Єдиний унікальний номер 205/3885/22
Провадження №1-кс/205/1592/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2022 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_7 , погодженого прокурором Західної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 , щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000042, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.05.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює:керівником виробничої дільниці (Запорізькій цвинтар), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

перевіривши надані матеріали клопотання, наглядового провадження та дослідивши докази по даних матеріалах, -

ВСТАНОВИВ:
11 жовтня 2022 року в провадження слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання, в якому слідчий посилається на те, що в провадженні СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000042, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.05.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

В обґрунтування вказаного клопотання орган досудового розслідування посилається на ту обставину, що службовими особами КП «Міська ритуальна служба» Дніпровської міської ради (, юридична адреса:м. Дніпро, пр. Олександра Поля, буд. 18) була побудована корупційна схеми по систематичному вимаганню та одержанню неправомірної вимоги з громадян, за безперешкодне поховання померлих осіб на цвинтарях міста Дніпра.

Зокрема, відповідними слідчими діями встановлено, що директор КП «Міська ритуальна служба» Дніпровської міської ради ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , та заступник директора КП «Міська ритуальна служба» Дніпровської міської ради ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , користуючись своїм службовим становищем, впровадили протиправну корупційну схему, яка реалізується групою осіб з чітким розподілом ролей її учасників з метою отримання неправомірної вигоди.

Згідно з розробленим злочинним планом, ОСОБА_8 , залучила до противоправної діяльності ОСОБА_9 , який в свою чергу довів до відома підлеглих співробітників виконання злочинних дій, у тому числі і керівнику виробничої дільниці (Запорізькій цвинтар), що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: :02:128:0048) за адресою АДРЕСА_4 , ОСОБА_4 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На виконання заздалегідь розробленого злочинного плану, вищезазначені особи, достовірно знаючи, що відповідно до рішення виконкому Дніпровської міської ради № 1039 від 13.10.2021 року «Про встановлення вартості окремих видів ритуальних послуг, які надаються КП «Міська ритуальна служба» ДМР населенню на території м. Дніпра, вартість надання ритуальних послуг складає не більше 3500 гривень за поховання тіла померлої особи, та не більше 400 гривень за поховання урни з прахом померлої особи, а сплату КП «Міська ритуальна служба» Дніпровської міської ради має приймати за такі послуги шляхом безготівкового перерахунку через установи банків на спеціальний рахунок КП «Міська ритуальна служба» усвідомлюючи безальтернативність та монополію на надання ритуальних послуг, діючи з метою отримання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб, в декілька разів завищують вартість надання ритуальних послуг.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , на підставі наказу № 9-вк від 05.06.2020 р., призначено на посаду начальника дільниці до виробничої дільниці №1 з реалізації ритуальних послуг комунального підприємства «Міська ритуальна служба» Дніпровської міської ради.

Посадовою інструкцією начальника до виробничої дільниці з реалізації ритуальних послуг комунального підприємства «Міська ритуальна служба» Дніпровської міської ради, затвердженої 03.05.2020 р. директором комунального підприємства «Міська ритуальна служба» Дніпровської міської ради ОСОБА_8 , на підставі якої ОСОБА_4 здійснював свою діяльність, передбачено: начальник дільниці належить до професійної групи «керівники»; начальнику дільниці безпосередньо підпорядковані заступник начальника дільниці, робітники ритуальних послуг, прибиральники територій та сторожі; начальник дільниці самостійно керує виробничою діяльністю в межах визначених цією посадовою інструкцією.

Окрім того, відповідно до вказаної посадової інструкції ОСОБА_4 має наступні права та обов?язки: веде контроль щодо надання ділянок для поховання та контроль за улаштуванням могил; надає дозвіл на поховання померлих на кладовищах; здійснює контроль за правильністю оформлення документів і дає громадянам дозвіл на поховання та встановлення намогильних споруд (за наявності відповідного дозволу начальника дільниці); забезпечує належний санітарний стан території кладовища; контролює облік робочого часу робітників ритуальних послуг, прибиральників території та сторожів; керує та контролює роботу заступника начальника дільниці, робітників ритуальних послуг, прибиральників та сторожів кладовища та виконання ними службових обов`язків; у разі відсутності на робочому місці заступника начальника дільниці веде, в установленому порядку, облік поховань, облік намогильних споруд, облік заїзду транспортних засобів на територію; начальник дільниці має право приймати участь у виробничих нарадах, на яких розглядаються питання, які стосуються його діяльності, вносити пропозиції керівництву підприємства згідно питань своєї роботи та покращення роботи на кладовищах.

Таким чином, відповідно до службових обов`язків ОСОБА_4 є особою, яка постійно обіймає в комунальному підприємстві Дніпровської міської ради посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у зв`язку з чим в силу п. 1 Примітки до ст. 364 КК України є службовою особою.

05 жовтня 2022 року ОСОБА_10 , маючи намір захоронити урну з прахом на території Запорізького кладовища розташованого за адресою АДРЕСА_4 , прибула на територію вищезазначеного кладовища за вищевказаною адресою.

За версією органу досудового розслідування, в приміщенні комунального підприємства на території кладовища ОСОБА_10 , розпочала бесіду зі службовою особою комунального підприємства «Міська ритуальна служба» Дніпровської міської ради ОСОБА_4 з приводу отримання ритуальних послуг, а саме захоронити урну з прахом. Останній, вислухавши ОСОБА_10 , діючи всупереч рішенню виконкому Дніпровської міської ради № 1039 від 13.10.2021 «Про встановлення вартості окремих видів ритуальних послуг, які надаються КП «Міська ритуальна служба» ДМР населенню на території Дніпра», згідно з яким встановлено вартість окремих видів ритуальних послуг, які надаються КП «Міська ритуальна служба» ДМР населенню міста Дніпра повідомив, що вартість надання ритуальної послуги, а саме захоронити урну з прахом у землю буде коштувати 15 000 гривень.

Внаслідок вищевказаних умисних, корисних та протиправних дій

ОСОБА_4 у ОСОБА_10 , склалось враження про неможливість захоронення урни з прахом на території Запорізького кладовища без надання неправомірної вигоди.

Далі, 05 жовтня 2022 року знаходячись на території Запорізького кладовища за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_4 діючи з корисливих мотивів, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на отримання ним неправомірної вигоди для себе за вчинення дій з використанням свого службового становища в інтересах того, хто надає таку вигоду, достовірно знаючи, що питання поховання громадян на території Запорізького кладовища належать до його службових повноважень, отримав від ОСОБА_10 , неправомірну вигоду в сумі 15 000 гривень, за надання ритуальної послуги, а саме захоронення урни з прахом померлого у землю, що суперечить рішенню виконкому Дніпровської міської ради № 1039 від 13.10.2021 «Про встановлення вартості окремих видів ритуальних послуг, які надаються КП «Міська ритуальна служба» ДМР відповідно до якого вартість оформлення договору замовлення на організацію та проведення поховання становить - 65,90 грн., оформлення свідоцтва про поховання 50,90 грн., поховання урни з прахом померлих у землю 278,20 грн., що складає загальну вартість послуг 395 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме в одержанні, як службовою особою, неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій з використанням наданого службового становища, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
10.10.2022 року о 14 год. 00 хв. ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

10.10.2022 року ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Прокурор у судовому засіданні вказане клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини. Вважає обґрунтованими причини та підстави викладені у клопотанні та просив слідчого суддю обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного.

Підозрюваний та його захисники у судовому засіданні проти задоволення вказаного клопотання заперечували з посиланням на необґрунтованість підозри, відсутності доказів які можуть свідчити про вірогідну причетність підозрюваного до вказаного кримінального правопорушення, недоведеності прокурором ризиків протиправної поведінки підозрюваного, а також звернення прокурора до слідчого судді із порушенням правил підсудності із вказаним клопотанням про обрання запобіжного заходу, оскільки СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області не є юридичною особою, а відтак не наділений правом самостійного звернення до суду за місцем свого розташування, а не місцем розташування юридичної особи, частиною якої він є.

Слідчий суддя, заслухавши думки учасників провадження, дослідивши клопотання і матеріали кримінального провадження, доходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbelland Hartleyv. theUnited Kingdom), п. 32, Series А, № 182).
В даному випадку, виходячи із наявних та наданих слідчому судді матеріалів провадження, зокрема, протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_10 , протоколами допиту свідка ОСОБА_10 , про зміст її спілкування безпосередньо з ОСОБА_4 щодо вимагання та отримання останнім неправомірної вигоди; протоколу огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів та речей, відповідно до якого ОСОБА_4 передано ідентифіковані кошти; протоколу обшуку, слідчий суддя, доходить висновку, що вказані вище докази у їх сукупності, дають всі підстави стверджувати про вірогідну причетність підозрюваного до вчинення названого кримінального правопорушення.

На вказаному етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати саме суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

На думку слідчого судді, дослідження вказаних доказів дає підстави вважати, що висновки органу досудового розслідування стосовно причетності підозрюваного до вчинення злочину, який йому інкримінується, не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими.
Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

За загальним правилом, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
В даному випадку слідчий суддя вважає доведеними в ході розгляду вказаного клопотання наявність ризиків, передбачених п.1 ч.1ст.177 КПК України (ризику переховування від органів досудового розслідування та суду) та п.3 ч.1ст.177 КПК України (ризику незаконного впливу на свідків та потерпілу особу у цьому ж кримінальному провадженні).

Адже доводи прокурора щодо того, що тяжкість можливого покарання сама по собі може бути суттєвим мотивом та підставою для підозрюваної особи переховуватися від органів досудового розслідування чи суду є слушними.

Таке твердження безпосередньо узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру слідчих та процесуальних дій, які належить провести органу досудового розслідування.
Також слідчий суддя звертає увагу і на те, що при встановленні наявності ризику впливу на свідків в даному випадку враховується встановлена КПК України процедура отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Оскільки підозрюваному відомі особа свідка, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено, що ризик впливу на свідка не можна повністю виключити до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків по даному кримінальному провадженні та дослідження їх судом, у зв`язку із чим слідчий суддя враховує цей ризик як наявний, та вживає відповідні заходи забезпечення, щоб запобігти цьому ризику.

Таким чином, враховуючи характер і тяжкість злочину, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 та дані про його особу, які свідчать про відсутність будь-яких стримуючих факторів, які б переконували слідчого суддю в тому, що він не буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду у даному кримінальному провадженні, чи не буде намагатись впливати на свідка, слідчий суддя вважає необхідним застосувати відносно вказаної особи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом із цим, з урахуванням критеріїв, що мають враховуватися при встановленні наявності того чи іншого ризику, на які наявне посилання вище, слідчий суддя дійшов висновку, що обставини на які орган досудового розслідування посилається в обґрунтування наявності ризиків перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є неконкретними та недостатніми, у зв`язку із чим такий ризик не враховується слідчим суддею при обранні запобіжного заходу.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що в даному випадку жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, а при обранні відносно підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, останній із високою долею ймовірності може незаконно впливати на свідка у даному кримінальному провадженні з метою уникнення від кримінальної відповідальності чи здійснити спробу переховування від органів досудового розслідування та суду.

Також згідно вимог ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. З огляду на встановлені під час розгляду вказаного клопотання обставини, враховуючи час фактичного затримання підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне визначити такий строк запобіжного заходу як 58 днів.

Разом із цим, задовольняючи клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та враховуючи те що, запобіжний захід у вигляді застави у цьому провадженні йому раніше не обирався і не був порушений, а також враховуючи конкретні обставини інкримінованого кримінального правопорушення та наявні підстави, передбачені статтями 177 та 178КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Згідно вимог ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом із цим, визначаючи розмір застави, який необхідно встановити підозрюваному, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Зі змісту рішень Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Мангурас проти Іспанії», «Істомін проти України», гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активів та його взаємовідносини в професійному середовищі, яке сформувало обставини для такої діяльності, з метою забезпечення ефективності даного заходу, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у разі неявки в судове засідання, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Дослідивши матеріали клопотання щодо розміру застави, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, зважаючи на тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 та його суспільну небезпеку, що виражається у ймовірному одержанні такою службовою особою неправомірної вигоди з використанням свого службового становища не в інтересах комунального підприємства, а в інтересах окремих приватних осіб, що підриває основні засади управління комунальним майном, а також сімейного стану підозрюваного та відомості про доступні йому фінансово-матеріальні активи, його соціальний і службовий статус, слідчий суддя погоджується з позицією сторони обвинувачення щодо виключності випадку для збільшення розміру застави понад розмір визначений у ч. 5 ст. 182 КПК України та вважає, що застава у межах, визначених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде достатнім стримуючим фактором для запобігання існуючим ризикам кримінального провадження.

Враховуючи вищенаведе, слідчий суддя приходить до переконання за необхідне визначити заставу у розмірі 1250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 3 101 250 грн. 00 коп., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Слідчий суддя вказує, що метою застави є саме забезпечення процесуальних обов`язків підозрюваного і попередження ризиків, а не штрафна чи каральна функція.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також з метою мінімізації ризиків, встановлених у судовому засіданні, а також запобігання позапроцесуальній поведінці підозрюваного, наявні підстави, у разі внесення підозрюваним застави, покладення на таку особу обов`язків, необхідність застосування яких доведено стороною обвинувачення, а саме: прибувати до слідчого в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування з будь-якими особами з приводу обставин, викладених у письмовому повідомленні про підозру ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000042 від 24.05.2022 р., крім своїх захисників, слідчих, прокурорів, слідчого судді, суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Щодо доводів сторони захисту стосовно порушення правил підсудності, слідчий суддя вказує на таке.

За допомогою правил про підсудність забезпечується рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24 Конституції України та ст. 10 КПК).

Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Частиною 6 статті 9 КПК України визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 цього Кодексу, тому слідчий суддя, слідчий та прокурор мають керуватися виключно положеннями КПК України та нормативно-правовими актами, які йому не суперечать.

Слідчий суддя вказує, що 22.03.2018 року законом № 2367-VІІІ було внесено відповідні зміни до КПК України, які є чинними станом і на сьогодні. Цим законом реєстрацію органу досудового розслідування як юридичної особи як критерій визначення територіальної юрисдикції судів було вилучено. Натомість було встановлено (повернуто) критерій - саме місцезнаходження органу досудового розслідування.

Окрім того, згідно листа Верховного Суду N 176/0/158-21 від 16.03.2021 року за підписом голови Касаційного кримінального суду ОСОБА_11 , у зв`язку з проведенням адміністративно-територіальної реформи розпочато процес створення нових територіальних органів Національної поліції, зокрема відповідно до листа Національної поліції про надання інформації щодо співвідношення розташування органів поліції, прокуратури і суду (вих. N 14714/01/25-2020 від 25.11.2020 року), у головних управліннях Національної поліції в областях для обслуговування кожного новоутвореного району, як правило передбачається створення районного управління поліції, яке матиме статус територіального (відокремленого) підрозділу поліції, а в їх структурі будуть функціонувати підрозділи слідства та дізнання.

Тому місцезнаходженням відповідного органу досудового розслідування Національної поліції має бути місце розташування (реєстрації) територіального підрозділу Національної поліції, який має статус юридичної особи публічного права, або розташування його територіального (відокремленого) підрозділу (управління/відділу/відділення поліції), який такого статусу не має, до структури якого входить відповідний (відокремлений) орган досудового розслідування (управління/відділу/відділення поліції).

За таких обставин, оскільки територіальна підсудність визначається за місцем знаходження (реєстрації) територіального підрозділу Національної поліції, який має статус юридичної особи (ГУНП в Дніпропетровській області), або розташування його територіального (відокремленого) підрозділу (СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області), який такого статусу не має, то розгляд вказаного клопотання слідчим суддею Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за місцем розташування територіального (відокремленого) підрозділу (СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області) відповідає вимогам процесуального закону.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 32, 110, 131, 132, 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
1. Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погодженого прокурором Західної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 , щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,по кримінальному провадженню № 0000042, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.05.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України - задовольнити.
2. Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,громадянина України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 58 діб, тобто до 16 години 00 хвилин 06 грудня 2022 року включно.

3. Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

4. Заставу визначити у розмірі, що становить 1250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 3 101 250 грн. 00 коп., яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

5. Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

6. У разі внесення застави покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування з будь-якими особами з приводу обставин, викладених у письмовому повідомленні про підозру ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000042 від 24.05.2022 р., крім своїх захисників, слідчих, прокурорів, слідчого судді, суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

7. Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити два місяці з моменту внесення застави.

8. Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави та з моменту його звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави. У разі порушення обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

9. Ознайомити та вручити підозрюваному під розпис копію ухвали про обрання запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1