КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/2872/2022 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2022 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Планета Девелопмент» ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 червня 2022 року,
прокурора ОСОБА_7 ,
представника ТОВ «Планета Девелопмент» ОСОБА_8 ,
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник ТОВ «Планета Девелопмент» ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16.06.2022 року та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно, - відмовити.
Щодо порушеного строку на апеляційне оскарження, апелянт зазначає, що розгляд клопотання відбувався без участі та повідомлення представника ТОВ «Планета Девелопмент», а про існування оскаржуваної ухвали дізнався 30.06.2022 року.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що наведена прокурором мета накладення арешту належним чином не доведена, саме клопотання не містить належного правового обґрунтування для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, а зазначені висновки слідчого судді не ґрунтуються на будь-яких об`єктивно існуючих обставинах кримінального провадження та не підтверджуються жодними доказами, доданими прокурором до клопотання.
Вимога прокурора щодо обмеження права на користування земельною ділянкою, право на яке було набуто у визначений законодавством спосіб та фактично заборона на проведення будівельних робіт ТОВ «Планета Девелопмент», вказує на порушення прокурором вимог ч. 3 ст. 132 КПК України.
Щодо цільового призначення земельної ділянки, слід зазначити, що в складі майбутньої будівлі планується будівництво переважно саме житлових приміщень, що повністю відповідає визначенню багатоквартирний житловий будинок, що відповідає цільовому призначенню земельної ділянки та наданому дозволу на будівництво.
В оскаржуваній ухвалі слідчого судді відсутня будь-яка згадка про негативні наслідки від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна для інших осіб, оскільки накладений арешт негативно впливає на фінансово-господарську діяльність не тільки ТОВ «Планета Девелопмент», але і цілий ряд субпідрядних підприємств, призводить до надмірного обмеження підприємницької діяльності та негативних наслідків для майбутніх власників нерухомості.
Зважаючи на вищенаведені обставини є передчасним та недоведеним твердження сторони обвинувачення про видачу дозвільних документів для здійснення будівництва з грубими порушеннями вимог містобудівного законодавства, оскільки фактично дозвіл у встановленому законом порядку не скасований та до моменту скасування його слід вважати таким, що відповідає вимогам закону.
Крім того, слід звернути увагу на кваліфікацію кримінального правопорушення, щодо якого триває досудове розслідування, враховує зміст об`єктивної сторони вказаного кримінального правопорушення, можливо прийти до висновку, що земельна ділянка не може бути речовим доказом під час здійснення досудового розслідування за ч. 2 ст. 364 КК України. В розумінні вимог ст. 98 КПК України вищевказана земельна ділянка у даному випадку не є об`єктом злочинних посягань, не була знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а відтак не зберегла сліди чи інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ТОВ «Планета Девелопмент», яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити в повному обсязі, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Відповідно до положень ч. 1. ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Апелянт зазначив, що розгляд клопотання про арешт майна відбувся без виклику та участі власників арештованого майна. Про наявність такої ухвали йому стало відомо 30.06.2022 року. Матеріали провадження за клопотанням про арешт майна містять лише розписку про отримання копії оскаржуваного судового рішення прокурором, однак відомостей щодо направлення та отримання ухвали про арешт майна стороною захисту матеріали провадження не містять, а відтак неможливо визначити з якої дати копію судового рішення слід вважати отриманою.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що в розумінні ч. 2 ст. 395 КПК України строк на апеляційне оскарження не пропущено, у зв`язку з чим такий строк не підлягає поновленню.
25.08.2020 року Наказом Південного офісу Держаудитслужби України № 218, створено комісію із залучення інвестора для фінансування будівництва багатоквартирного житлового будинку. Також зазначеним наказом затверджені умови проведення конкурсу для залучення інвестора з метою будівництва багатоквартирного житлового будинку з інженерно-технічними спорудами, комунікаціями та благоустроєм на земельній ділянці, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 .
20.10.2020 року між ТОВ «Планета Девелопмент» (інвестор) та Південним офісом Держаудитслужби України (замовник) укладено договір № 1 про спільну участь у будівництві багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
07.06.2022 року постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_10 вищевказану земельну ділянку визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
16.06.2022 року прокурор другого відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на вищевказану земельну ділянку.
Клопотання сторони обвинувачення мотивоване тим, що існує необхідність у накладенні арешту на майно з метою припинення незаконної діяльності, забезпечення предмета вчинення кримінального правопорушення, викриття групи осіб, які організували дану незаконну діяльність, а також з метою відшкодування заподіяних збитків та подальшого подання цивільного позову у кримінальному провадженні.
16.06.2022 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва задоволено клопотання прокурора.
Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя, виходив з наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на вказане майно, з метою забезпечення його збереження як речового доказу у вказаному кримінальному провадженні.
З таким рішення слідчого судді колегія суддів погоджується з огляду на наступне.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено у встановленому цим КПК порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.
Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя, прийшов до висновку про наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на вищевказане нерухоме майно, оскільки останнє в даному кримінальному провадженні відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України.
Крім того колегія суддів приймає до уваги, що в рамках кримінального провадження перевіряються факти щодо грубого порушення вимог чинного містобудівного законодавства під час забудови вищезазначеної земельної ділянки, а також існує ймовірність заниження техніко-економічних показників об`єкту будівництва у частині загальної житлової площі, що встановлюється та з`ясовується в ході здійснення досудового розслідування. За таких обставин слушними є доводи сторони обвинувачення, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 зберегла на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки по суті розглядається як предмет вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до положень ч.3 ст.110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови.
Тобто, вказане майно має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки містить відомості та можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що посилання у клопотанні про необхідність накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речового доказу, знаходять підтвердження.
Крім того органом досудового розслідування здійснюється ряд заходів, направлених на встановлення обставин щодо укладення договору про спільну участь у будівництві багатоквартирного житлового будинку між ТОВ «Планета Девелопмент» та Південним офісом Держаудитслужби за вищевказаною адресою у зв`язку з відсутністю належних повноважень службової особи зі сторони Південного офісу Держаудитслужби.
При цьому колегія суддів колегія суддів приймає до уваги, що вказана земельна ділянка у кримінальному провадженні розглядається як об`єкт злочинних посягань та приходить до висновку, що на даному етапі достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
За таких обставин колегія суддів, уважно дослідивши клопотання про накладення арешту на майно та додані до нього матеріали, не може погодитись з доводами представника власника майна стосовно недоведеності мети на належного правового обґрунтування для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки стороною обвинувачення у клопотанні та у судовому засіданні наведені достатні підстави, щодо необхідності накладення арешту на вказану земельну ділянку.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештованим майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Метою накладення арешту у поданому клопотанні орган досудового розслідування зазначив забезпечення збереження речових доказів.
Колегія суддів також звертає увагу, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, всупереч доводам представника, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно, з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Інші доводи апелянта не є безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

__________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4