печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
установив:
Старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження № 0000363 від 06.05.2022 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р. у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні із 05:30 год.24.02.2022 р. введено воєнний стан. Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 р. «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п. п. 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України оголошено проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. У зв`язку з цим на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам громадянам України віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.
Так, у невстановленому місці та у невстановлений час, невстановлена особа (надалі Особа № 1), визначивши вчинення злочинів основним джерелом для здобуття коштів та матеріальних благ для свого існування, діючи умисно, з корисливих мотивів, вирішила створити організовану групу, метою діяльності якої було вчинення незаконного переправлення громадян через державний кордон України до Республіки Молдова поза межами пунктів пропуску. З метою реалізації розробленого нею злочинного плану, направленого на створення організованої групи для вчинення організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів і усуненням перешкод, Особа № 1 вирішила залучити до її складу наступних осіб: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та інших невстановлених осіб, утворивши таким чином організовану групу, якою вона керувала та приймала участь в ній та у злочинах, вчинюваних цією організованою групою. Вищевказані особи попередньо умисно і добровільно, усвідомлюючи наслідки своїх дій, зорганізувалися у стійке об`єднання для вчинення кримінальних правопорушень, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення злочинного плану, відомого всім учасникам групи, підкорюючись під час злочинної діяльності Особі № 1, як керівникові організованої групи, свідомо виконуючи всі її вказівки. Організована і очолена Особою № 1 група характеризувалася: попередньою зорганізованістю в спільне об`єднання для вчинення злочинів; стабільністю та детальною організацією діяльності учасників групи, тривалістю їх злочинної; об`єднаністю злочинів єдиним планом з розподілом функцій кожного із учасників групи, спрямованих на досягнення єдиної злочинної мети; обізнаністю всіх учасників організованої групи з планом злочинних дій; застосуванням системи та методів конспірації під час готування, які виражаються у постійних змінах місць незаконного переправлення осіб через державний кордон, засобів комунікації та вчинення злочинів, що виражалося у проведенні, використанням під час вчинення злочинів автомобіля: «Toyota Hilux», д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_6 ; розподілом Особою № 1, як організатором та керівником організованої групи між учасниками організованої групи грошових коштів отриманих від злочинної діяльності. Для вчинення кримінальних правопорушень учасниками організованої групи заздалегідь було розроблено план з розподілом функцій, згідно з яким встановлено в якості об`єкту вчинення злочинів встановлений порядок перетинання державного кордону України. Предметом злочинного посягання було визначено грошові кошти, отримані від переправлення осіб через державний кордон України. У своєму розпорядженні учасники організованої групи мали та використовували знаряддя вчинення злочинів автомобіль «Toyota Hilux», д.н.з. НОМЕР_1 , власні мобільні телефони. Так, для створення організованої групи, а також керівництва вказаним злочинним об`єднанням, участі у ньому та участі у злочинах, вчинюваних таким злочинним об`єднанням, Особа № 1, як керівник організованої групи, підшукав з числа своїх знайомих осіб, в тому числі тих, які мали кримінальне минуле, розподілив функції кожного із учасників групи, а також осіб, які повинні були сприяти реалізації розробленого нею злочинного плану та які повинні були входити до складу організованої групи. Зокрема, Особа № 1 умисно з метою організованої групи, здійснюючи підбір та перевірку надійності її учасників, знаходячись у невстановленому місці, запропонував своїм знайомим: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та іншим невстановленим особам, взяти участь в організованій групі для вчинення сприяння незаконного переправлення осіб через державний кордон України особами що входили до її складу, на що останні добровільно надали свою згоду. Відповідно до розробленого Особою № 1 плану злочинних дій організованої групи, її учасникам необхідно було здійснити наступне: провести розвідувальні заходи, направлені на встановлення підшукання місць для безперешкодного незаконного перетину державного кордону України поза межами пунктів пропуску. Установити під час проведення зазначених заходів способи переправлення через державний кордон України, шляхи відходів після вчинення злочину;
здійснити підбір, перевірку надійності та залучити до організованої групи безпосередніх учасників вчинення злочинів; підшукати транспортний засіб для швидкого пересування учасників організованої групи, осіб що виявлять бажання незаконно перетнути державний кордон України та доставки вказаних осіб як до лінії кордону так і переправлення через неї; проводити інструктаж осіб що виявлять бажання незаконно перетнути державний кордон України; підшукати осіб, що виявлять бажання незаконно перетнути державний кордон України за грошову винагороду; координувати діями осіб, що виявлять бажання незаконно перетнути державний кордон України за грошову винагороду; прибути до місця майбутнього вчинення злочину та діючи відповідно до завчасно розподілених між учасниками організованої групи ролей, безпосередньо вчинити переправлення та сприяння незаконного перетину державного кордону України; розподіл між учасниками організованої групи, здобуті від переправлення та сприяння незаконного перетину державного кордону України грошові кошти.
Упродовж періоду часу з травня 2022 р., точного часу досудовим розслідуванням не установлено, по час припинення діяльності організованої групи 05.08.2022 р. правоохоронними органами, Особа № 1, являючись організатором організованої групи, здійснювала керування організованою та очоленою ним організованою групою при вчиненні злочинів, направлених на незаконне переправлення осіб через державний кордон України. Відповідно до розробленого Особою № 1 плану злочинної діяльності функції та задачі кожного з учасників організованої групи були розподілені наступним чином: Особа № 1 являлась організатором організованої групи, яка утворила це злочинне об`єднання та керувала ним, організовувала учинення злочинів та керувала їхньою підготовкою і вчиненням, об`єднала дії інших співучасників і спрямувала їх на вчинення злочинів, координувала поведінку вказаних осіб, а саме: у невстановлений час, у невстановленому місці розробила план діяльності організованої групи, направлений на незаконне переправлення осіб через державний кордон України; усвідомлюючи, що виконання розробленого ним злочинного плану, направленого на створення та функціонування організованої групи, можливо лише за умови утворення стійкого об`єднання осіб для вчинення злочинів, об`єднаних єдиним планом з розподілом функції учасників групи, серед своїх знайомих підшукала співучасників вчинення злочинів, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та інших невстановлених осіб; розробила тактику поведінки і задачі кожного учасника організованої групи у ході вчинення злочинів, визначила функції кожного із учасників організованої групи під час вчинення злочинів та приймала безпосередню участь у координації їх вчинення; визначала місця вчинення злочинів лінію державного кордону України в межах Одеської області; розробляла дії учасників організованої групи, визначивши відповідно до плану функції та тактику поведінки кожного із учасників організованої групи в ході вчинення злочинів; підшукувала осіб, що виявлять бажання незаконно перетнути державний кордон України за грошову винагороду; проводила інструктаж осіб, що виявлять бажання незаконно перетнути державний кордон України; координувала діями осіб, що виявлять бажання незаконно перетнути державний кордон України за грошову винагороду; здійснювала розподіл між учасниками організованої групи, здобуті від переправлення та сприяння незаконного перетину державного кордону України грошові кошти.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та інші невстановлені особи являлись виконавцями організованої групи, активними учасниками запланованих злочинів, які, надавши згоду Особі № 1 на участь в злочинах у складі організованої групи, достовірно знаючи про входження до її складу інших учасників, підтвердивши власними діями реальність своїх намірів, з метою реалізації розробленого Особою № 1 злочинного плану, відомого всім учасникам організованої групи, виконували відведені їм функції під час готування та вчинення злочинів, а саме: за вказівкою Особою № 1 підшукали транспортний засіб, а саме «Toyota Hilux», д.н.з. НОМЕР_1 , човен для швидкого пересування учасників організованої групи, а також транспортування осіб, що виявлять бажання незаконно перетнути державний кордон України та доставки вказаних осіб як до лінії кордону так і переправлення через неї; проводили інструктаж осіб, що виявлять бажання незаконно перетнути державний кордон України; прибували до місця майбутнього вчинення злочину та, діючи відповідно до завчасно розподілених між учасниками організованої групи ролей, безпосередньо вчиняли переправлення та сприяння незаконного перетину державного кордону України;
отримували визначену Особою № 1 частину здобутих від переправлення та сприяння незаконного перетину державного кордону України грошових коштів. У подальшому Особою № 1, реалізовуючи спільний злочинний умисел учасників організованої групи, організував незаконне переправлення через державний кордон України громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за грошову винагороду в сумі 6 000 доларів США, що станом на 05.08.2022 р. згідно офіційного курсу НБУ становило 219 411,6 грн. Для вчинення кримінального правопорушення, направленого на незаконне переміщення осіб через державний кордон України поза пунктом пропуску через державний кордон, Особа № 1 спланувала маршрут руху та залучила до переправлення ОСОБА_8 учасників організованої ним групи, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та інших невстановлених осіб, організувала його транспортування осіб до кордону і підготувала човен для водного переправлення через державний кордон. 02.08.2022 р. Особа № 1 зв`язалася із ОСОБА_8 , надавши йому усні інструкції щодо місця, способу та вартості перетину державного кордону України поза пунктом пропуску через державний кордон у Республіку Молдова, у тому числі, що переправлення відбудеться в Одеській області. 03.08.2022 р. близько 20 год. Особа № 1, продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, направленого на сприяння незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів під час телефонної розмови повідомила ОСОБА_8 , що його перетин кордону відбудеться 05.08.2022 р. та з ним зв`яжиться інша особа, яка повідомить як діяти далі. Після цього Особа № 1 надіслала ОСОБА_8 номери карткових банківських рахунків, а саме: №№ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , на які останній згідно домовленості мав перерахувати частину грошової винагороди за послуги з незаконного перетину державного кордону України поза пунктом пропуску через державний кордон у Республіку Молдову у сумі 2 700 доларів США. 04.08.2022 р. о 18:13 год., 18:15 год., 21:08 год., 21:11 год. ОСОБА_8 , як і було попередньо обумовлено із Особою № 1, що діяла за попередньою змовою із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та іншими невстановленими особами, перерахував на надані нею банківські карткові рахунків №№ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 частину грошової винагороди за послуги з незаконного перетину державного кордону України поза пунктом пропуску через державний кордон у Республіку Молдова у сумі 102 510 грн, що еквівалентно 2 700 доларів США, і надіслав Особі № 1 на підтвердження проведених операцій фото екрану телефону. 04.08.2022 р. близько 21:55 год. ОСОБА_8 зателефонувала невстановлена особа та повідомила, що йому необхідно прибути 05.08.2022 р. о 07:30 год. на залізничний вокзал м. Одеса за адресою: м. Одеса, площа Привокзальна, 2, та мати при собі 200 грн. 05.08.2022 р. близько 07:30 год. ОСОБА_8 прибув за вказаною адресою та зустрів невстановлену особу, яка о 08:33 год. посадила його до електрички 6272 Одеса-Балта та наказав їхати до населеного станції «Затишшя». 05.08.2022 р. близько 11:11 год. ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та іншими невстановленими особами в складі організованої Особою №1 групи, прибув на обумовлене місце залізничну станцію «Затишшя», де, зустрівшись з ОСОБА_8 , посадив його до таксі, яке спіймав на вокзалі, та повіз у напрямку центра смт. Затишшя Роздільнянського району Одеської області. Приблизно через 10 хв. таксі зупинилось у вказаному місці і ОСОБА_4 наказав ОСОБА_8 розрахуватись з таксистом та прямувати в маршрутне таксі. 05.08.2022 р. близько 12:40 год. ОСОБА_4 з метою реалізації спільного злочинного умислу, діючи відповідно до плану злочинних дій, на вищевказаному таксі прибув на окраїну с. Самійлівка Роздільнянського району Одеської області, куди доставив ОСОБА_8 , наказавши останньому йти за ним. По ходу руху ОСОБА_4 повідомив, що вони рухаються у напрямку державного кордону України де буде здійснено піший перехід поза пунктом пропуску на територію Республіки Молдова.
У подальшому, рухаючись на відстані близько 250 м від державного кордону в адміністративних межах с. Самійлівка Роздільнянського району Одеської області, 05.08.2022 р. о 13:10 год. були виявлені та зупинені працівниками поліції. Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Пасицели, Ананівського району, Одеської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий у 2022 р. Роздільнянським міськрайонним судом Одеської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, до 4 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком, раніше не судимий, підозрюється: у сприянні незаконного переправлення осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.

У судовому засіданні підозрюваний не заперечував проти задоволення клопотання.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, вислухавши учасників провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступних висновків.

05.08.2022 р. ОСОБА_4 затриманий у порядку ст. 208 КПК України.

08.08.2022 р. підозрюваному ОСОБА_4 повідомлено про підозру в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Частиною 2 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Слідчий суддя, суд згідно частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, враховуючи, що відповідно до частини п`ятої статті 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, приймає до уваги, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення і характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Слідчий суддя, перевіряючи обґрунтованість підозри, вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджуються доказами: протоколами допиту свідків; протоколом огляду мобільного телефону; протоколами впізнання особи; протоколом огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів (грошових коштів); протоколами НСРД; іншими матеріалами кримінального провадження.
Слідчий суддя, приймаючи рішення, виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні, та доданих матеріалах, та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а тільки на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних зобов`язаний визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною і достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, тому з огляду на наведені у клопотанні дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, інкримінованого йому стороною обвинувачення. Представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства», рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»), отже на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених статтею 176 КПК України.

У клопотанні зазначено, що метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 згідно зі ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Зокрема, ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що підтверджується тим, що, будучи повідомленим про підозру у вчиненні у складі групи тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 9 років, всі члени групи на даний час не встановлені, здатні використати всі можливі способи та засоби для ухилення відповідальності. Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, місцезнаходження яких на вдалося встановити у ході обшуків, підтверджується тим, що ОСОБА_4 є особою, яка є учасником групу, перебував в ній тривалий час та безпосередньо вчиняв кримінальне правопорушення, що обрання щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може призвести до спілкування із співучасниками злочину, розробляння стратегії дій, спрямованих на приховування слідів злочину, уникнення від кримінальної відповідальності, спотворення речей та документів, які їх викривають, чим перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні, зокрема. з метою приховання слідів злочину може вчиняти дії щодо видалення та спотворення інформації та документів, які містять сліди кримінального правопорушення; знищити чи спотворити мобільні телефони та сім-картки, які використовувалися в тому числі для з`єднання з Інтернетом та спілкування зі співучасниками вчинення злочинів та для вчинення злочинів. Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, єдиним заробітком для свого матеріального забезпечення є отримання коштів від вчинення злочинних дій, пов`язаних із організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

Згідно статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Згідно статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зав`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Слідчий суддя, вирішуючи питання про застосування до підозрюваного запобіжний захід, враховує як положення КПК України, так і вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, за якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо тільки у передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, втім ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клоот проти Бельгії» серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення і утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний у світлі обставин справи і, зокрема, біографії і характеристики особи, про яку йдеться. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бойченко проти Молдови» одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню у справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мамедова проти Росії» посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини, є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів і що потребує позбавлення волі, не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину. Враховуючи, що відповідно до частини п`ятої статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення і характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Стороною обвинувачення в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує тяжкість злочину, його характер, дані, які характеризують підозрюваного, його вік, сімейний стан та враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, приходить висновку, що докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді дійти висновку про наявність ризиків, які наведені вище, а для їх запобігання вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу. Застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак приходить до висновку про задоволення клопотання.

Між тим, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваній розмір застави, а також покласти на підозрювану обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких вбачається з наведеного в обґрунтування даного клопотання.
Так, згідно пункту 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод звільнення може бути обумовлено наданням гарантій явки в суд, й судова практика Європейського суду з прав людини встановлює, що не відповідає пункту 3 ст. 5 Конвенції встановлення розміру застави, виключно в залежності від інкримінованої шкоди. Гарантія має мету не відшкодування шкоди, а забезпечення присутності обвинуваченого в залі судового засідання. Тому її розмір повинен відповідати перспективі втрати застави чи обернення на неї стягнення у разі не явки обвинуваченого до суду, й повинен утримувати обвинуваченого в межах належної процесуальної поведінки.
При визначенні ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у виді застави, слідчий суддя поряд з положеннями ст.ст. 182,183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з рішеннями ЄСПЛ від 26.01.1993 р. у справі «В. проти Швейцарії», у рішенні від 08.01.2009 р. у справі «Мангурас проти Іспанії».
Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, його корисливий мотив, матеріальне становище підозрюваного, тяжкість правопорушення, у якому він підозрюється, слідчий суддя вважає, що застава у межах відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, що застава може бути призначена 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 208 000 (двісті вісім тисяч) гривень, що зможе забезпечити виконання підозрюваних покладених на нього обов`язків з урахуванням вказаних обставин. Така застава, на думку слідчого судді, не є надмірно обтяжливою, та такою, що не виправдує мету застосування запобіжного заходу.
Керуючись статтею 29 Конституції України, статтями 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:
Клопотання задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 03.10.2022 р., включно, в межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000363 від 06.05.2022 р.

Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави, розмір якої визначити у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 208 000 (двісті вісім тисяч) гривень, зобов`язавши підозрюваного ОСОБА_4 в разі внесення застави прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора та суду, а також виконувати наступні обов`язки:
не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві:
отримувач: ТУ ДСАУ в м. Києві

МФО: 820172
банк: Державна казначейська служба України, м. Київ
рахунок отримувача UA1012089.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом дії ухвали.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 03.10.2022 р., включно, в межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000363 від 06.05.2022 р.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.
Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1