Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/229/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2022 року. колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 30 травня 2022 року, якою стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Міжігір`я, Міжгірського району, Закарпатської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, працюючого в ПП « ОСОБА_9 » на посаді водія, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 17 год. 45 хв. 29.05.2022 року до 17 год. 45 хв. 27.07.2022, без визначення розміру застави.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 30 травня 2022 року, задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 17 год. 45 хв. 29.05.2022 року до 17 год. 45 хв. 27.07.2022, без визначення розміру застави.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 повідомлено про підозру у тому, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 29.05.2022 близько 13 години 00 хвилин здійснював рух за кермом автомобіля «IVECO», реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом KOEGEL, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_9 , по автомобільній дорозі М-30 «Стрій Тернопіль Кропивницький Знам`янка» на території Голованівського району Кіровоградської області зі сторони м. Умань в напрямку м. Кропивницький та грубо порушуючи вимоги п. п. 1.5, 2.3 (б) і (д) ПДР України, згідно яких: п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 Для забезпечення безпеки руху водій повинен: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, проявив особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху.

Під час руху, ОСОБА_8 , легковажно сподіваючись на відвернення негативних наслідків, грубо порушуючи п.п. 12.1 та 13.1 ПДР України (п. 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п. 13.1. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу) перевищив безпечну швидкість в даних дорожніх умовах, чим позбавив себе можливості контролювати його рух та безпечно керувати ним та всупереч п. п. 1.2, 10.1 та 13.3 ПДР України (п. 1.2. В Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів; п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 13.3. Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху) виїхав на зустрічну смугу руху з метою здійснення маневру обгін не встановленого вантажного автомобіля, який рухався в попутному напрямку, попередньо не впевнившись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим часникам дорожнього руху. У результаті чого завчасно не виявив автомобіль «NissanX-Trail», з іноземною польською реєстраційним номером НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в цей момент рухався з м. Кропивницький в напрямку м. Умань в зустрічному напрямку по вказаній автодорозі в межах своєї смуги руху. Внаслідок вищезазначених односторонніх дій водія ОСОБА_8 , на відстані 36,8 м від електроопори ЛЕП №89-15 між с. Вільшанка та с. Кринички Голованівського району Кіровоградської області відбулось зіткнення вказаних транспортних засобів.

Тобто невідповідні та протиправні дії водія ОСОБА_8 та порушення ним вимог п. п. 1,2, 1.5, 2.3 (б) і (д), 10.1, 12.1, 13.1, 13.3 ПДР України знаходяться в технічному причинному зв`язку з фактом зіткнення транспортних засобів у результаті якого водій автомобіля «NissanX-Trail», з іноземною польською реєстраційним номером НОМЕР_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди.

Таким чином, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства, застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, серйозністю висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків, характеризуючих даних на підозрюваного, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просив скасувати ухвалу слідчого судді та обрати ОСОБА_11 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема у вигляді застави. Свої вимоги обґрунтував тим, що проживання особи в населеному пункті біля кордону з іншою державою в жоден спосіб не вливає на процес законного перетину Державного кордону. В цьому плані будь-який мешканець, приміром, м. Кропивницький, який, так само як і ОСОБА_8 , має чинний паспорт для виїзду за кордон, може так само легко перетнути кордон з будь-якою із зазначених в ухвалі слідчого судді 4 держав. Наявність у ОСОБА_8 чинного паспорту для виїзду за кордон як фактор ризику ухилення від слідства або суду розглядатися також не може, адже відповідно до положень ч. 5 ст. 194 КПК України у разі обрання відносно особи запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, слідчий суддя може покласти на особу певні обов`язки, одним з яких є обов`язок здати на зберігання паспорт для виїзду за кордон. Посилання слідчого судді в контексті даного ризику на те, що орган досудового розслідування знаходиться у м. Кропивницький, також є безпідставним, оскільки відсутні жодні докази того, що підозрюваний ОСОБА_8 , з огляду на визначені КПК України строки завчасного надсилання повісток та викликів, не зможе та/або не захоче оперативно з`являтися до м. Кропивницький з місця свого постійного проживання для участі у запланованих слідчим слідчих та процесуальних діях в рамках даного провадження, тобто в повному обсязі належно виконувати свої процесуальні обов`язки як підозрюваного. Що ж стосується ризику можливості незаконно впливати на свідків, потерпілих та очевидців через усвідомлення тяжкості покарання та вагомості доказів, то на користь його доведеності слідчий суддя взагалі не навів жодної аргументації. В будь-якому разі, навіть у разі реальності існування такого ризику, його усунення є можливим у зазначений вище спосіб покладення на ОСОБА_8 обов`язку в порядку ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме обов`язку утриматися від спілкування з усіма свідками та потерпілими по даному кримінальному провадженню. А що стосується можливості впливу на дії ОСОБА_8 з боку тяжкості покарання, що йому загрожує, то в оскаржуваній ухвалі в жоден спосіб не згадується обрана підозрюваним ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні правова позиція, яка полягає у визнання ним вини, готовності сприяти встановленню істини, зокрема у формі добровільного давання повних показань (небажання відмовлятися від їх давання в порядку ст. 63 Конституції України), а також щире бажання вчинення дій, спрямованих на відшкодування родичам загиблої особи завданої смертю шкоди. Крім того, поза увагою суду залишилося те, що: ОСОБА_8 має постійне місце проживання, проживає разом з дружиною та неповнолітньою дитиною, які знаходяться на його утриманні, оскільки дружина ОСОБА_8 не працює і самостійного доходу не має; ОСОБА_8 має постійне місце роботи, працює офіційно; ОСОБА_8 позитивно характеризується як за місцем проживання, так і за місцем роботи; ОСОБА_8 має серйозні проблеми зі здоров`ям у вигляді гіпертонічної хвороби II ступеню (ризик III ступеню дуже високий) вторинної кардіоміопатії змішаної (гіпертрофічна та метаболіч-на), хронічної серцевої недостатності III А, ожиріння III ступеню, псоріазу у важкій формі з прогресуючим перебігом, псоріартричного артриту у стадії нестійкої ремісії (рентгенлогічна стадія іі-Ш); ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за весь час керування транспортними засобами при загальному стажі професійного водіння понад 16 років до адміністративної відповідальності притягався лише одного разу, до того ж за незначне правопорушення і ще у травні 2017 року; ОСОБА_8 на момент ДТП був тверезим та з місця ДТП не зникав, добровільно надавав працівникам поліції допомогу у фіксації її наслідків.

Слід відзначити, що не визначення розміру застави в подібному випадку є правом, а не обов`язком слідчого СУДДІ, що викликає необхідність наявності з боку слідчого судді у відповідній ухвалі належного обґрунтування, яке в даному випадку в оскаржуваній ухвалі відсутнє.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який просив відмовити в апеляційній скарзі захисника, зваживши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерела права.

Відповідно ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Також, відповідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року по справі «Мамедов проти Росії», суд при перевірці законності та обґрунтованості запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має враховувати не тільки тяжкість обвинувачення, як на визначальний чинник при оцінці ймовірності ризиків, і хоча суворість покарання є визначальним, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Попков проти Росії» від 06.12.2007 року визначено, що підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою.

У справі "Нечипорук та Йонкало проти України" ЄСПЛ відзначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину від 29.05.2022 року підозрюваного ОСОБА_8 фактично затримано 29.05.2022 року о 17 год. 45 хв.

Повідомлення про підозру було вручено підозрюваному 30 травня 2022 року.

Враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, колегія суддів доходить висновку, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя обґрунтовано врахував наявність обґрунтованої підозри, особу підозрюваного, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме, що злочин, в якому особі пред`явлено повідомлення про підозру є тяжким, за який передбачено кримінальне покарання у виді позбавлення волі від 3 до 8 років.

Крім того слід зазначити, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди (а.к. 10-18), протоколом затримання підозрюваного (а.к. 19-22), повідомленням про підозру (а.к. 23-27), протоколом допиту свідка (а.к.34-36), протоколом допиту свідка ( а.к. 37-39) та іншими матеріалами.

Також слідчим суддею правильно враховано ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_8 може ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду шляхом залишення, маючи при цьому, всі можливості та засоби, постійного місця проживання, в т.ч. здійснення виїзду за межі території України маючи закордонний паспорт громадянина України для виїзду за кордон, також з огляду на те, що ОСОБА_8 є жителем іншого регіону України, а саме міста смт Міжігір`я Міжгірського району Закарпатської області, що знаходиться в безпосередній близькості до 4 кордонів інших держав (Словакія, Угорщина, Румунія, Молдавія), а орган досудового розслідування знаходиться в місті Кропивницький; відповідно до п.3 ч. 1 ст.177 КПК України підозрюваний ОСОБА_8 усвідомлюючи тяжкість покарання та вагомості доказів обґрунтованості підозри, може незаконно впливати на свідків, потерпілих та можливих очевидців, які підлягають допиту та проведенню за їх участі інших слідчих дій у кримінальному провадженні.

Крім того, колегія суддів доходить висновку, що слідчий суддя правильно врахував, що ОСОБА_8 підозрюється у скоєні злочину, який спричинив загибель людини, тому відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України підстав до визначення застави у кримінальному провадженні не встановлено на даному етапі досудового розслідування.

Тому, доводи апеляційної скарги стосовно безпідставного не визначення розміру застави, не заслуговують зважаючи на вище викладене.

Доводи захисника викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що судом не в повному обсязі досліджено підстави для обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, зокрема прокурором та слідчим, ризики зазначені в клопотанні, передбачені ст.177 КПК України не доведені, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки ризики у даному кримінальному провадженні встановлені судом першої інстанції знайшли своє об`єктивне підтвердження в суді апеляційної інстанції та в повній мірі підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами доданими до клопотання.

Крім того, доводи апеляційної скарги захисника, що слідчим суддею не взято до уваги характеризуючі особу обвинуваченого дані, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки в ухвалі слідчого судді в повному обсязі враховано всі характеризуючі особу підозрюваного данні.

Враховуючи вищевикладене, наявність обґрунтованих ризиків, враховуючи особу підозрюваного, та вищевикладені обставини, навіть з урахуванням того, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання та роботи, проживає разом з дружиною та неповнолітньою дитиною, які знаходяться на його утриманні, позитивно характеризується як за місцем проживання, так і за місцем роботи та має серйозні проблеми зі здоров`ям, раніше не судимий, колегія суддів приходить до висновку, що належна поведінка ОСОБА_8 на досудовому слідстві, може бути забезпечена лише шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів, також із урахуванням наявності вищевказаних ризиків, не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування по суті правильного прийнятого слідчим суддею рішення.

За таких підстав, апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 183, 376, 407,422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 30 травня 2022 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 17 год. 45 хв. 29.05.2022 року до 17 год. 45 хв. 27.07.2022, без визначення розміру застави залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)