ЧЕРВОНОАРМІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 293/1947/20
Номер провадження 1-кп/292/15/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2022 року смт. Пулини

Червоноармійський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконфенції в смт. Пулини кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000173 від 15.07.2020 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця смт.Баранівка Житомирської області, громадянина України,

з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого,

пільг та інвалідності не має, військовозобов`язаного, депутатом не являється,

без місця реєстрації, останнє місце тимчасового проживання

в АДРЕСА_1 , раніше не судимого

за ч.2 ст.121 КК України,
В С Т А Н О В И В :

14 липня 2020 року, близько 18 год. 00 хв., ОСОБА_4 разом із співмешканкою ОСОБА_6 перебували за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_2 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ними відбувся словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 у вказаний день, час та місці, перебуваючи в кухні житлового будинку, взяв зі столу ножа, яким умисно наніс ОСОБА_6 один удар в ділянку ліктьового згину правої руки, в результаті чого заподіяв умисне тяжке тілесне ушкодження у виді різаної рани передньої поверхні ліктьової ділянки правої верхньої кінцівки з пошкодженням судин, в тому числі й плечової артерії, що спричинило смерть потерпілій ОСОБА_6 , яка настала о 08 год. 40 хв. 15.07.2020.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав частково, зазначивши, що тілесні ушкодження спричинив з необережності. Дав суду показання про те, що з 2015 по 2020 роки проживав з ОСОБА_6 поАДРЕСА_2 . Зазначив, що співмешканка працювала прибиральницею в ЗОШ № 16 м.Житомира та почала часто вживати алкогольні напої, у зв`язку із чим між ними виникали сварки.14.07.2020, близько 07 год., потерпіла поїхала на роботу, а він залишився вдома. Напередодні ОСОБА_6 дала йому свою банківську карточку для того, щоб він купив продукти харчування, однак всього не купив, а тому взявши карточку, яка лежала на столі, пішов в магазин і докупив продукти. 14.07.2020, близько 17 год. 30 хв., з роботи повернулась ОСОБА_6 , яка була випивша і агресивна та зайшовши в будинок на кухню почала на нього сваритись та погрожувати, при цьому нічого не пояснюючи. Взяла зі столу ніж і напала, поранивши йому праву руку, а він вхопивши її за руку забрав ніж. Одразу відштовхнув співмешканку від себе і побачив, що на руці у ОСОБА_6 був один поріз і ішла кров. Поклав співмешканку на диван, перев"язав шнурком руку біля плеча, а рану кофтою та викликав швидку медичну допомогу і залишився біля потерпілої, але вона почала кричати, а тому він вийшов в іншу кімнату, а пізніше на вулицю, де побачив свекруху співмешканки ОСОБА_7 і повідомив, що має приїхати поліція, бо сталася біда, однак яка не пояснював. Після чого заліз на горище в хаті щоб заспокоїтись. Із собою взяв свій та ОСОБА_6 мобільні телефони, а також ніж. Знаходячись на горищі чув як приїхала швидка медична допомога, до якої він не спускався. Після отримання тілесних ушкоджень, він не переодягався, а одягнув жилетку. Наміру порізати співмешканку у нього не було. Пояснити утворення інших ушкоджень на руці ОСОБА_6 не зміг, як і те чому утворена рана була 9 см., однак вказав що цілеспрямованого удару ножем в руку ОСОБА_6 не наносив. Повідомив, що раніше за два роки до події також був випадок коли співмешканці порізав руку. Зазначив, що телефон потерпілої забрав, у зв`язку із тим, щоб вона не змогла нікому зателефонувати і з ним не прийшли розбиратись. Про те, що ОСОБА_6 померла дізнався 15.07.2020 після обіду. З приводу розбіжностей його показань із слідчим експериментом повідомив, що під час слідчого експерименту вказав, що він перший взяв ніж, оскільки не хотів щоб у співмешканки були проблеми.

Крім часткового визнання вини обвинуваченим, його винуватість підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів.
Так, допитана потерпіла ОСОБА_8 показала, що є рідною сестрою покійної ОСОБА_6 . З 2015 року остання проживала разом із співмешканцем ОСОБА_4 в будинку своєї свекрухи. Зазначила, що відносини між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 були погані, він ніде не працював, крав гроші, зловживав спиртними напоями, у зв`язку з чим між ними виникали сварки, бійки, ініціатором яких був обвинувачений. Під час таких сварок, ОСОБА_4 неодноразово спричиняв ОСОБА_6 тілесні ушкодження, в тому числі і різав руки та неодноразово погрожував ножем. У січні 2019 року бачила у ОСОБА_6 перев`язану праву руку і остання повідомила, що це її порізав ОСОБА_4 . У серпні 2019 року їй зателефонувала ОСОБА_6 і повідомила, що знаходиться в лікарні, оскільки ОСОБА_4 вимагав у неї гроші та банківську картку, а коли вона відмовила, то ножем порізав їй дві руки. Через два дні коли ОСОБА_6 приїхала з лікарні, бачила, що у неї на руках рани. 14.07.2020 о 17 год. зустріла ОСОБА_6 у селі на зупинці, коли вона приїхала автобусом з м.Житомира і остання поцікавилась, чи не бачила ОСОБА_4 . При цьому повідомила, що співмешканець викрав у неї з сумки банківську картку, а тому буде з ним розбиратись. Під час розмови із сестрою у її голосі агресії не було і вона була спокійна. Близько 18 год. 30 хв. зателефонувала на телефон ОСОБА_6 , однак відповів ОСОБА_4 і повідомив, що сестра спить. По голосу зрозуміла, що обвинувачений був випивший. Цього ж дня у вечері, від односельчанки вона дізналася про те, що ОСОБА_6 забрала швидка медична допомога. Коли прийшла до її будинку, то бачила там скрізь кров, особливо в спальній кімнаті, а ОСОБА_9 їй повідомила, що чула крики ОСОБА_6 та ОСОБА_4 15.07.2020 о 11 год. 30 хв. від брата дізналась, що ОСОБА_6 в лікарні померла. Зазначила, що у ОСОБА_6 спроб покінчити життя самогубством не було і коли бачила її в останнє 14.07.2020 будь-яких тілесних ушкоджень та пов`язок на руках не було. Зазначила, що сестра боялась ОСОБА_4 , а тому не виганяла з будинку.
Під час допиту свідок ОСОБА_10 показала, що 14.07.2020, близько 17 год., в селі Перемога бачила ОСОБА_6 коли вона вийшла з автобуса, привітались. У подальшому перебувала на вулиці в селі і біля неї зупинилася швидка медична допомога, якій показала, де проживає ОСОБА_6 . Близько 18 год. 30 хв. проходила повз будинок ОСОБА_6 і її покликав фельдшер, а тому зайшла в будинок і в спальній кімнаті побачила ОСОБА_6 , яка лежала на підлозі та мала поганий вигляд. У ОСОБА_6 на правій руці у ліктьовому згині був глибокий поріз, поперек руки і вона повідомила, що її порізав ОСОБА_4 . У зв`язку із поганим станом потерпіла періодично втрачала свідомість, а тому її нашатирем приводили у свідомість. Фельдшер перев`язав руку і вона з водієм допомагали фельдшеру поставили крапельницю ОСОБА_6 , після чого її на носилках занесли у карету швидкої медичної допомоги. Після від`їзду швидкої, вона пішла від будинку, прикривши вхідні двері. При наданні ОСОБА_6 допомоги, запах алкоголю від останньої не відчувала, а потерпіла алкоголем не зловживала. Під час її перебування за місцем проживання ОСОБА_6 , у будинку ОСОБА_4 не було. Зауважила, що коли зайшла і побачила ОСОБА_6 , то у неї на руці будь-яких пов`язок не було і біля неї ганчірок не бачила.
З показів свідка ОСОБА_9 вбачається, що влітку 2020 року, точного часу не вказала, перебувала в гостях у ОСОБА_7 і у вечері сиділи на лавочці у подвір`ї біля будинку. Бачила, як ОСОБА_4 та ОСОБА_6 повернулись додому. При цьому зазначила, що потерпіла була твереза, а обвинувачений як їй здалось був випивший. Із частини будинку, де проживала ОСОБА_6 із ОСОБА_4 , чула протягом 5 хвилин сварку потерпілої з обвинуваченим за гроші, які він зняв з її картки. Востаннє чула як ОСОБА_6 говорила "що ти робиш?". Через 30 хв. з будинку вийшов ОСОБА_4 і повідомив, що по нього приїде поліція. Зазначила, що при цьому обвинувачений був спокійний, в руках нічого не тримав і знову пішов в будинок. Про те, що сталося, вона у нього не запитувала. Через деякий час приїхала швидка медична допомога. В частину будинку де проживала ОСОБА_6 вона не заходила і ОСОБА_4 більше не бачила. Зауважила, що коли ОСОБА_6 приїжджала з роботи, то часто починала сварки з ОСОБА_4 . Також повідомила, що ОСОБА_6 алкогольними напоями не зловживала, а після їх вживання була спокійна та не агресивна.
Крім часткового визнання вини, винуватість ОСОБА_4 також підтверджується:
- даними протоколу огляду місця події від 15.07.2020, згідно якого проведено огляд підсобного приміщення, яке розташоване на території КНП "Черняхівське ТМО" за адресою: вул. Івана Франка, 42, смт.Черняхів, Черняхівського району, Житомирської області, в ході якого виявлено та вилучено: чорну кофту та джинсові штани синього кольору із слідами речовини бурого кольору, резинові капці салатового кольору, пошкоджену кофту рожевого кольору з бльостками, труси, бюстгальтер із слідами речовини бурого кольору, в`язку ключів в кількості 5 шт. на шкіряному ремінці (т.1 а.с.161-162);
- даними картки виїзду швидкої медичної допомоги № 286 від 14.07.2020, КУ "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" Житомирської обласної ради, відповідно до якої 14.07.2020 о 19 год. 16 хв., був здійснений виїзд до ОСОБА_6 за адресою: вул.Лісова, 4, с.Перемога, Черняхівський район. Попередній діагноз: різана рана в/3 правого передпліччя, травма побутова. ОСОБА_6 була доставлена в приймальне відділення Черняхівської ТМО. Виклик надійшов о 18 год. 34 хв. (т.1 а.с.202-203);
- даними аудіозапису, що міститься на оптичному диску формату "CD-R 52х", марки "VIDEX", про виклик швидкої медичної допомоги від 14.07.2020, з якого вбачається, що особою було здійснено виклик швидкої медичної допомоги в с.Перемога Черняхівського району до ОСОБА_6 , 37 років, у зв"язку з порізом правої руки ножем, яка повідомила, що це відбулося "нечаянно", рану потрібно зашивати, багато крові, їй дуже погано. В судовому засіданні ОСОБА_4 підтвердив, що голос особи, яка здійснювала виклик швидкої медичної допомоги належить йому (т.1 а.с.204);
- даними висновка судово-медичної експертизи №1398 від 15.07.2020, згідно якого у ОСОБА_6 було виявлено різану рану передньої поверхні правого ліктьового згину з ушкодженням судин та м"язів ускладнену розвитком масивної крововтрати, анемії та геморагічного шоку, яка утворилася від дії ріжучого предмету, можливо внаслідок нанесення одного удару лезом ножа за обставин та в термін, що вказані в медичних документах і є тяжким тілесним ушкодженням за ознакою небезпеки для життя (т.1 а.с.206-207);
- даними висновка судово-медичної експертизи №643 від 21.09.2020, відповідно до якого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження: точкова рана правої підключичної ділянки та точкова рана з синцем лівої ліктьової ділянки (сліди медичних маніпуляцій), синець передньої та синець задньої поверхні правого плеча, які могли утворитись при наданні медичної допомоги/накладання кровоспинуючої пов`язки), а тому оцінці ступеня тяжкості не підлягає, садна (насічки) правого передпліччя (1) та правої кисті по долонній поверхні (2), які утворились від дії предмету з різко обмеженою контактуючою поверхнею, яким міг бути кінчик ножа і т.п., мають ознаки легких тілесних ушкоджень, в причинному зв`язку зі смертю не знаходяться, могли утворитись в термін, обчислюваний десятками (від одного до двох) годин до моменту настання смерті; тілесні ушкодження у вигляді різаної рани передньої поверхні ліктьової ділянки правої верхньої кінцівки (стан після оперативного втручання) з пошкодженням судин, в тому числі й плечової артерії, утворились від дії гострого предмету, що володіє ріжучими властивостями, з нажимом по внутрішній поверхні ліктьової ділянки, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, знаходяться в причинному зв`язку зі смертю, утворились в термін, обчислюваний десятком (від одного до двох) годин до моменту настання смерті. Смерть настала від різаної рани передньої ліктьової ділянки правої верхньої кінцівки з пошкодженням судин, що ускладнились розвитком геморагічного шоку. Також при дослідженні виявлено вище рани правої верхньої кінцівки рубець лінійної форми довжиною 6 см., а нижче рани рубець дугоподібний діаметром 7 см., в проекції правого плечового суглобу рубець лінійної форми довжиною 12 см. При судово-токсикологічному дослідженні крові виявлено етиловий спирт в концентрації 0,54%о, що при житті відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння. Кров трупа ОСОБА_6 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО. Також здійснено опис медичної карти № 1268 стаціонарного хворого КНП «Черняхівське ТМО», на ім`я ОСОБА_6 , згідно якої госпіталізована машиною швидкої медичної допомоги 14.07.2020 о 20.30 год. з діагнозом лікаря швидкої допомоги: різана рана верхньої третини правого передпліччя. В області лівої ліктьової ямки правої руки має місце рана розміром до 10 см. в довжині, глибиною до 5 см. Признаки алкогольного сп`яніння. 15.07.2020 о 08.40 год. констатована смерть (т.1 а.с.218-220);
- даними висновка судово-медичної експертизи № 687 від 13.08.2020, відповідно до якої кров потерпілої ОСОБА_6 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО. У вирізках з кофти жіночої, штанів джинсових, майки з бльостками, бюстгальтера, трусів жіночих, змивів із тапків жіночих гумових (об"єктах №1-14) знайдена кров людини. При серологічному дослідженні в об.№1-14 виявлений антиген Н походження якого можливе за рахунок будь-якої особи, організму якої властиві дані антигени. Такою особою може бути і сама потерпіла ОСОБА_6 (т.2 а.с.93-96);
- даними протокола проведення слідчого експерименту від 17.07.2020 та відеозаписом проведеної слідчої дії, згідно яких ОСОБА_4 у присутності захисника добровільно розповів та в будинку АДРЕСА_2 показав, що в момент коли ОСОБА_6 14.07.2020 зайшла в будинок, він стояв у спальній кімнаті біля дверей до кухні і вона одразу почала до нього кричати і підходити витягнувши вперед руки. Вказав місце на столі, де в праву руку він взяв ніж і почав демонструвати його ОСОБА_6 , щоб вона до нього не наближалась. Показав, як саме він ухилився, коли ОСОБА_6 намагалась його вдарити правою рукою в обличчя, а саме, що пригнувся вперед, при цьому права рука із ножем була зігнута в ліктьовому суглобі і коли розігнувся, то побачив, що у ОСОБА_6 на правій руці рана у лікті та йде кров. Зазначив, що поріз руки міг відбутися в той момент коли він підводив тулуб, при цьому утримуючи перед собою руку з ножем. Також, показав місце у кімнаті, де він взяв шнурки від кросівок, якими перев`язав передпліччя співмешканці вище рани, щоб зупинити кров. Показав також на диван у спальній кімнаті куди завів та положив ОСОБА_6 , а сам на протязі 30 хв. знаходився у кухні, з якої за допомогою телефону викликав швидку, а в подальшому показав у коридорі вхід на горище будинку, куди виліз по драбині, де знаходився до затримання працівниками поліції наступного дня (т.1 а.с.195, 208-216).
- даними висновка додаткової судово-медичної експертизи № 1906/56 від 28.09.2020, згідно якої покази, дані підозрюваним ОСОБА_4 щодо терміну, можливого положення правої руки потерпілої ОСОБА_6 , предмету (ніж) не суперечать даним судово-медичної експертизи трупа, при цьому слід зазначити, що підозрюваний ОСОБА_4 не пояснює механізм утворення насічок правої кисті та точно не вказує на момент контакту ножа з правою ліктьовою ділянкою потерпілої (т.2 а.с.113-115).
Згідно висновку судово-психіатричного експерта №196-2020 від 29.07.2020, ОСОБА_4 , психічними захворюваннями не страждає і в період часу, до якого відноситься інкримінований йому протиправний вчинок, будь-якими психічними захворюваннями, не страждав та в тимчасовому розладі психічної діяльності, який би позбавляв його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними - не перебував. Міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в період часу, до якого відноситься інкримінований йому протиправний вчинок, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на даний час. По своєму психічному стану ОСОБА_4 не потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру (т.2 а.с.111-112).

Суд приймає до уваги дані докази та вважає їх належними та допустимими, оскільки вони отримані у передбаченому КПК України (надалі КПК) порядку.

У той же час, суд не бере до уваги висновок судово-медичної експертизи № 204/ц від 29.07.2020 за результатами дослідження піднігтьового вмісту рук ОСОБА_4 , оскільки він не містить жодних даних, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказування у кримінальному провадженні та інших обстави, які мають значення для кримінального провадження.
Також, під час судового розгляду захисником обвинуваченого ОСОБА_5 подано клопотання про визнання протоколу обшуку від 15.07.2020 та отримані в процесі його проведення фактичні дані недопустимими доказами, оскільки з його змісту вбачається порушення прав обвинуваченого ОСОБА_4 на захист. Обвинувачений був затриманий та з його участю проводилась дана слідча дія, при цьому йому слідчим не повідомлено підстави затримання, не роз`яснено право мати захисника з моменту фактичного затримання, а слідчу дію проведено у відсутності захисника, що є істотним порушенням права на захист. Також зазначає, що обшук в порушення ч.1 ст.236 КПК проведений за участі не уповноважених на це осіб, оскільки окрім слідчого, брали участь інші працівники поліції, які не входили до складу слідчої групи і не є учасниками кримінального провадження. Крім того, у протоколі не зазначено на які саме технічні носії інформації і їх індивідуальні заводські номери проводилось фіксування відеокамерою, умови та порядок їх використання, відсутня інформація про тих осіб, які здійснювали відеозапис, про те, що перед його підписанням відеозапис фіксування надавався для ознайомлення усім учасникам, в тому числі ОСОБА_4 , що є порушенням ч.4 ст. 104 КПК. Також, додані до протоколу фото таблиці не підписані учасниками слідчої дії (понятими, підозрюваним), а лише слідчим.
Також, захисник просив визнати недопустимими доказами висновки експерта №1398 від 15.07.2020 та № 643 від 21.09.2020 та отримані в процесі їх проведення фактичні дані. В обґрунтування зазначив, що під час проведення експертизи експертом досліджено труп ОСОБА_6 та картку стаціонарного хворого №1268 на її ім`я, однак у постанові слідчого не зазначено про надання медичної документації експерту для дослідження, а медична документація не отримана на підставі ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів. Медична документація речовим доказом слідчим не визнана і в якості таких до матеріалів справи не долучалися та стороні захисту для ознайомлення не надавалися. Також, у висновках експертів не зазначено докладний опис проведених досліджень, у тому числі методи, застосовані у дослідженні.

Крім того, захисником заявлено клопотання про визнання протоколу слідчого експерименту від 17.07.2020, проведеного за участю ОСОБА_4 недопустимим доказом, у зв`язку із порушенням його права на захист, оскільки перед початком проведення слідчої дії не була роз`яснена ОСОБА_4 ст.63 Конституції України щодо можливості відмовитись від проведення цієї слідчої дії з його участю. Також, що отримані під час проведення слідчої дії покази ОСОБА_4 , суперечать показам наданим у судовому засіданні щодо подій, які відбувались, вважає, що суд не вправі приймати їх до уваги відповідно до ч.4 ст. 95 КПК. Зазначає, що перед підписанням протоколу відеозапис слідчої дії не надавався для ознайомлення усім учасникам і що до протоколу не долучений оригінальний примірник технічного носія, а саме флеш накопичувач, оскільки він був долучений до протоколу обшуку.
Також, захисник обвинуваченого просив визнати недопустимим доказом висновок експерта №1906 від 28.09.2020 та отримані в процесі його проведення фактичні дані, посилаючись на те, що відповідно до постанови слідчого про призначення додаткової судово-медичної експертизи від 21.09.2020 експерту були надані для дослідження копія висновку експерта №643 від 21.09.2020 та протокол проведення слідчого експерименту з ОСОБА_4 з відповідним відеозаписом, які він просив визнати не допустимими. Однак експерт при її проведенні посилається на постанову від 14.07.2020 та медичну карточку ОСОБА_6 №1268, які йому не надавались. У зв`язку з тим, що попередній висновок судово-медичної експертизи №643 від 21.09.2020 та копії медичних документів, які були предметом цього експертного дослідження, підлягають визнанню недопустимими доказами, тому і висновок №1906 від 28.09.2020 також підлягає визнанню недопустимим доказом, як похідний від них. У висновку не зазначено, яку саме із передбачених Реєстром методику використовував експерт під час проведення цієї експертизи із зазначенням її реєстраційного коду.

Також, захисник обвинуваченого просив визнати недопустимим доказом висновок експерта №180-МК від 02.11.2020 та отримані в процесі його проведення фактичні дані, посилаючись на те, що він проведений поза межами досудового розслідування, яке завершилось і вказаний висновок не відкривався стороні захисту в порядку ст.290 КПК. Крім того, даний висновок проведений на підставі копії висновку експерта №643 від 21.09.2020 та ножа, а тому у їх проведенні використані фактичні дані, які він вважає недопустимими доказами про що подані відповідні клопотання, також підлягає визнанню недопустимим доказом, як похідний від них. У висновку не зазначено, яку саме методику використовував експерт під час проведення цієї експертизи із зазначенням її реєстраційного коду.

Розглядаючи заявлені клопотання суд приходить до наступного висновку.
Згідно ст.86 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.87 КПК недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, у випадку порушення права особи на захист .

Відповідно до ч.1 ч.3 ст. 42 КПК підозрюваним зокрема є особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення. Підозрюваний на ряду з іншими має право на першу вимогу мати захисника і зустріч із ним незалежно від часу в робочі, вихідні, святкові, неробочі дні до першого допиту з дотриманням умов, що забезпечують конфіденційність спілкування, на участь захисника у проведенні допиту та інших процесуальних діях; на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження; на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів для оплати такої допомоги; не говорити нічого з приводу підозри проти нього, обвинувачення або у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання; давати пояснення, показання з приводу підозри, обвинувачення чи в будь-який момент відмовитися їх давати;
Згідно ч.4 ст.208 КПК уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
Із дослідженого в судовому засідання протоколу обшуку від 15.07.2020 та переглянутого відеозапису слідчої дії вбачається, що в домоволодінні ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено: зішкріб речовини бурого кольору, упакований в паперовий конверт №1; виріз з тканини (підодіяльника) з речовиною бурого кольору, упакований в паперовий конверт №2; ніж з рукояткою чорного та синього кольору з чохлом чорного кольору, упакований в паперовий конверт №3; мобільні телефони марки SAMSUNG DUOS та uleFone із захисним чохлом; зішкріб речовини бурого кольору, упакований в паперовий конверт №5; виріз з ковдри з речовиною бурого кольору, упакований в паперовий конверт №4; виріз тканини з речовиною бурого кольору з футболки сірого кольору ОСОБА_6 , упакований в паперовий конверт №6; джинсові шорти ОСОБА_4 , упаковані в паперовий пакет №8; футболку салатового кольору ОСОБА_4 , упаковану в паперовий пакет №7.

У той же час із дослідженого протоколу обшуку та відеозапису слідує, що розпочавши проведення слідчої дії на горищі будинку АДРЕСА_2 працівниками поліції затриманий ОСОБА_4 та проведено його особистий обшук. У подальшому із участю ОСОБА_4 слідчим продовжено проведення обшуку у будинку.

З моменту фактичного затримання під час обшуку, ОСОБА_4 набув статусу підозрюваного з відповідними правами та обов`язками. Однак, слідчий в порушення ст.42, ч.4 ст.208 КПК, не повідомив ОСОБА_4 про підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, не роз`яснив права мати захисника і його участь у проведенні обшуку та не повідомив інші права, чим порушив право ОСОБА_4 на захист.

З огляду на те, що за приписами ч.2 ст. 86, п.3 ч.2 ст.87 КПК порушення права ОСОБА_4 на захист під час проведення слідчої дії є істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, а тому здобуті під час проведення обшуку докази не можуть бути використані під час прийняття рішення, у зв`язку із чим, протокол обшуку від 15.07.2020 та отримані в процесі його проведення фактичні дані суд визнає недопустимими доказами.

У відповідності до сталої практики Європейського суду з прав людини, яка застосовує принцип "плодів отруйного дерева", що відображений у ч. 1 ст. 87 та ч.5 ст. 101 КПК суд вважає необхідним визнати недопустимим доказом також висновки експерта №№ 685, 686, 205/ц (т.2 а.с. 97-108) для проведення яких надавались об`єкти, речі та ніж з чохлом, вилучені під час обшуку, оскільки вони ґрунтуються на доказах, які визнані судом недопустимими.

Також, суд вважає обґрунтованими доводи захисника про визнання висновку експерта №180-МК від 02.11.2020 недопустимим доказом у зв`язку із не відкриттям його стороні захисту.

Згідно матеріалів кримінального провадження обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_4 переданий до суду 05.10.2020.

Проведення медико-криміналістичної експертизи призначеної на підставі постанови слідчого від 21.09.2020 завершено згідно висновку експерта 02.11.2020, тобто після закінчення досудового розслідування та передачі обвинувального акту до суду.

Відповідно до частин 11, 12 ст.290 КПК сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
З огляду на викладене, сторона обвинувачення отримавши висновок експерта № 180-МК від 02.11.2020, для використання його як доказу на підтвердження вини обвинуваченого, зобов`язана була відповідно до ч.11 ст.290 КПК відкрити його стороні захисту.

У той же час, прокурором на підтвердження відкриття висновку експерта стороні захисту будь-яких доказів не надано, а в судовому засіданні повідомлено, що висновок експерта обвинуваченому ОСОБА_4 не відкривався, оскільки був отриманий після направлення обвинувального акту до суду, однак був відкритий захиснику, про що останній підтвердив у судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи не відкриття прокурором висновку експерта № 180-МК від 02.11.2020 обвинуваченому ОСОБА_4 порушено його право на захист, а тому суд відповідно до ч.12 ст.290 КПК визнає недопустимими відомості, що містяться у висновку експерта № 180-МК, як доказ.

На думку суду безпідставним є твердження захисника про необхідність визнання недопустимими доказами висновки експерта №1398 від 15.07.2020 та № 643 від 21.09.2020, так як у постанові слідчого про призначення експертизи не зазначено про надання медичної документації експерту для дослідження, а медична документація не отримана на підставі ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів. Також, медична документація речовим доказом слідчим не визнана і в якості таких до матеріалів справи не долучалися та стороні захисту для ознайомлення не надавалися, а у висновках експертів не зазначено докладний опис проведених досліджень, у тому числі методи, застосовані у дослідженні.

Однією із засад кримінального провадження, закріпленої у п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК, є змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ч. 1-3 ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, встановленими цим Кодексом, і вони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав. Натомість суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

На підставі статей 3, 40, 93 КПК слідчий здійснює збирання доказів зокрема шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей.

Відсутність у кримінальному провадженні ухвали слідчого судді про надання дозволу на тимчасовий доступ до медичної документації не є порушенням вимог КПК і підставою для визнання недопустимими доказами висновки судово-медичної експерти №1398 від 15.07.2020 та № 643 від 21.09.2020.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, медична карта стаціонарного хворого № 1268 на ім`я ОСОБА_6 надана медичною установою на запит слідчого від 15.07.2020, яку цього ж дня слідчим направлено згідно супровідного листа до експертної установи разом із постановою про призначення судово-медичної експертизи (т.1 а.с.226, т.2 а.с.47, 48).

Беручи до уваги те, що медичною установою на запит слідчого, відповідно до ст.93 КПК, видано медичну картку, а тому підстав звертатись до слідчого судді із клопотанням про отримання тимчасового доступу до таких документів у слідчого не було.

З урахуванням надання слідчим до експертної установи медичної картки, експертом використано останню при наданні висновку № 1398 та зроблено її опис у висновку № 643. При цьому, надаючи висновок № 643, відповіді на поставлені у постанові питання експертом надано з урахуванням безпосередньо дослідженням трупу ОСОБА_6 .

Враховуючи, що стороною обвинувачення використано саме висновки експерта на підтвердження винуватості особи, то саме ці висновки з детальним аналізом медичної документації були відкриті стороні захисту при виконанні вимог ст. 290 КПК. Водночас стороною захисту будь-яких клопотань про надання доступу до матеріалів, які досліджував експерт, не заявлялось. За відсутності такого клопотання, з урахуванням ст. 22 КПК, слід розуміти, що сторона захисту, самостійно обстоюючи свою правову позицію, не вважала за доцільне скористатися на згаданій стадії провадження правом на відкриття їй також і медичної документації.

Таким чином, у наведеній ситуації, зважаючи на статті 22, 290 КПК у їх взаємозв`язку, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону було би не відкриття стороні захисту саме висновку експерта, що могло потягнути за собою визнання його недопустимим доказом на підставі ст. 87 КПК. Разом із цим, безспірно встановлена свідома добровільна мовчазна відмова сторони захисту від реалізації права заявляти клопотання про надання на стадії виконання ст. 290 КПК доступу до документів, які досліджував експерт, автоматично не ставить під сумнів допустимість висновку цього експерта.

Викладене відповідає правовому висновку викладеному Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 27.01.2020 у справі №754/1428/17 та позиції Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладених у постановах від 23.11.2021 у справі № 555/567/14, від 26.12.2021 у справі № 235/1504/20, від 06.02.2020 у справі №336/1667/16, від 18.06.2019 у справі № 740/2536/17.

Доводи захисту про те, що у висновках експертів не зазначено докладний опис проведених досліджень, у тому числі методи, застосовані у дослідженні, у зв`язку із чим це є окремою підставою для визнання висновків експерта недопустимими доказами є безпідставними.

При дослідженні висновків експертів № 1398 та №643 встановлено, що останні відповідають ст.102 КПК, розділу 3 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи та п.1.26 Правил проведення судово-медичної експертизи (досліджень) трупів у бюро судово-медичної експертизи, затверджені наказом МОЗ № 6 від 17.01.1995.

Так, зокрема висновок експерта № 1398 містить опис отриманих експертом матеріалів, а саме постанови слідчого та медичної картки на підставі якої експертом і зроблені висновки. При проведенні даної експертизи будь-яких досліджень експертом не проводилось.

Висновок експерта № 643 зокрема містить, як опис отриманих експертом матеріалів, так і докладний опис зовнішнього та внутрішнього дослідження трупа ОСОБА_6 із зазначенням методів, які застосовані під час дослідження (візуальний огляд, вимірювання, зняття швів, прощупування м`яких частин, кісток, хрящів та інше). В описовій частині висновку також зазначено взяті та відправлені на додаткове дослідження об`єкти, а також результати додаткових методів дослідження.

Посилання захисника щодо невідповідності висновків експертизи № 1398 та № 643 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998, є безпідставним, оскільки вона не поширює свою дію на призначення та проведення судово-медичних експертиз.
Доводи захисника про те, що медична документація не оглянута слідчим, речовим доказом не визнана і в якості таких до матеріалів справи не долучена, суд вважає не є істотним порушенням прав та свобод людини, а тому з цих підстав висновки експерта №№1398 та 643 не можуть бути визнані недопустимими доказами.

З цих же самих підстав суд вважає необґрунтованими доводи захисника щодо визнання недопустимим і висновок експерта № 1906 від 28.09.2020, проведений на підставі висновку експерта № 643 від 21.09.2020 та протоколу слідчого експерименту від 17.07.2020.

Також, суд не погоджується з доводами захисника про необхідність визнання протоколу слідчого експерименту недопустимим доказом, оскільки під час проведення слідчої дії порушено право ОСОБА_4 на захист, а отримані показання суперечать показанням наданим обвинуваченим у судовому засіданні та перед підписанням протоколу відеозапис слідчої дії не надавався для ознайомлення усім учасникам, а сам оригінальний примірник технічного носія - флеш накопичувач, долучений до протоколу обшуку, а не слідчого експерименту.

З дослідженого в судовому засіданні протоколу слідчого експерименту із участю підозрюваного ОСОБА_4 від 17.07.2020 та відеозапису слідує, що у даній слідчій дії також брав участь захисник ОСОБА_11 . Перед початком проведення слідчого експерименту слідчим ОСОБА_4 роз`яснення всі права, передбачені ст.42 та іншими положеннями КПК. Зокрема, підозрюваному роз`яснено, що він має право: не говорити нічого з приводу підозри проти нього, обвинувачення або у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання; давати пояснення, показання з приводу підозри, обвинувачення чи в будь-який момент відмовитися їх давати. Такі ж положення не свідчити проти себе закріплені в ч.1 ст.63 Конституції України. Крім того, сама слідча дія проводилась за добровільної згоди обвинувачення, який на запитання слідчого повідомив, що бажає розповісти про обставини заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень. Під час та по завершенню слідчої дії будь-яких заяв та зауважень від учасників не надходило. З огляду на викладене, доводи захисту про порушення права обвинуваченого на захист під час проведення даної слідчої дії не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК метою слідчого експерименту є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Проведення за участю підозрюваного слідчого експерименту з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, на відміну від допиту, крім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої (розшукової) дії.
Шляхами досягнення мети слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК є проведення слідчим, прокурором відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду 14.09.2020 у справі №740/3597/17 зробила висновок, що приписи ч. 4 ст. 95 КПК про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу, мають застосовуватися лише до відомостей, що відповідають ознакам показань як самостійного процесуального джерела доказів згідно зі ст. 95 КПК. Показання необхідно розмежовувати з іншим самостійним процесуальним джерелом доказів протоколом слідчого експерименту.
Заперечення обвинуваченим у судовому засіданні відомостей, які слідчий, прокурор перевіряв або уточнював за його участю під час слідчого експерименту, не може автоматично свідчити про недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту.
Легітимна мета слідчого експерименту за участю підозрюваного, обвинуваченого досягається дотриманням встановленого порядку його проведення, забезпеченням реалізації прав особи як процесуальних гарантій справедливого судового розгляду
та кримінального провадження в цілому.
Проведення слідчого експерименту у формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення підозрюваним зізнання у вчиненні кримінального правопорушення
з метою його процесуального закріплення, належить розцінювати як допит, що не має
в суді доказового значення з огляду на зміст ч. 4 ст. 95 КПК.
Протокол слідчого експерименту з відеозаписом слідчої дії з участю підозрюваного ОСОБА_4 від 17.07.2020 безпосередньо досліджений судом, з якого вбачається, що під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_4 розповів та у подальшому на місці події в будинку АДРЕСА_2 відтворив дії та обставини події (положення його та потерпілої, знаходження ножа перед подією, положення ножа в його руці коли демонстрував потерпілій та коли ухилявся, чим та куди намагалась потерпіла вдарити, як він ухилився, місце на руці де він побачив ушкодження, засоби за допомогою яких він надавав допомогу потерпілій, місце його перебування до затримання) за яких він ножем заподіяв ОСОБА_6 тілесні ушкодження.

З огляду на те, що слідчий експеримент проведений у формі, яка містить відтворення дій та обставин події і не проголошує лише показання підозрюваного, а тому він є самостійним процесуальним доказом, який суд визнає допустимим.

Не знайшли свого підтвердження і доводи захисника про те, що слідчий не ознайомив учасників слідчого експерименту із відеозаписом.

Із дослідженого судом протоколу перегляду відеозапису ходу проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 від 17.07.2020 слідує, що в період з 14 год. 50 хв. до 15 год. 16 хв. учасників слідчої дії, в тому числі підозрюваного та захисника, ознайомлено із відеозаписом і будь-яких заяв та зауважень від учасників не надійшло. Розбіжність у тривалості слідчої дії згідно протоколу та тривалості перегляду відеозапису пояснюється тим, що слідчий експеримент розпочинався з приміщення Черняхівського ВП о 13 год. 16 хв., а відеозапис був зупинений з 13 год. 34 хв. до 14 год. 42 хв. на час переїзду учасників із смт. Черняхів до с. Перемоги. Загальна тривалість відеозапису складає 26 хв., що фактично відповідає тривалості його перегляду.

Доводи захисника про те, оригінальний примірник технічного носія - флеш накопичувач, долучений до протоколу обшуку, а не до протоколу слідчого експерименту, суд вважає не є істотним порушенням прав та свобод людини, оскільки сам носій є оригінальним примірником, був належним чином упакований слідчим та долучений до матеріалів провадження, а тому з наведених підстав протокол слідчого експерименту не може бути визнаний недопустимим доказам.

Причинами долучення технічного носія флеш накопичувача до протоколу обшуку є те, що на даний носій також відбувалось фіксування проведення 15.07.2020 обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , а в подальшому 17.07.2020 слідчого експерименту.

Крім того, ні обвинувачений ОСОБА_4 , ні його захисних не вказували про те, що відеозапис на технічному носії змінений або має ознаки спотворення та інше.

Згідно до ст.337 КПК судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Суд звертає увагу на ту обставину, що всі перераховані вище документи, не тільки узгоджуються між собою, а й як окремо, так і в сукупності, узгоджуються з показаннями обвинуваченого, свідків про обставини скоєння кримінального правопорушення, що на думку суду свідчить не тільки про їх об`єктивність, але й у свою чергу підтверджують достовірність показань свідків та обвинуваченого про час, місце, спосіб спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 .

До показань обвинуваченого про відсутність в нього умислу на заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень суд відноситься критично, оскільки вони є способом захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності та спростовуються дослідженими під час судового розгляду доказами.
Верховний Суд України у своїх рішеннях (провадження №№ 5-21кс12, 5-22кс12, 5-8кс13, 5-4кс15, 5-306кс15) неодноразово висловлював правову позицію про те, що умисне тяжке тілесне ушкодження є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини - умислом (прямим/непрямим) щодо заподіяння такого ушкодження та необережністю (злочинною самовпевненістю чи злочинною недбалістю) щодо настання смерті потерпілого (похідні наслідки). При цьому винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного. Суб`єктивна сторона вбивства через необережність характеризується лише необережною формою вини у вигляді злочинної самовпевненості чи злочинної недбалості.
Розмежування цих складів злочинів здебільшого здійснюється за їх суб`єктивною стороною, виходячи з фактичних підстав кваліфікації конкретного суспільно небезпечного діяння, зокрема способу, знаряддя злочину, кількості, характеру і локалізації тілесних ушкоджень, а також усвідомлення особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбачення його негативних наслідків та ставлення до них.
Під час судового розгляду встановлено та підтверджується виском експерта № 643, що 14.07.2020 під час конфлікту з ОСОБА_6 , ОСОБА_4 заподіяв потерпілій крім різаної дугоподібної рани передньої поверхні ліктьової ділянки правої верхньої кінцівки з пошкодженням судин, в тому числі й плечової артерії (довжиною 9 см. та глибиною по внутрішній поверхні 1 см., а по зовнішній 2 см.), також ще садно (насічки) правого передпліччя (довжиною 5 см.) та два садна (насічки) правої кисті по долонній поверхні (довжиною 1,5 см. та 1,6 см.). Всі три тілесні ушкодження утворені в один і той же час та за допомогою одного і того ж самого предмета ножа.
Також, при судово-медичній експертизі трупа виявлено вище рани правої верхньої кінцівки рубець лінійної форми довжиною 6 см., а нижче рани рубець дугоподібний діаметром 7 см., в проекції правого плечового суглобу рубець лінійної форми довжиною 12 см., що підтверджує показання потерпілої ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_4 неодноразово заподіював ОСОБА_6 порізи на руках.
Для утворення різаної рани передньої поверхні ліктьової ділянки правої верхньої кінцівки з пошкодженням судин, в тому числі й плечової артерії, необхідно було здійснити застосування фізичної сили на ріжучий предмет (нажим, удар). Також, із показань свідка ОСОБА_12 слідує, що вона чула як ОСОБА_6 під час сварки із ОСОБА_4 кричала «Що ти робиш?».
Аналіз сукупності зазначених обставин, а саме характер заподіяних ушкоджень, їх механізм, кількість, знаряддя заподіяння, їх локалізація, конфлікт, у сукупності із показаннями свідків свідчить про наявність в обвинуваченого ОСОБА_4 прямого умислу на заподіяння ножем тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , а до подальших наслідків смерті потерпілої могла бути і необережність.
Показання обвинуваченого в судовому засідання про те, що потерпіла ОСОБА_6 перша взяла ніж і спричинила йому тілесні ушкодження, суд не бере до уваги, оскільки вони не підтверджені жодними доказами та спростовуються дослідженим у судовому засіданні слідчим експериментом, під час якого обвинувачений на місці події показав, що саме він взяв ніж із столу та погрожував їм потерпілій, щоб вона до нього не підходила і показав, як саме здійснював погрозу.

Також, про не щирість показань обвинуваченого свідчить і те, що під час слідчого експерименту та в судовому засіданні під час допиту, з метою применшення своєї провини, він так і не вказав точного механізму заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, що підтверджено висновком експерта № 1906/56. Також не ґрунтовні показання обвинуваченого і щодо частого вживання алкогольних напоїв ОСОБА_6 , у зв`язку із чим між ними виникали сварки, що спростовано допитаними в судовому засідання потерпілою та свідками.

На підставі зазначеного, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись критерієм "доведеність поза розумним сумнівом", дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення.

Скоєне ОСОБА_4 кримінальне правопорушення суд кваліфікує за ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілої.
При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст.65 КК, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 12 КК, обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Як особа обвинувачений ОСОБА_4 по місцю проживання характеризується негативно, раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
З урахуванням наведених вище обставин, а також способу вчинення кримінального правопорушення, поведінку обвинуваченого після вчиненого, ненадання належної допомоги та залишення її без нагляду до приїзду швидкої медичної допомоги, позбавлення засобів зв`язку, думку потерпілої, яка просила покарати суворо, позицію прокурора, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і призначає йому покарання в межах санкції ч.2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Згідно ч.5 ст.72 КК зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання попереднє ув"язнення з 15.07.2020 по 15.10.2020 та з 25.11.2021 до набрання вироком законної сили, до строку відбування покарання, з розрахунку, що одному дню попереднього ув"язнення відповідає один день позбавлення волі.
Цивільний позов в кримінальному провадженні, не заявлявся.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, відсутні.
Питання про долю речових доказів, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК.
Підстав для зміни чи скасування обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу враховуючи призначене покарання, особу та поведінку обвинуваченого, зокрема ніде не працює, не має постійного місця проживання, переховувався від суду, до набрання вироком законної сили, залишити без змін

Накладений арешт згідно ухвали Черняхівського районного суду Житомирської області від 16.07.2020, на: зішкріб речовини бурого кольору на порозі дверей, виріз із тканини з речовиною бурого кольору, ніж з рукояткою чорного та синього кольору, з чохлом чорного кольору, мобільні телефони "Samsung Duos" та "UleFone" із захисним чохлом, зішкріб речовини бурого кольору, виріз ковдри з речовиною бурого кольору, виріз тканини з речовиною бурого кольору з футболки сірого кольору, джинсові шорти та футболку, яка належить ОСОБА_4 , особисті речі померлої ОСОБА_6 : чорну кофту, джинсові штани синього кольору, гумові капці салатового кольору, пошкоджену кофту рожевого кольору з бльостками на написами іноземних слів, труси рожевого кольору, бюстгалтер білого кольору, в"язку ключів у кількості 5 штук на шкіряному ремінці, підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст.349, 368, 370, 373, 374,376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді 8 років позбавлення волі.
Початок строку покарання ОСОБА_4 рахувати з дня набрання вироком законної сили.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати засудженому ОСОБА_4 в строк відбуття покарання за цим вироком строк попереднього ув"язнення, починаючи з 15.07.2020 по 15.10.2020 та з 25.11.2021 до набрання вироком законної сили з розрахунку, що одному дню попереднього ув"язнення відповідає один день позбавлення волі.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили залишити попередній - тримання під вартою, однак не більше 60 днів, до 11 липня 2022 року (включно).
Накладений арешт на зішкріб речовини бурого кольору на порозі дверей, виріз із тканини з речовиною бурого кольору, ніж з рукояткою чорного та синього кольору, з чохлом чорного кольору, мобільні телефони марки "Samsung Duos" та "UleFone" із захисним чохлом, зішкріб речовини бурого кольору, виріз ковдри з речовиною бурого кольору, виріз тканини з речовиною бурого кольору з футболки сірого кольору, джинсові шорти та футболку салатового кольору, які належить ОСОБА_4 , особисті речі померлої ОСОБА_6 : чорну кофту, джинсові штани синього кольору, гумові капці салатового кольору, пошкоджену кофту рожевого кольору з бльостками на написами іноземних слів, труси рожевого кольору, бюстгалтер білого кольору, в"язку ключів у кількості 5 штук на шкіряному ремінці, скасувати.
Речові докази, після набрання вироком законної сили, а саме:
- зішкріб речовини бурого кольору на порозі дверей (пакет №1), виріз із тканини (пододіяльника) з речовиною бурого кольору (пакет №2), зішкріб речовини бурого кольору (пакет №5), виріз ковдри з речовиною бурого кольору (пакет №4), виріз тканини з речовиною бурого кольору з футболки сірого кольору (пакет №6), паперовий конверт із зрізами нігтьових пластин ОСОБА_4 , залишком витяжок та частин осаду, змивів з рук ОСОБА_4 , паперовий конверт із зразком букального епітелію ОСОБА_4 , особисті речі померлої ОСОБА_6 : чорну кофту, джинсові штани синього кольору, гумові капці салатового кольору, пошкоджену кофту рожевого кольору з бльостками на написами іноземних слів, труси рожевого кольору, бюстгалтер білого кольору, ніж з рукояткою чорного та синього кольору, з чохлом чорного кольору, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Черняхівського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області, знищити;
- мобільний телефон марки "Samsung Duos" бежевого кольору, який належав ОСОБА_6 , в"язку ключів у кількості 5 штук на шкіряному ремінці, передати потерпілій ОСОБА_8 ;
- мобільний телефон марки "UleFone" із захисним чохлом, джинсові шорти та футболку салатового кольору, які належать ОСОБА_4 , повернути останньому, як власнику.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду до Житомирського апеляційного суду через Червоноармійський районний суд Житомирської області може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1