ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2022 року

м. Київ
справа № 336/8649/15-к

провадження № 51-4967км21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

прокурора на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 01 вересня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003644, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя смт Новомиколаївка Запорізької області, зареєстрованого у м. Запоріжжі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 Кримінального кодексу України (далі КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від

09 березня 2021 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 70 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, 23 400 грн витрат на правову допомогу. Решту позовних вимог ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди залишено без задоволення.
Вирішено питання щодо судових витрат і речових доказів.
Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за вчинення кримінального правопорушення за таких обставин.
26 серпня 2015 року близько 21:40 ОСОБА_6 , який перебував на задньому сидінні в салоні автомобіля «Mersedes Benz Vito 110», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належав ОСОБА_8 та був припаркований на території гаражного комплексу поблизу комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» на вул. Авраменка, 4 у м. Запоріжжі, керуючись умислом на розбій і діючи неочікувано для потерпілого, що перебував на водійському сидінні спиною до ОСОБА_6 , вчинив на нього напад із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, а саме завдав удару ножем у шию, заподіявши йому легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Одразу після застосування насильства ОСОБА_6 висловив ОСОБА_8 вимогу передати гроші, золоті вироби та інші матеріальні цінності. Потерпілий почав чинити активний опір, у зв`язку з чим між ними виникла боротьба, під час якої ОСОБА_6 завдав потерпілому не менше 10 ударів ножем у ділянку голови, рук та тулуба, заподіявши легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та незначну втрату працездатності.

Запорізький апеляційний суд ухвалою від 01 вересня 2021 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 у частині призначеного покарання змінив: постановив вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75 КК суд звільнив ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки.

Відповідно до ст. 76 КК суд поклав на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати без погодження з уповноваженим органом з питань пробації за межі України. У решті вирок щодо ОСОБА_6 залишив без змін.
У цьому провадженні були постановлені такі судові рішення:
вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2016 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

ухвала Апеляційного суду Запорізької області від 29 червня 2016 року, якою вирок районного суду від 10 травня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишено без змін;
ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 квітня 2017 року, якою скасовано ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 29 червня 2016 року щодо ОСОБА_6 та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції;

ухвала Апеляційного суду Запорізької області від 20 вересня 2017 року, якою якою скасовановирок районного суду від 10 травня 2016 року щодо ОСОБА_6 та призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

Вимоги касаційної скарги й узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурорпросить скасувати ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_6 через невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого внаслідок м`якості та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Зазначає, що, залишаючи апеляційну скаргу прокурора без задоволення, суд належним чином не мотивував своїх висновків, не врахував, що ОСОБА_6 скоїв тяжкий злочин, не розкаявся у вчиненому, під час судового слідства намагався ввести суд в оману, розробив план вчинення злочину та вжив заходів щодо місця перебування потерпілого на місці вчинення злочину, застосував ніж і завдав потерпілому численних ударів у голову та шию.

Позиції учасників судового провадження
Засуджений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 заперечували щодо задоволеннякасаційної скарги прокурора.
Прокурор ОСОБА_5 підтримала касаційну скаргу прокурора.

Іншим учасникам було належним чином повідомлено про судовий розгляд, але в судове засідання вони не з`явилися.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Як видно з касаційної скарги, доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК, та кваліфікація його дій прокурором не оспорюються.
Доводи прокурора щодо неправильного звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням не є переконливими.

Стаття 75 КК передбачає, що якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Апеляційний суд, переглянувши це кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 та прокурора, змінив вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання. При цьому зазначив, що, призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке належить до категорії тяжких злочинів, спосіб вчинення злочину, визнав добровільне часткове відшкодування завданої шкоди як обставину, що пом`якшує покарання, встановив відсутність обставин, що обтяжують покарання, врахував дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, позитивно характеризується за місцем проживання, молодий за віком, має стійкі соціальні зв`язки.
Проте, на думку апеляційного суду, районний суд не повністю врахував ці обставини. Крім того, апеляційний суд послався на те, що ОСОБА_6 сприяв органу досудового розслідування в розкритті злочину, раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, протягом 6 років за період з моменту вчинення інкримінованого йому злочину інших злочинів не вчиняв, не притягувався до адміністративної відповідальності, проживає разом із батьками та сестрою, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, молодий за віком, з 22 липня 2016 року по 4 квітня 2017 року вже відбував покарання за вчинення цього кримінального правопорушення, та дійшов обґрунтованого висновку про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки на підставі ст. 75 КК.

З таким висновком суду апеляційної інстанції погоджується і колегія суддів.
Отже, ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.
Невідповідності призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, яка була би підставою для скасування або зміни ухвали апеляційного суду, в провадженні не встановлено.
За таких обставин касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Ухвалу Запорізького апеляційного суду від 01 вересня 2021 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3