Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

26 вересня 2022 року

Подільський районний суд міста Києва в складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8
розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Подільського районного суду м. Києва клопотання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах кримінального провадження № 0001563 за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України

в с т а н о в и в:
В провадженні Подільського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження № 0001563 за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, обґрунтовуючи своє клопотання тим, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України: ризик переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Сторона захисту заперечувала проти задоволення клопотання. Захисник ОСОБА_5 просив суд змінити його підзахисному запобіжний захід на домашній арешт. Адвокат ОСОБА_6 просив застосувати стосовно його підзахисного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Заслухавши клопотання прокурора, доводи та думку сторони захисту, суд дійшов наступних висновків.
Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 08 серпня 2022 року в цьому кримінальному провадженні ОСОБА_8 та ОСОБА_7 продовжено обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, який закінчується 06 жовтня 2022 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Метою і підставою продовження строку тримання обвинуваченим під вартою є запобігання спробам обвинуваченим переховуватися від суду, незаконного впливу на свідків, знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, має бути враховано тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого тощо (ст. 178 КПК України).
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , на думку суду, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, і потерпілого, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, - розбій, вчинений за попередньою змовою групою осіб, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачене покарання від семи до десяти років позбавлення волі.
ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення злочину проти життя і здоров`я людини (за ч. 2 ст. 121 КК України, звільнений в зв`язку з відбуттям покарання в 2016 році), що дає підстави говорити як про ризик того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, так і про ризик переховуватися від суду, оскільки обвинувачений розуміє тяжкість інкримінованого злочину та санкцію статті, яка передбачає відповідальність за його вчинення. При цьому наявність характеризуючих даних про особу обвинуваченого, зокрема те, що останній має постійне місце проживання та реєстрації, позитивні характеристики, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на думку суду не виключають наявність ризиків, які були б судом враховані як достатня підстава для зміни запобіжного заходу.
ОСОБА_8 також раніше неодноразово судимий, зокрема, за вчинення корисливих злочинів (звільнений з місць позбавлення волі в 2018 році по відбуттю строку покарання). Саме неодноразові судимості ОСОБА_8 за вчинення корисливих злочинів дають підстави дійти суду висновку, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто, наявний ризик, про який іде мова в клопотанні прокурора. На можливість переховуватися від суду вказує те, що обвинувачений розуміє за якою статтею кваліфіковане його діяння і яка передбачена відповідальність ч. 2 ст. 187 КК України, тому і в цій частині ризик є виправданим.
Не вирішуючи питання на даному етапі кримінального провадження про оцінку доказів з точки зору їх допустимості і достатності для визнання обвинувачених винуватими чи невинуватими у вчиненні злочину, суд приходить до висновку, що вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпека злочину, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , дають підстави для висновку, що з боку обвинувачених наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.
На думку суду, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Дане кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду, докази судом на даний час в повному обсязі не досліджені.
За таких обставин, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та продовжити ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів, оскільки підстав для його скасування або зміни не вбачає.
Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 331 КПК України

постановив:
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб в державній установі Київський слідчий ізолятор до 24 листопада року включно.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб в державній установі Київський слідчий ізолятор до 24 листопада 2022 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту оголошення, обвинуваченим, який утримується під вартою в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_9