згорток із речовиною ОСОБА_9 було добровільно видано працівникам поліції у якості доказу та поміщено до сейфпакету № INZ2002622.

Він же, будучи особою, яка вчинила злочин передбачений ст. 309 КК України, за повторно виниклим умислом, маючи умисел на незаконне придбання з метою збуту наркотичного засобу «метадон», діючи цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, у невстановлений слідством період часу та місці умисно придбав задля подальшого збуту у невстановлений спосіб та у невстановленої особи поліетиленові пакети із вмістом наркотичного засобу «метадон», та з моменту придбання зберігав його до 12 год. 05 хв. 22.02.2022 з метою подальшого збуту для особистого

матеріального збагачення, що розфасовано у поліетиленові пакети, після чого 22.02.2022 близько 12 год. 05 хв., перебуваючи неподалік від будинку АДРЕСА_3 , здійснюючи свій злочинний намір з метою власного матеріального збагачення, незаконно збув 2 поліетиленові пакети із вказаною речовиною ОСОБА_9 , особі із зміненими анкетними даними, а саме: 2 поліетиленові пакети із речовиною, яка відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/124-22/1805-НЗПРАП від 22.02.2022 містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, загальна маса якого становить 0.416 г, за що отримав грошові кошти у розмірі 500 гривень, після чого придбані поліетиленові пакети із речовиною ОСОБА_9 було добровільно видано працівникам поліції у якості доказу та поміщено до сейфпакету № РБРІ129345.

Дії ОСОБА_8 місцевим судом кваліфіковані за ч.2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу з метою збуту та незаконний збут наркотичного засобу, будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.309 КК України, вчиненого повторно.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в своїх апеляційних скаргах:

- захисник ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого в апеляційній скарзі порушує питання про зміну вироку в частині призначеного покарання, шляхом застосування ч.1 ст.69 КК України та призначити ОСОБА_10 остаточне покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

При цьому зазначає, що обвинувачений ОСОБА_10 має на утриманні п`ятеро дітей, за час проживання в м.Черкаси, де він разом з дружиною винаймали житло обвинувачений проявив себе доброю, розуміючою та безконфліктною людиною, тому вважає, що є всі підстави для призначення ОСОБА_10 покарання нижче від найнижчої межі на підставі ст.69 КК України.

Також захисник зазначає, що ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 19.04.2022 року запобіжний захід ОСОБА_10 продовжено на 60 діб, а саме до 23.05.2022 року з можливістю внесення застави 50 розмірів прожиткового мінімума для працездатних осіб, що становить 129,450 гривень. Враховуючи майновий стан обвинуваченого, останній не мав можливості сплатити повну суму застави і тому 20 травня 2022 року подав клопотання про зменшення розміру застави до 20 прожиткових мінімумів, що складає 60 000 гривень та заявив, що хоче підтримати Збройні Сили України сплативши ці кошти на їх рахунок. Вищезазначені обставини підтверджують правомірні наміри, світогляд обвинуваченого щодо здійснення виправлення поведінки та формулювання правової свідомості, відповідальності.

- прокурор у кримінальному провадженні не заперечуючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, вважає, що даний вирок підлягає зміні через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_10 необхідно було керуватися вимогами ст.71 КК України та призначати покарання за сукупністю вироків, без врахування вимог ст.70 КК України, оскільки якщо особа засуджується за вчинення кількох тотожних кримінальних правопорушень, які кваліфікуються за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК України, і при цьому одне або кілька з них були вчинені до ухвалення попереднього вироку, а ще одне або кілька після його ухвалення, то спеціальні правила ч.4 ст.70 КК України не застосовуються.

Просить виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку посилання суду на положення ч.4 ст.70 КК України і вважати засудженим ОСОБА_10 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України до покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18.02.2022 року та остаточно призначити покарання у вигляді 6 (шести) років 2 (двох) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу подану прокурором у кримінальному провадженні, доводи захисника та обвинуваченого, які підтримали свою апеляційну скаргу, а проти апеляційної скарги прокурора заперечили, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Ці вимоги закону судом в повному обсязі не виконані.

Дії ОСОБА_8 судом кваліфіковані вірно за ч.2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу з метою збуту та незаконний збут наркотичного засобу, будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.309 КК України, вчиненого повторно та не оспорюються в апеляційних скаргах прокурора та захисника, що діє в інтересах обвинуваченого.

Враховуючи ту обставину, що в апеляційних скаргах не оспорюється висновок про доведеність винуватості та кваліфікації дій ОСОБА_10 , який винуватість визнав в повному обсязі, а висновок суду відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується наведеними у вироку доказами, які судом досліджені в порядку ст.349 КПК України, то в даному випадку колегія суддів вважає недоцільним проводити детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду лише в межах апеляційної скарги.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_10 зазначив, що погоджується з фактичними обставинами справи, які викладені в оскаржуваному рішенні, а також з оцінкою доказів, яка надана судом першої інстанції.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що доводи прокурора викладені в апеляційній скарзі є слушними з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлений вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що Стеценко вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18.02.2022 засуджений за вчинення 09.12.2021 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді двох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік.

В подальшому, 17.02.2022 ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, а саме: незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу з метою збуту та незаконний збут наркотичного засобу, будучи особою, яка раніше вчинила злочин передбачений ст. 309 КК України, тобто до постановлення вироку Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області.

Крім того, 22.02.2022 ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, а саме: незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу з метою збуту та незаконний збут наркотичного засобу, будучи особою, яка раніше вчинила злочин передбачений ст. 309 КК України, вчиненого повторно, тобто після постановлення вироку Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області.

Постановою об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14.06.2021 у справі №443/806/19 зроблено висновок про те, що якщо в діях особи має місце повторність кримінальних правопорушень, передбачена ч. 1 ст. 32 КК України, і ця особа засуджується за вчинення кількох тотожних кримінальних правопорушень, які кваліфікуються за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК України, і при цьому одне або кілька з них були вчинені до ухвалення попереднього вироку, а ще одне або декілька - після його ухвалення, то спеціальні правила ч. 4 ст. 70 КК України не застосовуються. У такому випадку суд кваліфікує зазначені кримінальні правопорушення за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК України та призначає покарання, передбачене її санкцією за правилами ст. 71 КК за сукупністю вироків.

За вказаних обставин, районний суд при призначенні покарання ОСОБА_10 помилково застосував вимоги ч.4 ст.70 КК України оскільки повинен був керуватися лише вимогами ст.71 КК України і призначити покарання за сукупністю вироків.

Відповідно до норми п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає необхідним виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку рішення суду про призначення покарання із застосуванням положення ч.4 ст.70 КК України і вважати засудженим ОСОБА_10 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК україни до покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18.02.2022 року та остаточно визначити ОСОБА_10 до відбування 6 (шість) років 2 (два) місяці позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Апеляційні вимоги захисника про пом`якшення ОСОБА_10 покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України до задоволення не підлягають.

У відповідності до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст.65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , судом першої інстанції дотримано вказаних вимог, а саме: враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до тяжких злочинів, відношення обвинуваченого до вчиненого (бажання отримати незаконну винагороду за протиправну діяльність), поведінку обвинуваченого, який визнав вину в повному обсязі, щиро розкаявся, на спеціальних обліках не перебуває, раніше судимий, перебуваючи на іспитовому терміні 22.02.2022 вчинив другий епізод злочинної діяльності, з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання: визнання вини, щире каяття та за відсутності обтяжуючих покарання обставини, місцевий суд обґрунтовано призначив ОСОБА_10 мінімальне покарання в межах санкцій ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.71 КК України за сукупністю вироків та дійшов висновку про ізоляцію ОСОБА_10 від суспільства з призначенням покарання у виді 6 (шести) років 2 (двух) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, яке за своїм розміром та видом є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів та є практично мінімальним розміром, з уразуванням положень ст.71 КК України.

Колегія суддів вважає, що підстави для застосування вимог ст.69 КК України, як на тому наполягає захисник, відсутні.

Відповідно до вимог ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Як роз`яснено у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду

України від 24 жовтня 2003 р. N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" (зі змінами, внесеними згідно з постановою від 10 грудня 2004 р. N 18 згідно зі ст. 69 КК призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за вчинений злочин, може мати місце лише за наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості цього злочину, з урахуванням особи винного.

Під час розгляду кримінального провадження достатніх підстав для застосування щодо ОСОБА_8 вимог ст. 69 КК України колегією суддів не встановлено. При цьому обставини, які зазначені в апеляційній скарзі захисника, які на думку останнього пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: перебування на утриманні обвинуваченого ОСОБА_10 п`ятеро дітей, в даному випадку не є підставою для призначення останньому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті. При цьому колегія суддів враховує, що з наданих копій свідоцтв про народження вбачається, що батьком вказаних дітей записаний не обвинувачений ОСОБА_10 , а інші особи, також суду не надано будь-яких доказів про знаходження дітей на утриманні обвинуваченого.

Крім того, згідно ст.69 КК України, дана норма застосовується за наявністю кількох обставин, що пом`якшують покарання, тобто двох і більше обставин.

Апеляційним розглядом встановлено, що в якості обставини, що пом`якшує покарання ОСОБА_10 , визнано щире каяття та визнання вини в повному обсязі. При цьому колегія суддів враховує попередню судимість ОСОБА_10 , а також другий епізод злочинної діяльності був вчинений в період іспитового строку через чотири дні після засудження за попереднім вироком, що свідчить про відсутність позитивних змін та небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення.

Водночас колегія суддів враховує ту обставину, що поширення наркоманії та зростання злочинності, пов`язаної з наркотичними засобами, психотропними речовинами, їх аналогами набувають усе більших масштабів і стають серйозними соціальними чинниками, які негативно впливають на життя, здоров`я та благополуччя людей.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому покарання за ч.2 ст.307 КК України в мінімальному розмірі ґрунтується на вимогах закону.

При цьому колегія суддів зауважує, що призначений вид і розмір покарання повинен ґрунтуватися на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги захисника про правомірні наміри та світогляд обвинуваченого, що підтверджує його бажання підтримати Збройні Сили України, шляхом сплати на їх рахунок застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів, колегія суддів вважає, що в даному випадку, на цьому етапі розгляду кримінального провадження зазначене, жодним чином не може впливати на прийтяте місцевим судом рішення.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Переконливих аргументів, які б свідчили про порушення судом вимог статей 50, 65 КК України, або доводили явну несправедливість призначеного ОСОБА_10 покарання у виді 6 (шести) років 2 (два) місяці позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна через його суворість, в апеляційній скарзі не міститься.

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора та залишення без задоволення апеляційної скарги захисника в інтересах обвинуваченого, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначеного покарання, а саме виключення з мотивувальної та резолютивної частини вироку посилання суду на положення ч.4 ст.70 КК України.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, п.4 ч.1 ст. 409, 413 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Апеляційну скагу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 23 травня 2022 року, щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку Соснівського районного суду м.Черкаси від 23 травня 2022 року щодо ОСОБА_8 рішення суду про призначення покарання із застосуванням положень ч.4 ст.70 КК України.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18.02.2022 у виді 2 (двох) місяців позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 6 (шести) років 2 (два) місяці позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

В решті вирок Соснівського районного смуду м.Черкаси від 23.05.2022 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді