Дата документу 05.09.2022 Справа№ 337/7680/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1103/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №337/7680/21Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Запорізької обласної прокуратури на вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 09 червня 2022 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за те, що він 23.11.2021 року в період часу з 10 години 20 хвилин до 10 години 30 хвилин, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно повторно з корисливих мотивів, знаходячись в приміщенні магазину «Єва» №121, що розташований за адресою м.Запоріжжя, пр.Інженера Преображенського, буд.13, шляхом вільного доступу з вітрини таємно викрав майно, яке належить ТОВ «РУШ», на загальну суму 462 грн. 50 коп. без урахування ПДВ. Після чого із викраденим майном вийшов з приміщення магазину повз касові зони, не заплативши за товар.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно. Йому призначено покарання у виді 5 місяців арешту.

Вирішено питання про початок строку відбування покарання та речові докази.

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.185 КК у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК шляхом часткового складання вироків остаточно призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі. Свої вимоги мотивував тим, що суд першої інстанції не врахував покарання, призначене обвинуваченому вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 12.05.2021 року, та не призначив ОСОБА_8 остаточне покарання на підставі ст.71 КК. Крім того, поза увагою суду залишились ті обставини, що обвинувачений раніше 14 разів притягався до кримінальної відповідальності, будь-якою суспільно корисною працею не займався та не займається, як наслідок завдана ним шкода залишилась невідшкодованою, а викрадене майно було повернуто потерпілому лише в ході слідчих дій. Наведене свідчить про антисоціальну поведінку обвинуваченого, а тому у суду були усі підстави для призначення обвинуваченому більш суворого покарання.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію прокурора, який повністю підтримав доводи та вимоги поданої скарги та наполягав на її задоволенні; обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти скарги прокурора та просили залишити вирок без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Подія кримінального правопорушення, доведеність винуватості ОСОБА_8 у його вчиненні, кримінально-правова оцінка його діянь в апеляційному порядку не оскаржені. У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК вирок суду в цій частині не переглядався.

З цих же підстав судова колегія вважає встановленим скоєння кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_8 за обставин, зазначених в оскарженому вироку суду.

Що стосується доводів прокурора в апеляційній скарзі про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, то вони є слушними з огляду на таке.

Загальні засади призначення покарання - це основоположні вимоги про порядок і межі призначення покарання, якими зобов`язаний керуватись суд, призначаючи покарання у конкретному кримінальному провадженні.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 був засуджений вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 12.05.2021 року за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Кримінальне правопорушення у даній справі обвинуваченим вчинено 23.11.2021 року, тобто після постановлення вироку Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 12.05.2021 року, але до повного відбуття покарання.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Між тим, суд першої інстанції наведених вимог кримінального закону не врахував та не призначив обвинуваченому ОСОБА_8 покарання на підставі ч.1 ст.71 КК.

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що вирок Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 12.05.2021 року було оскаржено в апеляційному порядку.

За наслідками апеляційного розгляду вироком Запорізького апеляційного суду від 29.08.2022 року вирок Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 12.05.2021 року в частині призначеного покарання було скасовано, ухвалено в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_8 призначено покарання за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК у виді 6 місяців арешту. Відтак станом на день апеляційного розгляду у даній справі невідбута частина покарання за попереднім вироком становить 5 місяців 23 дні, що підлягає приєднанню під час визначення обвинуваченому остаточного покарання на підставі ст.71 КК.

Крім того, в своїй апеляційній скарзі прокурор вимагав призначити обвинуваченому більш суворе покарання за ч.2 ст.185 КК, а саме у виді позбавлення волі, вважаючи, що призначене судом покарання не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Проте, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів не може погодитися із такими доводами та вимогами прокурора виходячи з такого.

Відповідно до втіленого законодавцем при визначенні системи покарань в ст.51 КК принципу гуманізму, де види покарань розташовані в порядку від найменш суворого до найбільш суворого, а також втілення цього принципу при встановленні порядку розташування покарань в межах відносно-визначених санкцій кримінально-правових норм, покарання судом має призначатися такого виду і розміру, що є необхідним і достатнім для досягнення його цілей, визначених в ст.50 КК. При цьому, покарання більш суворого виду має призначатися за умови неможливості досягти його цілей шляхом призначення менш суворого виду покарання.

Згідно з ч.2 ст.65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Зміст загальних засад призначення покарання, визначених статтями 50, 65 КК, вимагає від суду призначити покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винуватого.

Колегія суддів виходить з того, що поняття явно несправедливе покарання вказує на істотну й очевидну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом видом та розміром покарання та ступенем тяжкості кримінального правопорушення і особою обвинуваченого, враховуючи як обставини, які підлягають доказуванню, так ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Мотивуючи своє рішення про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке віднесено до нетяжких злочинів; дані про особу обвинуваченого, який на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, які би обтяжували покарання обвинуваченого, суд не встановив.

З урахуванням усіх обставин кримінального провадження, даних про особу обвинуваченого, вчинення ним лише одного епізоду злочину, а також з огляду на незначну вартість викраденого обвинуваченим майна, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.185 КК за своїм видом є достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, справедливим і таким, що не суперечить ст.65 КК. Судова колегія приймає до уваги заперечення прокурора про значну кількість непогашених судимостей обвинуваченого, а тому, враховуючи цю обставину, вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання у розмірі наближеному до максимального, а при визначенні остаточного покарання призначити максимальне можливе покарання даного виду. Разом з тим, колегія суддів вважає, що призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі до того ж на строк 2 роки, як того вимагав прокурор, за крадіжку майна на суму 462 грн. 50 коп. було б явно несправедливим внаслідок суворості та таким, що не відповідає принципу пропорційності. Переконливих аргументів, які би свідчили про протилежне, в апеляційній скарзі не наведено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу заступника керівника Запорізької обласної прокуратури задовольнити частково.

Вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 09 червня 2022 року щодо ОСОБА_8 в цій справі в частині призначено покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 5 місяців арешту.

На підставі ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 12.05.2021 року з урахуванням вироку Запорізького апеляційного суду від 29.08.2022 року, яким цей вирок в частині призначеного покарання скасовано, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 6 місяців арешту.

Початок строку відбування покарання обчислювати з 05.09.2022 року.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу його проголошення, а особою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення їй копії даного вироку.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4