Справа № 308/6779/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.04.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідання ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді, в режимі відеоконференції матеріали контрольного провадження 11-кп/4806/201/22, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.03.2022.

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 та продовжено строк тримання під вартою до 22.05.2022 включно без визначення розміру застави, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Ужгорода, непрацюючого, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого,зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, судимого вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.11.2013 за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України.

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що кримінальне провадження, внесене 05.01.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000057 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України, знаходиться в провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та розглядаючи питання доцільності збереження раніше обраного запобіжного заходу, беручи до уваги те, що обвинувачений підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, внаслідок якого настала смерть особи, за який кримінальним законодавством України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічного позбавлення волі, прокурором в судовому засіданні доведено продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, зокрема: можливість переховування від суду, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином чи вчинення іншого кримінального правопорушення і, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого не зможе запобігти зазначеним ризикам, суд вважав за доцільне продовжити обвинуваченому обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, на 60 днів.

-2-

В апеляційній скарзі, поданій обвинуваченим ОСОБА_5 та його захисником адвокатом ОСОБА_6 порушено питання про скасування ухвали суду від 25.03.2022 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 та обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю. В обґрунтування апеляційних вимог вказують на помилковість висновку суду першої інстанції щодо існування хоча б одного ризику, визначеного ст.177 КПК України, а одна тільки тяжкість злочину та незавершеність судового слідства не давали суду підстави для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначають, що обвинувачений не має жодних намірів переховуватись від суду, здійснювати незаконний вплив на учасників кримінального провадження, чи чинити інше кримінальне правопорушення. З цього приводу, просять врахувати, що перебуваючи на волі у 2019 році, обвинувачений дотримувався належної процесуальної поведінки, працював на будівництві і жодних скарг у його бік з боку свідків не надходило. Звертають увагу на те, що усі свідки, які були допитані судом не підтвердили причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення. Поза увагою суду також залишився той факт, що ОСОБА_5 сам добровільно прийшов до поліції та зізнався у скоєному. Окрім того, сторона захисту в ході судового слідства звернулась з клопотанням про проведення комісійної судово-медичної експертизи, яке до цього часу не розглянуте. Вказують і про те, що ОСОБА_5 утримується під вартою вже чотири роки без вироку суду.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, неявка якого з урахуванням положень ч.4 ст.422-1 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що прокурор належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, а також те, що від нього не надходили заява чи клопотання про бажання брати участю у розгляді апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , які підтримали подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали контрольного провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

У відповідності до ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст.176 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин

-3-

кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК України.

Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, місцевий суд повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи клопотання прокурора про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Зі змісту ст.199 КПК України вбачається, що слідчий суддя продовжує строк тримання під вартою за умови, що прокурор, слідчий доведуть існування заявлених ними ризиків, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; та наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання сторони обвинувачення, суд дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою. Прокурором доведено, що заявлені ним в клопотанні ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшилися й виправдовують подальше тримання ОСОБА_5 під вартою.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

-4-

Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом об`єктивно враховано, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 відноситься до категорії особливо тяжких, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , а також те, що судове провадження та судове слідство не закінчено, дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може ухилятися від явки до суду та виконання процесуальних рішень, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення, що в свою чергу свідчить і про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про те, що встановлені при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу ризики не зменшилися і не відпали та виправдовують тримання його під вартою.

На думку апеляційного суду обраний ОСОБА_5 запобіжний захід із урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості інкримінованого йому діяння, а також тяжкості можливого покарання,

Всупереч доводів сторони захисту, обставин, які б свідчили про те, що обраний ОСОБА_5 захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, судом не встановлено й стороною захисту не доведено, у зв`язку з чим, суд прийшов до обґрунтованого висновку про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення визначеного строку дії запобіжного заходу про тримання ОСОБА_5 під вартою. Такий висновок колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, а викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з матеріалами та обставинами кримінального провадження.

З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги захисника та обвинуваченого про те, що запобіжний захід щодо ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою є занадто суворим та не виправданим жодним аргументом сторони обвинувачення, а також про те, що жоден із передбачених ст.177 КПК України ризиків не підтверджується об`єктивними, належними та допустимими доказами, а доводи сторони обвинувачення є тільки припущеннями, і при цьому, прокурором не наведеної жодної переконливої обставини, яка б унеможливлювала застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження і не спростовують висновків суду першої інстанції про необхідність продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою.

Апеляційний суд відхиляє, як необгрунтовані доводи апеляційної скарги про те, що допитані судом свідки не підтвердили причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення. Такі доводи не можуть бути підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу та не впливають на висновки суду про необхідність продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою.

-5-

Посилання ж на інші нові обставини, які б свідчили про те, що заявлені ризики зменшились та не виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, апеляційна скарга обвинуваченого та захисника не містять. Натомість фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 умисного особливо тяжкого злочину, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, кількості доведених ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, спростовує доводи апеляційних скарг про необґрунтоване продовження застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ухвала суду про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 є обґрунтованою, законною, постановлена з дотриманням вимог статтей 177,178,183 КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженим та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст.26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.404,405,407,422-1 КПК України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.03.2022, щодо ОСОБА_8 ,- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: