ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2022 року м.Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2022 року про відмову в задоволенні клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, який народився у м. Дніпропетровську,
проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2022 року в задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 відмовлено. Змінено підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 до 19 березня 2022 року. Відповідно до вимог ст.76 КК України на підозрюваного покладено процесуальні обов`язки.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що з урахуванням досліджених матеріалів суд не погоджується з кваліфікацією дій підозрюваного, оскільки ступінь тяжкості тілесних ушкоджень нанесених потерпілому не встановлено, а характер та локалізація нанесених ударів, а саме двох не проникаючих поранень шиї та грудної клітини, не свідчить про наявність прямого умислу на спричинення смерті потерпілого. Вказане узгоджується з показами підозрюваного, потерпілого та слідчого експерименту.
З урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання та утриманців, слідчий суддя прийшов до висновку, що менш обтяжливий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

В апеляційній скарзі прокурор, просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою до 19 березня 2022 року включно.
В обґрунтування своїх вимог вказує на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Вважає, що судом не враховано, що підозрюваний ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного із застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, а надаючи оцінку кваліфікації дій підозрюваного, суд вийшов за межі наданих повноважень на даній стадії процесу. Про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, на думку сторони обвинувачення свідчать: протокол допиту потерпілого, протоколи огляду речей, огляду місця події, пред`явлення для впізнання, допитів свідків події.
Також судом не надано належної оцінки даним про особу підозрюваного, відносно якого направлений обвинувальний акт до суду за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1ст. 115, ч. 2ст. 186, ч. 4ст. 187 КК України, що на думку сторони обвинувачення свідчить про схильність підозрюваного до протиправної поведінки.
Зазначає про те, що ризик переховування від органів слідства та суду, незаконного спливу на свідків та потерпілого є обґрунтованим, оскільки досудове розслідування перебуває на стадії завершення та найближчим часом обвинувальний акт буде скеровано до суду. Беручи до уваги, що останній обґрунтовано підозрюється у вчинені особливо тяжкого кримінального правопорушення та розмір покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним, а також і те, що потерпілий та свідки надають викривальні покази щодо ОСОБА_7 , запобігти вказаним ризикам можливо лише застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; обвинуваченого та захисника, які, кожен окремо, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та вказали, що ухвала суду є законною та обґрунтованою; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчого зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, а доводи прокурора, щодо незаконності ухвали слідчого судді, викладені в апеляційній скарзі та у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, є необґрунтованими.
Що стосується висновку слідчого судді про наявність щодо підозрюваного ОСОБА_7 ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, то його колегія суддів, не вдаючись до обговорення питання про правильність кваліфікації дій останнього, яке підлягає детальному дослідженню при вирішення обвинувачення по суті, вважає обгрунтованим, оскільки останній небезпідставно підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів і за нього передбачене покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, що може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.
Разом із тим, щодо цього підозрюваного вказаний ризик не є достатньо вагомим. Так, наданими матеріалами спростовуються доводи прокурора щодо незаконного впливу та свідків та потерпілого, оскільки заяви чи повідомлення від останніх під час досудового розслідування не надходили, тому на думку колегії суддів, ризик хоча і існує, але є мінімальним.
Також колегія суддів оцінює як такий, що відповідає встановленим фактичним обставинам і відомостям про особу підозрюваного, висновок слідчого судді про можливість усунення цього ризику достатньою мірою шляхом застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього відповідних обов`язків.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що обраний запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, колегія суддів вважає такими, що спростовуються матеріали справи, оскільки на час апеляційного розгляду минуло 16 днів від дати обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, при цьому стороною обвинувачення не надані докази порушення обвинуваченим покладених на нього обов`язків, останній з`явився за викликом до суду апеляційної інстанції, а тому обраний запобіжний захід, на думку колегії суддів, є достатньо дієвим.
Під час апеляційного перегляду встановлено, що судом надано належну правову оцінки даним про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки на утриманні якого перебувають двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимий, є інвалідом другої групи.
Колегія суддів з урахуванням положень кримінального закону та Конституції України щодо презумпції невинуватості не може взяти до уваги доводи прокурора, про те, що обвинувачений притягувався до кримінальної відповідальності та схильний до антисоціальної поведінки, оскільки обвинувального вироку відносно ОСОБА_7 не ухвалено, а матеріали кримінального провадження знаходяться на стадії судового розгляду.
Як, зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.
Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до положень ч. 1ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
На думку суду апеляційної інстанції, наведені прокурором обставини у сукупності не дають достатніх підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Також приймається до уваги, що до збігу строку дії запропонованого прокурором запобіжного заходу залишається незначний час, а досудове розслідування щодо ОСОБА_7 на даний час закінчене і найближчим часом питання про застосування до нього запобіжного заходу стане предметом судового розгляду у межах підготовчого провадження.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді і не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2022 року про відмову в задоволенні клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4