Єдиний унікальний номер справи 185/4717/22
Провадження № 1-кп/185/489/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2022 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в м.Павлоград кримінальне провадження, що внесено в ЄРДР за №0000281 від 13.06.2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом, займаю чого посаду командира окремого радіолокаційного взводу військової частини НОМЕР_1 , капітана, раніше несудимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.413 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі ВКЗ), -

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_3 , проходячи військову службу за контрактом на посаді командира окремого радіолокаційного взводу військової частини НОМЕР_1 , діючи з необережності, зі злочинною недбалістю по відношенню до настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, в умовах воєнного стану, 04.03.2022 року приблизно о 00:30 годині, знаходячись на відкритій місцевості території позиції взводу між АДРЕСА_2 , під час спроби затримати невідомих осіб, допустив втрату ввіреної йому для службового користування зброї та боєприпасів, а саме: пістолету ПМ з серійним № НОМЕР_2 вартістю 2556 гривень 11 копійок та 9 мм набоїв у кількості 16 штук вартістю 10 гривень 24 копійки, які знаходилися в кобурі на поясному ремені, внаслідок порушення правил їх зберігання.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.3 ст.413 КК України - як втрата ввіреної для службового користування зброї та бойових припасів внаслідок порушення правил їх зберігання, вчинена в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, суду пояснив, що дійсно в ніч з 03.03.2022 року на 04.03.2022 року під час несення військової служби та переслідуванні порушників, які проникли на територію тимчасової дислокації військової частини, він втратив ввірену йому зброю: пістолет ПМ з набоями до нього. Вранці пошукові заходи не принесли бажаного результату, зброя не була знайдена. За результатами службового розслідування було визначено, що зброя була втрачена під час бойової операції. В скоєному щиро кається, просить суворо його не наказувати, та надати можливість проходити далі військову службу. Не заперечує розглядати провадження із застосуванням ч.3 ст.349 КПК України, оскільки фактичні обставини ним не оспорюються, викладені обставини в обвинувальному акті відповідають подіям кримінального правопорушення, що йому інкримінується.

Крім повного визнання своєї провини і свідчень, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого йому злочині підтверджується і іншими фактичними доказами провадження, які всіма учасниками судового розгляду визнані, ніким не оспорюються, у відповідності з ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільними їх дослідження. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені наявними у провадженні доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, також визнає фактичні обставини провадження доведеними.

До них відносяться:

- витяг з кримінального провадження №0000281, згідно якого 13.06.2022 року були внесені відомості до ЄРДР про втрату зброї та набоїв до неї капітаном ОСОБА_3 в ніч з 03 на 04 березня 2022 року поблизу с.Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області;

- витяги з наказів про призначення обвинуваченого ОСОБА_3 на посаду командира окремого радіолокаційного взводу військової частини НОМЕР_1 та присвоєння чергового звання.

Таким чином, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.413 КК України доведена повністю та підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності з вимогами ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, віднесення його до категорії нетяжкого злочину, ступінь негативних наслідків, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, на обліку в психіатричному диспансері та у лікаря-нарколога не перебуває, а також враховує повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, відповідно до вимог ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, відповідно до вимог ст.67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

Згідно статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Положеннями ст.69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Враховуючи кілька обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, саме те, що обвинувачений під час досудового розслідування та судового розгляду визнав свою вину, щиро покаявся у вчиненому та висловив жаль з приводу вчиненого, осудив свою поведінку, співпрацював зі слідством, є особою молодого віку, та з урахуванням особи винного, який раніше не судимий, є військовослужбовцем, а також враховуючи індивідуальні особливості вказаного діяння, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, ставлення особи до своїх дій, то суд вважає необхідним призначити обвинуваченому основне покарання із застосуванням ст.69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання у вигляді штрафу, не позбавивши обвинуваченого волі.

Запропоноване прокурором покарання із застосуванням ст.69 КК України обвинуваченому у вигляді штрафу у розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на думку суду, є занадто суворим та не відповідає обставинам кримінального правопорушення, а саме те, що зброя та набої обвинуваченим були втрачені під час затримання невідомих осіб, які проникли на територію військової частини, що було пов`язано з несенням військової служби обвинуваченим, та вартості втраченого майна. Суд вважає необхідним призначити покарання обвинуваченому у вигляді штрафу у розмірі, визначеному в загальній частині КК України з урахуванням всіх обставин кримінального правопорушення, майнового стану обвинуваченого, який проходить військову службу, одружений, дружина перебуває в стані вагітності.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме ступені тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та буде справедливим, і не буде становити «особистий надмірний тягар для обвинуваченого та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства вимогам захисту основоположних прав особи». Крім того, призначене покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, і воно випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположених свобод».

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не був застосований.

Цивільний позов в межах кримінального провадження не заявлений.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.413 КК України, та призначити покарання за ч.3 ст.413 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі 700 (семисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 11900 (одинадцять тисяч дев`ятсот) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду відповідно до ч.2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1