У Х В А Л А
про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

24 березня 2022 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду, в режимі відеоконференцзв`язку, кримінальне провадження з обвинувальним актом, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000904 від 12.12.2020, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тубільці Черкаського району Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу вимог статті 89 КК України раніше не судимого;

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Черкаського районного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження з обвинувальним актом, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000904 від 12.12.2020, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , відповідно до ст. 331 КПК України, заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою на строк 60 діб.

Так, прокурор вказує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, веде антисоціальний спосіб життя, а тому, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, продовжувати злочинну діяльність, чинити тиск на потерпілу та експерта, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Обвинувачений ОСОБА_5 , який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку із ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», а також його захисник ОСОБА_4 у вирішенні клопотання прокурора поклалися на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт, вважає необхідним зазначити наступне:

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, рішення «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року).

При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу, крім ризиків, визначених у статті 177 КПК України, суд зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, зазначені у статті 178 КПК України.
Судом установлено, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 закінчується 01 квітня 2022 року.

Разом із цим, завершити судове провадження до спливу строку дії даного запобіжного заходу не можливо.

Суд погоджується з висновком прокурора про існування обґрунтованої підозри щодо можливого вчинення саме цією особою інкримінованого кримінального правопорушення (злочину) та зважає на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, покарання за яке передбачає позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

У рішенні у справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення злочину дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може, з метою уникнення покарання, здійснювати психічний або фізичний вплив на потерпілу та експерта, які на сьогодні не допитані судом.

Крім того, тяжкість покарання збільшує ймовірність ризику переховування обвинуваченого від суду.

На обґрунтування ризику можливого переховування обвинуваченого від правосуддя, суд надає оцінку особі обвинуваченого, який тяжкими захворюваннями не страждає; є неодруженим, безробітним, утриманців в розумінні закону немає.

У зв`язку з вказаними обставинами можливо зробити висновок про те, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, як заходів стримання від девіантної поведінки.

Наявність у обвинуваченого зареєстрованого місця проживання не гарантує усунення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та оцінюється судом у сукупності з іншими факторами.

Також суд враховує, що 24 лютого 2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Військова агресія проти України суттєво обмежує можливості виконання правоохоронними органами своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку, а тому є новим ризиком.

Таким чином, суд переконаний, що наразі продовжують існувати ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчинені обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення (злочину) та продовження існування ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, дають підстави суду для продовження строку дії запобіжного заходу щодо нього.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а також запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам, передбаченим частиною першою статті 177 КПК України.

Будь-яких обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачені частиною другою статті 183 КПК України, а також фактів, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, суд на теперішній час не встановив.

Отже, враховуючи, що судове провадження у даній справі Черкаським районним судом Черкаської області не закінчено, не досліджені письмові докази у справі, беручи до уваги необхідність виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, з метою запобігти спробам переховування від суду, а також зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 та частиною третьою статті 199 КПК України, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки наразі ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, хоч і зменшилися, але не зникли.

І навіть запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не усуває вище перелічені ризики, оскільки ОСОБА_5 не має житла, де його можливо постійно знайти, та законного доходу, який дозволить йому перебувати під домашнім арештом, не відлучаючись з дому, що унеможливлює виконання даного запобіжного заходу.

Тимчасова ізоляція обвинуваченого ОСОБА_5 від суспільства є цілком виправданою мірою, насамперед превентивною, оскільки, окрім захисту прав і інтересів обвинуваченого, суд повинен приймати до уваги захист інтересів суспільства в цілому і запобігти можливій злочинній діяльності особи, якій пред`явлено підозру та висунуто обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Відтак, суд дійшов висновку, що підстав для зміни чи скасування міри обраного під час досудового розслідування запобіжного заходу немає, а тому обвинуваченому ОСОБА_5 слід продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) діб.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На підставі викладеного, керуючись ст. 27, 197, 331 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 залишити попередній тримання під вартою в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», продовживши строки тримання під вартою на 60 (шістдесят) діб, тобто до 23 травня 2022 року включно.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та направити начальнику Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» для виконання, а також прокурору Черкаської окружної прокуратури для контролю.

Строк дії ухвали складає 60 (шістдесят) діб з дня її проголошення та до 23 травня 2022 року, включно.

Ухвала підлягає до негайного виконання, однак може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду у порядку та строки, передбачені чинним законодавством.

Суддя: ОСОБА_1