ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/5507/21 Номер провадження 11-сс/814/564/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
представників
власника майна адвокатів- ОСОБА_7 , ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава в режимі відеоконференції провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 та прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 17 лютого 2022 року, -
ВСТАНОВИЛА :
Цією ухвалою задоволено частково клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна.
Накладено арешт на майно, а саме:
1.)Вилучене 28.01.2022 біля прміщення ІТТ№1 ГУНП в Харківській області за адресою:м.Харків, вул.Івана Камишева, 35, в ході затримання в порядку ст.208 КПК України під час особистого обшуку у ОСОБА_9 , наступне, належне останньому майно:
- телефон мобільний в корпусі чорного кольору марки «XIOMI» model M1803E7SG, в чохлі чорного кольору, поміщені до сейф-пакету ДБР №S1015649;
-довідка №502 про тимчасову непрацездатність ОСОБА_10 , видана лікарем Денисовою, поміщений до сейф-пакету ДБР №S1026372.
2.) Вилучене 28.01.2022 за фактичним місцем мешкання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , належне останньому майно:
- аркуш паперу формату «А-4» з рукописним текстом на блокноті з рукописними записами;
-аркуш паперу з рукописним написом з розрахунками;
-мобільний телефон-«Huawei» IMEI НОМЕР_1 , IMEI 2- НОМЕР_2 , належний ОСОБА_11 .
Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 17.02.2022., адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_6 про арешт майна.
Вказує, що в судовому засіданні 07.02.2022 слідчим суддею Ленінського районного суду м.Харкова ОСОБА_12 було прийнято рішення та проголошено резолютивну частину ухвали про повернення клопотання про арешт майна від 29.01.2022 прокурору для усунення недоліків та надано для цього строк -72 години, а прокурор звернувся з клопотанням про арешт майна з порушенням процесуальних строків не 10.02.2022, а 14.02.2022.
Зазначає, що клопотання про накладення арешту на майно не відповідає вимогам КПК України:в резолютивній частині клопотання не визначено в чому саме повинен полягати арешт майна та які його завдання; клопотання про арешт майна подавалось щодо декількох підозрюваних;
Звертає увагу на допущені помилки при винесенні ухвали слідчим суддею, оскільки ухвала від 17.02.2022 містить лише перелік майна, на яке накладено арешт без визначення у чому саме він полягає та місця його знаходження на час дії ухвали, рішення щодо майна в ухвалі не прийняте, а підозрюваний та його захисники не були повідомлені про дату та час розгляду справи.
Вважає , що дана ухвала не відповідає вимогам ст.173 КПК України.
Водночас апелянтом порушується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що не був повідомлений про розгляд даного клопотання у суді 17.02.2022, а копію отримав 22.02.2022 за письмовою заявою від 21.02.2022.
З даним рішенням також не погодився прокурор ОСОБА_6 та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Леніського районного суду м.Харкова від 17.02.2022 та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора від 14.02.2022 та накласти арешт на :
1)Вилучене 28.01.2022 біля приміщення ІТТ№1 ГУНП в Харківській області за адресою:м.Харків, вул.Івана Камишева, 35, в ході затримання в порядку ст.208 КПК України під час особистого обшуку у ОСОБА_9 ,наступне, належне останньому майно:
-грошові кошти в сумі 5 700 грн., купюри номіналом 500 грн. в кількості 11 штук-серія та номер ЦА2966651, АВ 7039868, ВД 8102261, АБ3228313, АЖ8924903, ЄВ0920192Ю, ХЕ5546055, ВД3174501, АЄ0328758, ВЗ9534805, ВЖ1058784, купюра номіналом 200 грн., в кількості 1 штука-серія та номер ПД3829151, поміщені до сейф пакету ДБР №S2033486;
- телефон мобільний в корпусі чорного кольору марки «XIOMI» model M1803E7SG, в чохлі чорного кольору, поміщені до сейф-пакету ДБР №S1015649;
-довідка №502 про тимчасову непрацездатність ОСОБА_10 , видана лікарем Денисовою, поміщений до сейф-пакету ДБР №S1026372.
2.) Вилучене 28.01.2022 за фактичним місцем мешкання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , належне останньому майно:
- аркуш паперу формату «А-4» з рукописним текстом на блокноті з рукописними записами;
-грошові кошти у сумі 11 000 грн., та 612 доларів США.
-аркуш паперу з рукописним написом з розрахунками;
-мобільний телефон-«Huawei» IMEI НОМЕР_1 , IMEI 2- НОМЕР_2 , належний ОСОБА_11 .
Зазначає, що виявлені та вилучені під час обшуку речі та документи, можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а грошові кошти повинні бути арештовані для відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Стверджує, що відсутнє підтвердження джеред походження грошових коштів, вилучених під час обшуку, а судом це не досліджувалось.
Також судом не було досліджено докази щодо шкоди, яка внаслідок безпідставної сплати у виді грошового забезпечення поліцейським ВО ІТТ №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 становить-2 087 811,19 грн.
Одночасно прокурор ОСОБА_6 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Ленінського районного суду м.Харкова від 17.02.2022 року.
Вказує, що в зв`язку з введеним на території України воєнним станом, проведенням у м.Харкові активних бойових дій та неотриманням прокурором по сьогоднішній день повного тексту ухвали, він не міг належним чином здійснювати свої процесуальні права та не мав можливості підготувати апеляційну скаргу та звернутися з нею до апеляційного суду, у передбачений КПК України термін.
Власник майна ОСОБА_18 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, попередньо надіславши клопотання про проведення апеляційного розгляду без його участі.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представників власника майна адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , прокурора ОСОБА_6 , перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Згідно розпорядження Голови Верховного Суду України від 25 березня 2022 року за№ 14/0/9-22 про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану, справи Харківського апеляційного суду передані на розгляд до Полтавського апеляційного суду.
Згідно ч. 3 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення, якщо інше не передбачене цим Кодексом.
У відповідності до положень частини 3 вказаної вище статті КПК України якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
З матеріалів судового провадження вбачається, що оскаржувана ухвала слідчого судді постановлена 17.02.2022 без участі ОСОБА_9 та його адвокатів, що підтверджується ухвалою від 17.02.2022. У матеріалах справи наявна заява про отримання копії оскаржуваної ухвали слідчого судді адвокатом ОСОБА_7 21.02.2022, в той час як докази її напралення учасникам-відсутні, що засвідчується його особистим підписом, та узгоджується з даними, зазначеними в апеляційній скарзі. Водночас апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції адвокат ОСОБА_7 подав 23.02.2020, що підтверджується вхідним штампом Харківського апеляційного суду.
За таких обставин, зважаючи на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді постановлена без участі ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_7 , апелянт в поданій апеляційній скарзі ставить питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, оскаржуване судове рішення стосується інтересів ОСОБА_9 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_7 , колегія суддів дійшла висновку, що клопотання про поновлення строку адвоката ОСОБА_7 підлягає задоволенню.
Вивчаючи клопотання прокурора ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне сокарження, та враховуючи складну військову ситуацію у м.Харкові та те, що учасникам копія оскаржуваної ухвали не надсилалася і відсутня в Єдиному державному реєстрі судових рішень, колегія суддів вважає за необхідне поновити строк прокурору ОСОБА_6 на апеляційне оскарження ухвали Ленінського районного суду м.Харкова від 17.02.2022.
У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Під час апеляційного перегляду встановлено, що в провадженні другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000298 від 06.07.2021, за підозрою ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 КК України
ОСОБА_9 , обіймаючи посаду начальника ІТТ № 1 ГУНП в Харківській області, у невстановлений в ході досудового розслідування час розробив злочинну схему заволодіння бюджетними грошовими коштами шляхом зловживання своїм службовим становищем.
З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_9 , вступив у злочинну змову з поліцейськими відділу охорони ІТТ № 1 ГУНП в Харківській області: ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , розподіливши між собою злочинні ролі.
Відповідно до розробленого ОСОБА_9 злочинного плану, ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 обіймаючи посади поліцейських відділу охорони ІТТ № 1 ГУНП в Харківській області, замість виконання своїх безпосередніх функціональних обов`язків за місцем несення служби, будуть використовувати робочий час у особистих цілях, не пов`язуючи його з виконанням своїх безпосередніх функціональних обов`язків і не перебуваючи у місці несення служби, у тому числі, займатися іншою оплачуваною діяльністю, а ОСОБА_9 , у свою чергу, забезпечить надання недостовірних даних щодо їх перебування за місцем несення служби, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , з метою безпідставного нарахування та виплати грошового забезпечення останнім, і зарахування їм службового стажу.
При цьому, за вказаним розробленим злочинним планом, нараховане ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 грошове забезпечення останні повинні передати ОСОБА_9 у заздалегідь обумовленій частині.
Вказані грошові кошти ОСОБА_9 із ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 розподілили в заздалегідь обумовлених долях та використали на власний розсуд.
Отже, у період з 01.01.2019 по 28.01.2022 ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , діючи за попередньою змовою у групі зі службовою особою - своїм безпосереднім керівником ОСОБА_9 , шляхом зловживання останнім своїм службовим становищем, заволоділи бюджетними грошовими коштами на загальну суму 2 087 811,19 гривень, що у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, безпідставно перерахованими на карткові рахунки останніх в якості грошового забезпечення від ГУНП в Харківській області, чим спричинили матеріальну шкоду державі у великих розмірах.
28.01.2022 ОСОБА_9 був затриманий в порядку ст.208 КПК України.
29.01.2022 ОСОБА_9 вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191 КК України.
28.01.2022 року прокурор Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000298 від 06.07.2021, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України та на підставі ухвали Ленінського районного суду м.Харкова від 07.02.2022 дане клопотання було повернуте прокурору для усунення недоліків в строк 72 години, оскільки прокурор подав клопотання із зазначенням всього майна, вилученого під час обшуків за різними адресами та у різних власників майна в одному клопотанні .
14.02.2022 прокурор Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся повторно до слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 4202121) вилучене 28.01.2022 біля приміщення ІТТ№1 ГУНП в Харківській області за адресою:м.Харків, вул.Івана Камишева, 35, в ході затримання в порядку ст.208 КПК України під час особистого обшуку у ОСОБА_9 , наступне, належне останньому майно:
-грошові кошти в сумі 5 700 грн., купюри номіналом 500 грн. в кількості 11 штук-серія та номер ЦА2966651, АВ 7039868, ВД 8102261, АБ3228313, АЖ8924903, ЄВ0920192Ю, ХЕ5546055, ВД3174501, АЄ0328758, ВЗ9534805, ВЖ1058784, купюра номіналом 200 грн., в кількості 1 штука-серія та номер ПД3829151, поміщені до сейф пакету ДБР №S2033486;
- телефон мобільний в корпусі чорного кольору марки «XIOMI» model M1803E7SG, в чохлі чорного кольору, поміщені до сейф-пакету ДБР №S1015649;
-довідка №502 про тимчасову непрацездатність ОСОБА_10 , видана лікарем Денисовою, поміщений до сейф-пакету ДБР №S1026372.
2.) Вилучене 28.01.2022 за фактичним місцем мешкання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , належне останньому майно:
- аркуш паперу формату «А-4» з рукописним текстом на блокноті з рукописними записами;
-грошові кошти у сумі 11 000 грн., та 612 доларів США.
-аркуш паперу з рукописним написом з розрахунками;
-мобільний телефон-«Huawei» IMEI НОМЕР_1 , IMEI 2- НОМЕР_2 , належний ОСОБА_11
17.02.2022 ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 задоволено частково.
З таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.
Положеннями статті 3 КПК України на слідчого суддю покладено обов`язок контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, при цьому, окреслено межі такого захисту діяти в порядку, передбаченому КПК України.
Частиною першою, пунктом 7 частини другої статті 131 КПК України встановлено, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження, в тому числі арешт майна.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися «згідно із законом», воно повинне мати «легітимну мету» та бути «необхідним у демократичному суспільстві».
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Так, накладаючи арешт на майно з метою необхідності збереження речових доказів, які зберегли на собі сліди вчинення злочину, слідчий суддя, як убачається з оскаржуваної ухвали, вивчивши дане клопотання, дослідивши матеріали додані до нього, перевірив дотримання слідчим вимог ст. 171 КПК України та встановив, що клопотання містить відповідне обґрунтування підстав та мети накладення арешту.
Колегія суддів погоджується з таким висновком й вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 , щодо того, що прокурором було пропущено строк, визначений ухвалою слідчого судді для повторного звернення з клопотанням про накладення арешту, не заслогувують на увагу, оскільки дане клопотання прокурора було прийняте до провадження слідчим суддею та здійснено судовий розгляд, що свідчить про відсутність підстав, на які посилається адвокат ОСОБА_7 .
Щодо доводів прокурора ОСОБА_6 про необхідність накладення арешту і на грошові кошти, вилучені під час особистого обшуку у ОСОБА_9 , слід зазначити, що під час апеляційного перегляду прокурором не було доведено, що дані кошти, отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення, а , згідно пояснень прокурора ОСОБА_6 , цивільний позов у даному кримінальному провадженні на даний момент підозрюваному ОСОБА_9 не пред`явлено.Також колегія суддів враховує пояснення надані суду авдокатом ОСОБА_7 про те, що дані грошові кошти є власністю матері ОСОБА_9 та були у нього на зберіганні, оскільки мати тяжко хворіє та потребує медичної допомоги.
Отже, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
За таких обставин, застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на майно ОСОБА_9 , є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника та володільця майна, про які йдеться в клопотанні слідчого.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.
У свою чергу, колегія суддів констатує те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Таким чином, доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, у зв`язку з чим апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_19 не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Ленінського районного суду м.Харкова від 17.02.2022 адвоката Санкіна АВ. Та прокурора ОСОБА_6 -задовольнити.
Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 , подану в інетересах ОСОБА_9 , та прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 17.02.2022 без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4