Справа № 445/375/22
Провадження № 1-кп/445/107/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2022 Золочівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочів Львівської області клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 , будучи власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства на території с. Вижняни Золочівського району Львівської області із кадастровим номером :02:007:0018, маючи доступ до суміжних земельних ділянок із кадастровими номерами :02:007:0019, :02:007:0020, всупереч вимогам пунктів а та ґ ч. 1 ст. 91 Земельного Кодексу України, відповідно до яких власники земельних ділянок зобов`язані забезпечувати використання їх за цільовим призначенням, у період жовтня 2015 року - серпня 2016 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, зняв верхній шар ґрунтового покриву на зазначених земельних ділянках з кадастровими номерами :02:007:0018, :02:007:0019, :02:007:0020 за допомогою спеціальної техніки, що призвело до зміни рельєфу місцевості, порушення структури ґрунту через зняття його верхнього шару та утворення штучних водойм (ставків).

Внаслідок дій ОСОБА_6 подальше використання даних земельних ділянок за їх цільовим призначенням є неможливим, тобто призвело до порушення структури ґрунту та виведення цих земель з сільськогосподарського обороту.

Такі дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 254, КК України, як вчинення безгосподарського використання земель, що спричинило порушення структури ґрунту.

Крім цього, ОСОБА_6 , у період жовтня 2015 року - серпня 2016 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, маючи умисел на самовільне зайняття земельних ділянок, з метою їх самовільного використання у власних цілях, діючи всупереч вимогам статей 60, 61 Земельного кодексу України, статей 79, 88 Водного кодексу України, відповідно до яких прибережна захисна смуга для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею 3 га, становить 25 м, самовільно зайняв земельні ділянки водного фонду в охоронюваній зоні прибережної захисної смуги річки Тимковецький потік, яка відноситься до категорії малих річок у с. Вижняни Глинянської ТГ Львівського району Львівської області, загальною площею 0,1656 га, які суміжні із земельними ділянками з кадастровими номерами :02:007:0018, :02:007:0019, :02:007:0020, шляхом зняття верхнього шару ґрунту та утворення штучних водойм (ставків) поза межами земельних ділянок, які перебувають у його власності та власності його родичів.

Такі дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 197-1 КК України, як самовільне зайняття земельних ділянок, вчиненого щодо земель в охоронних зонах.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 подав до суду клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 1 ст. 254 КК України, вчинених в період жовтня 2015 року - серпня 2016 року, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності. Обвинувачений ОСОБА_6 - клопотання підтримав, просив таке задоволити.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечила проти звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 1 ст. 254 КК України, та закриття провадження по справі, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України.

Суд, дослідивши обвинувальний акт, заслухавши думку обвинуваченого, захисника та прокурора, які підтримали заявлене клопотання, вважає за можливе звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 1 ст. 254 КК України, вчинених в період жовтня 2015 року - серпня 2016 року, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 6 п. 2 Конвенції захисту прав людини«Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Визнати вину особи можна тільки в обвинувальному вироку суду.У справі «Грабчук проти України» ЄСПЛвизнав порушення ч. 2 ст. 6 (презумпція невинуватості) та наголосив:При закритті провадження у суді за строками давності суд не повинен висловлюватись у термінах, які не залишають сумніву щодо погляду на те, що заявниця вчинила злочин. Такі твердження суперечать презумпції невинуватості. Тому дії українського суду ЄСПЛ визнав такими, що порушують Конвенцію з прав людини.

Згідно з ч.1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Так, у відповідності до вимог ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Згідно з п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 1 ст. 254 КК України, вчинених в період жовтня 2015 року - серпня 2016 року, що відповідно до 2, 4 ст. 12 КК України, є кримінальним проступком та нетяжким злочином. Строк давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 254 КК України, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України закінчився в серпні 2019 року, а за ч. 2 ст. 197-1 КК України, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України - в серпні 2021 року.

Таким чином, оскільки з дня вчинення інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень закінчилися строки давності, їх перебіг не зупинявся і не переривався, суд дійшов висновку, що клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності підлягає задоволенню.

На підставі викладеного,керуючись ст.ст. 19, 55 Конституції України. ст. 49 КК України, ст.ст. 284 - 288, 314 КПК України, суд-

у х в а л и в :

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 197-1, ч. 1 ст. 254 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000018 від 12.05.2020 відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 1 ст. 254 КК України - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги, якщо її не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1