Провадження № 1-кп/947/975/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2022 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000811 від 05.07.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, з середньою освітою, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-18.10.2021 року Київським районним судом міста Одеси за ч.1 ст.162 КК України до покарання у вигляді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75,76 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Так, 04.07.2021 приблизно о 14 годині 00 хвилини, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 , (відносно якого матеріали виділені в окреме провадження та ухвалено вирок) перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , помітили вмонтовані в тротуар чавунні водоприймальні решітки РВ щілини, що належать Обслуговуючому кооперативу«Товариство квартир власників «Два академіка» в ході чого, у ОСОБА_5 (відносно якого матеріали виділені в окреме провадження та ухвалено вирок) та ОСОБА_4 виник спільний злочинний умисел спрямований на таємне викрадення вказаного майна.

В подальшому, ОСОБА_5 (відносно якого матеріали виділені в окреме провадження та ухвалено вирок) разом із ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, почали руками виймати з тротуару чавунні водоприймальні решітки РВ щілини, вартістю за одну 253 гривні 80 копійок, всього десять штук на загальну суму

2 538 гривень 00 копійок, які по черзі та склали біля бордюру.

Після того, як всі чавунні водоприймальні решітки РВ щілини були демонтовані ОСОБА_5 (відносно якого матеріали виділені в окреме провадження та ухвалено вирок) разом із ОСОБА_4 , взяли кожний в рівній кількості по п`ять штук та з місця злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, розподіливши грошові кошти порівно.

Своїми умисними, спільними діями, ОСОБА_5 (відносно якого матеріали виділені в окреме провадження та ухвалено вирок) разом із ОСОБА_4 спричинили обслуговуючому кооперативу «Товариство квартир власників «Два академіка» майнову шкоду на загальну суму 2 538 гривень 00 копійок.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, визнав повністю, та пояснив, що він дійсно 04.07.2021 року у денний час разом зі знайомим на ім`я ОСОБА_6 , таємно викрали десять чавунних решіток, які руками вийняли з тротуару біля будинку АДРЕСА_2 , з викраденим майном вони з місця вчинення злочину зникли. У скоєному він щиро кається, та просив суворо його не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів характеризуючи його особу.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, доведена в повному обсязі і знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно із ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.
Як встановлено судом, ОСОБА_4 засуджено 18.10.2021 року вироком Київського районного суду міста Одеси за ч.1 ст.162 КК України до покарання у вигляді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75,76 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік. Тому, з огляду на те, що ОСОБА_4 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, 04.07.2021 року, тобто до постановлення у відношенні нього попереднього вироку, тому остаточне йому покарання має бути призначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.
У постанові від 23 вересня 2019 року (справа № 199/1496/17, провадження № 51-2631кмо19) об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду сформулювала висновок щодо правозастосування статей 70, 75 КК України, зазначивши, що ці кримінально-правові норми не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком. Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням, та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який вчинив дане кримінальне правопорушення, на момент вчинення якого не мав жодної судимості, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, та враховуючи обставини які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: визнання вини, щире каяття у скоєному, відсутність вимог матеріального характеру у представника потерпілого, та відсутність обставин які обтяжують покарання, відповідно до висновку досудової доповіді органу пробації, ризик скоєння повторного кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 та ризик небезпеки для суспільства, є середнім, виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе, враховуючи вищезазначені обставини, та реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання,суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе в умовах без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, бо вважає це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.
Питання щодо вирішення долі речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Київського районного суду міста Одеси від 18.10.2021 року, більш суворим покаранням за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази: чавунні водоприймальні решітки РВ щілини, вважати повернутими за належністю власнику.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1