Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 311/817/22
Провадження №: 1-і/332/18/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2022 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000575 від 03.12.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, відносно обвинуваченого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпрорудне, Василівського району, Запорізької області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, має на утриманні доньку 2015 року народження, не одруженого, не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, який закінчується 16.10.2022, оскільки, на думку прокурора, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення на даний час не зникли, не зменшилися, та продовжують існувати, також виключають можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який, такяк альтернативні запобіжні заходи на даний час не зможуть забезпечити належний рівень процесуальної поведінки обвинуваченого.

Так, у поданні зазначено, що у провадженні Василівського районного суд Запорізької області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000575 від 03.12.2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Ухвалою слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 04.12.2021 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці.

Ухвалою слідчого судді Василівського районного суду від 27.01.2022 строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 продовжено на 60 діб.

28.02.2022 вказане кримінальне провадження з обвинувальним актом за обвинуваченням ОСОБА_4 направлено до Василівського районного суду Запорізької області.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04.03.2022, ухвалами Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.04.2022 від 23.06.2022 та від 18.08.2022 продовжувався строк тримання під вартою ОСОБА_4 на два місяці.

На підставі розпорядження Голови Верховного Суду України № 49/0/9-22 від 14.09.2022 територіальну підсудність судових справ Василівського районного суду Запорізької області змінено на Заводський районний суд м. Запоріжжя.

У зв`язку з цим прокурор просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 днів.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та надав аналогічні пояснення, що вказані у клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти клопотання прокурора стосовно продовження запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, просили змінити запобіжний захід на домашній арешт за місцем реєстрації та проживання обвинуваченого.

Так, обвинувачений, в обґрунтування можливості обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, зазначив, що у нього є малолітня донька, про яку потрібно дбати. До затримання у нього був неофіційний заробіток. Також зазначив, що у нього є свідки, які можуть надати показання на його користь.

Суд заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

У судовому засіданні прокурор належним чином мотивував своє клопотання, заявивши, що обвинуваченому ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, яке законодавцем віднесено до категорії тяжких злочинів, санкція статті передбачає покарання від 7 до 10 років позбавлення волі. Крім того, ОСОБА_4 раніше судимий, офіційно непрацевлаштований, не має постійного джерела доходів, неодружений, а отже має слабкі соціальні зв`язки, що вказує на те, що обвинувачений може продовжити скоювати злочини та вжити заходів, щоб уникнути відповідальності.

Суд не погоджується із доводами сторони захисту про можливість зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, з підстави того, що ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу, що виправдовують тримання обвинуваченого під вартою не зменшились, та не дозволяють застосувати до обвинуваченого альтернативні види запобіжних заходів, та не здатні забезпечити його належну процесуальну поведінку, оскільки обвинувачений не працевлаштований, наявність неофіційного заробітку жодними належними та допустимими доказами не підтверджена, неодружений, отже не має стійких соціальних зв`язків, в силу ст. 89 КК України не судимий, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та строк покарання, який передбачений санкцією статті свідчать про можливість переховування від суду, а отже наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, також обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, що є ризиком, передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи обвинуваченого про те, що у нього є донька, 2015 року народження, про яку необхідно дбати, суд не вважає достатніми для зміни запобіжного заходу, адже, як зазначив прокурор матеріали справи не містять доказів наявності на утриманні у обвинуваченого доньки. Крім того, у дитини є мати, яка про неї піклується. Також до моменту затримання обвинувачений проживав разом із власною матір`ю, донька проживала за іншою адресою. Де на даний час проживає донька та її мати, обвинувачений не знає.

Посилання обвинуваченого на той факт, що у нього є свідки, які можуть надати свідчення на його користь, суд не приймає до уваги, виходячи з наступного.

Так, слідчий суддя (суд) на етапі обрання запобіжного заходу не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя (суд) на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді Василівського районного суду м. Запоріжжя про обрання запобіжного заходу, відповідно до якої була надана оцінка обґрунтованості підозри, не була оскаржена в апеляційному порядку, відповідно не була скасована, а як зазначалося раніше, під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою розглядається лише питання наявності ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою.

При обранні домашнього арешту, обвинувачений зобов`язується не відлучатися із житла, в якому він проживає чи перебуває, однак наразі встановити за якою адресою буде проживати обвинувачений суд не може, через відсутність достовірної інформації. Так, у суду немає уточнених даних про те, чи є вцілілим житло обвинуваченого за місцем його реєстрації та проживання в смт. Степногірськ.

В даному випадку суд приймає до уваги запровадження в Україні військового стану, а також той факт, що на території, де проживав обвинувачений, тривають активні бойові дії, що унеможливлює здійснення контролю за виконанням зобов`язань обвинуваченого.

Отже, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено, тому клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 131-132, 176-178, 369-372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити терміном на 60 (шістдесят) діб, тобто до 11 грудня 2022 року включно.

Ухвала може бути оскаржена прокурором та захисником до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинувачений, який перебуває під вартою може оскаржити до Запорізького апеляційного суду в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 14 жовтня 2022 року.

Суддя ОСОБА_1