ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/328/22 Справа № 705/356/20 Категорія: ст.331 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання за участі: прокурора обвинуваченого захисникаОСОБА_5 ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси виділені матеріали кримінального провадження №0001250 від 30.09.2019 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 травня 2022 року, якою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.12, 13 ч.2 ст.115 КК України, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 08 липня 2022 року, включно ,-

в с т а н о в и л а :

У провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебувають матеріали кримінального провадження №0001250 від 30.09.2019 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.12, 13 ч.2 ст.115 КК України.

У судовому засіданні 10 травня 2022 року ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області продовжено відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 08.07.2022, включно.

Продовжуючи ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину. Кримінальне провадження, в якому, зокрема, ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення, перебуває на стадії судового розгляду. У строк до 14 травня 2022 року, тобто до закінчення дії відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судовий розгляд не буде завершено.

Місцевий суд вважав, що на даний час не зменшились та продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, що вже брались до уваги при вирішенні питання щодо доцільності продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема, ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від суду, незаконного впливу обвинуваченого на свідків з метою зміни їх показів на користь обвинуваченого, а також ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

При цьому судом враховано, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. У даному випадку, на думку суду, продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 є виправданим за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Не погоджуючись з ухвалою суду, вважаючи її незаконною, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 травня 2022 року, обравши відносно нього запобіжний захід домашній арешт.

Зазначає, що його затримання та повідомлення про підозру є незаконним, та суперечить ст.ст.208, 209 КПК України.

Вказує, що в установі СІЗО він піддається тортурам, катуванню, погрозам життю та мордуванням.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які просили апеляційну скаргу задовольнити з наведених в ній підстав, прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, вивчивши матеріали провадження, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам.

Відповідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст.199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при вирішенні питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , в порядку ст.331 КПК України, було врахував норми КПК України, практику Європейського суду з прав людини та в повній мірі обґрунтовано своє рішення щодо необхідності продовження даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Із виділених матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоп.п.12, 13 ч.2 ст.115 КК України, який відноситься до особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, або довічне позбавлення волі.

Крім того, ОСОБА_7 неодноразово раніше вже був засуджений, зокрема, за аналогічний злочин, судимості в законному порядку не зняті та не погашені.

Одночасно із виділених матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 не працює, тобто не має офіційного джерела доходу, розлучений, на утриманні неповнолітніх дітей немає та те, що кримінальне провадження, в якому останньому пред`явлено обвинувачення, перебуває на стадії судового розгляду.

При цьому, прокурором доведено наявність існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які на даний час не зменшилися та продовжують існувати, та які вже бралися до уваги при вирішенні питання щодо доцільності продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На думку колегії суддів, обрання обвинуваченому ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, є необґрунтованим та невиправданим.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 посилається на те, що його затримання та повідомлення про підозру є незаконним, та суперечить ст.ст.208, 209 КПК України.

Колегія суддів вважає зазначені доводи апелянта неспроможними, оскільки у даному випадку розглядається питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою. Крім того ОСОБА_7 відповідні заперечення може висловити, зокрема, під час судового розгляду кримінального провадження по суті.

Колегія суддів вважає такими, які не підтверджені належними та допустимими доказами доводи ОСОБА_7 про те, що в установі СІЗО він піддається тортурам, катуванню, погрозам життю та мордуванням, а відтак вони не можуть бути задоволені.

Таким чином, всупереч твердженням обвинуваченого судом об`єктивно були досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження найсуворішого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення, яке цілком відповідає практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного та/або обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду, не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Інформація про те, що обвинувачений ОСОБА_7 за станом здоров`я не може утримуватися під вартою в матеріалах справи відсутня та стороною захисту не надана.

З огляду на наведене, підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого з мотивів, наведених в ній, та скасування ухвали суду із застосуванням до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, на думку апеляційного суду, відсутні.

Керуючись ст.ст.183, 199, 331, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 травня 2022 року, якою щодо ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 08 липня 2022 року, включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді