Справа № 473/5206/19
Номер провадження1-кп/473/31/2022
ВИРОК
іменем України

"04" травня 2022 р. місто Вознесенськ
Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретарі судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

учасники процесу:

прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_7 ,

його захисник адвокат ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0000477 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Тернівка, Вітовського району, Миколаївської області, громадянин України, росіянин, не одружений, з середньою освітою, офіційно не працює, раніше не судимий в силу ст.89 КК України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

18.09.2019 року приблизно о 09-20 год. ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «MAN 19.464» реєстраційний номер НОМЕР_1 у з`єднанні з напівпричепом «Krone SDP 24» реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух у м.Вознесенську Миколаївської області по сухій асфальтованій проїзній частині вул.Київської зі сторони пров.Танасчишина у напрямку вул.Чубчика.

Наближаючись до регульованого світлофором перехрестя вул.Київської з вул.Одеською, ОСОБА_7 порушив вимоги п.п.2.3 «б» та 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме: проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, виявивши небезпеку для свого руху у вигляді пішохода, який перетинав проїзну частину справа наліво по ходу руху його транспортного засобу, своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди.

ОСОБА_7 пред`явлене обвинувачення визнав, щиро каявся, не оспорював обставини, які зазначені в обвинувальному акті, та пояснив, що його автомобіль рухався із невеликою швидкістю. Не знає звідки взявся потерпілий, який загинув. Вказав, що позов потерпілого визнає в частині понесених родичами загиблого витрат на поховання потерпілого. Просив не застосовувати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки він фактично працював без оформлення трудових відносин та навички водія є його єдиним джерелом прибутку.

Потерпілий ОСОБА_10 до суду не з`явився, був повідомлений належним чином про час та місце слухання справи на всі судові засідання за допомогою смс-повідомлень, про доставку яких потерпілому є довідки в матеріалах провадження. Жодних заяв чи клопотань про відкладення слухання справи потерпілий не надав. З огляду на положення ст.325 КПК України та позиції учасників процесу справу було розглянуто у відсутності потерпілого.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона була очевидцем події, оскільки хотіла перейти дорогу по пішохідному переходу на світлофорі в районі магазину «Платан», так як вона йшла в напрямку «Нової пошти». Їхала фура, яка біля пішохідного переходу пригальмовувала, але дідусь стояв не на пішохідному переході. Дідусь був з іншого боку дороги від неї. Зеленого сигналу світлофора не було щоб переходити дорогу.

Це було після 9 ранку, погода було нормальна. Подія відбулася на перехресті вулиць Київської та Одеської. Дідусь стояв на вул.Київській тільки на іншому боці від неї. Фура їхала прямо з боку м.Миколаєва. Вона підходила до пішохідного переходу, подивилася по бокам і не могла перейти, бо не було зеленого світла. Фура їхала в смузі руху ближче до тротуару. Дідусь стояв від пішохідного переходу мабуть метрів за 5, можливо більше. Фура стояла, коли дідусь почав рухатись. Це трапилося одночасно, дідусь почав йти і фура поїхала. Це сталося дуже швидко. Дідусь був лівою стороною до кабіни, коли почав йти. Тіло дідуся спочатку було під передніми колесами, потім вона відвернулася, а коли знову повернулася, то він вже був під причепом. Після зіткнення машина зупинилася, водій вийшов. Далі вона вже не роздивлялася. Дідусь був максимально близько до машини та йшов просто прямо. На її думку він сам пішов під машину. На її думку, дідусь порушив правила дорожнього руху, бо пішов не на переході. З іншого боку вулиці була металева огорожа і там було декілька метрів без огорожі, саме там дідусь і був та почав перетинати вулицю.

Дідусь був ближче до тротуару, коли зіткнувся з машиною.

Зазначила, що фура зупинилася і потім одночасно з дідусем почала рухатися. Так як попереду зупинилися машини і обвинувачений зупинився. Фура проїхала вже пішохідний перехід. Потім зупинився і одночасно почала рухатись з дідусем. При оформленні ДТП вона не була присутня, відразу пішла, оскільки їй стало зле. Машина зупинилася відразу після зіткнення. Їхав обвинувачений прямо, траєкторію руху не міняв.

Про допит інших свідків, які зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування, а також про дослідження письмових доказів під час судового розгляду провадження сторони клопотань не заявляли та на допиті свідків та дослідженні матеріалів провадження не наполягали, тому із врахуванням таких засад кримінального провадження як змагальність (ст.22 КПК України) та диспозитивність (ст.26 КПК України) інші докази судом не допитувався.

Суд, дослідивши надані сторонами докази і оцінивши їх в сукупності із врахуванням вимог ч.1 ст.89 та ст.94 КПК України, приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення у судовому засіданні доведено повністю. Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Згідно із ст.65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст.66 КК України, - є щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, - встановлено не було.

Беручи до уваги обставини справи та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який вину у вчиненому правопорушенні визнав, не судимий згідно із ст.89 КК України не судимий, має добрі характеристики за місцем проживання, має родину та міцні соціальні зв`язки, згідно з досудовою доповіддю, яка складена Уманським МВ ДУ «Центр пробації» в Черкаській області (а.к.п.51-52) виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб), наявність пом`якшуючих відповідальність обставин, а також те, що злочин, який вчинив ОСОБА_7 , згідно із ст.12 КК України належить до тяжких необережних злочинів, суд вважає, що його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів можливе у разі призначення йому покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України із звільненням від відбування основного покарання із випробуванням згідно положень ст.75 КК України без застосування додаткового покарання, передбаченого цією ч.2 ст.286 КК України.

Так санкцією ч.2 ст.286 КК України крім основного покарання передбачено додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, яке є не обов`язковим, а альтернативним.

З врахуванням даних про особу обвинуваченого, які зазначені вище, з огляду на визнання ним своєї вини за пред`явленим обвинуваченням, відсутність обставин, які обтяжують його відповідальність, те що він скоїв необережний злочин, пов`язаний із порушенням ПДР, проте не перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не судимий, а також з огляду на те, що професія водія є єдиним джерелом його прибутку, враховуючи поведінку потерпілого як таку, що мала віктимний характер, - суд вважає за можливе не застосовувати відносно обвинуваченого додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Потерпілим ОСОБА_10 пред`явлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 15767 гривень матеріальної та 300000 гривень моральної шкоди і витрат на допомогу захисника.

Із зазначених позовних вимог обвинувачений визнав лише матеріальну шкоду, пов`язану з понесеними потерпілим витратами на поховання загиблого ОСОБА_9 .

Тому пред`явлений потерпілим ОСОБА_10 цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_12 15767 грн. матеріальної шкоди та 300000 грн. моральної шкоди, а також оплати правової допомоги адвоката у сумі 500 грн. - підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні. Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 1 статті 1166 Цивільного Кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Потерпілим ОСОБА_10 в результаті смерті внаслідок ДТП його діда ОСОБА_9 (свідоцтво про смерть від 23.09.2019 року НОМЕР_3 а.к.п.28) були понесені витрати на поховання, які підтверджені копією накладної №774 від 22.09.2019 року, виданою КП «Регспод» на суму 8892,00 грн.; копією рахунку від 23.09.2019 року за обід на суму 6875,00 грн., які завірені печаткою адвоката ОСОБА_13 (а.к.п.32-33), тому із врахуванням меж пред`явленого цивільного позову, а також із врахуванням того, що обвинувачений в цій частині позов визнав, - існують визначені законом підстави для стягнення з ОСОБА_12 матеріальної шкоди.

Крім того, з обвинуваченого ОСОБА_7 слід стягнути витрати, пов`язані з правовою допомогою, яку отримав потерпілий, що підтверджено оригіналом квитанції до прибуткового касового ордера від 19.02.2020 року (а.к.п.36).

Щодо стягнення моральної шкоди, яка завдана злочином, то в цій частині позов потерпілого обвинувачений ОСОБА_12 не визнав. Потерпілий до суду не з`явився та жодними доказами спричинення йому моральної шкоди не підтвердив. А досліджені під час судового засідання докази теж таку шкоду не підтвердили.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 підлягають витрати за проведення судових експертиз, підтвердженими довідками про їх вартість у розмірі 3454,16 гривень.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України та відповідно до ст.174 КПК України слід скасувати арешт, накладений на речові докази, а саме транспортні засоби.

Щодо запобіжного заходу, який обраний обвинуваченому ОСОБА_7 у даному провадженні, то суд вважає, що його слід скасувати.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 утримується під вартою на підставі ухвали суду з 12 січня 2022 року. Оскільки ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, його слід звільнити з-під варти в залі суду , так як згідно із ч.1 ст.377 КПК України якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі звільнення від відбування покарання.

Керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому основне покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробовуванням з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

ОСОБА_7 зарахувати попереднє ув`язнення у строк покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного йому за цим вироком суду, - за правилами, визначеними ч.5 ст.72 КК України, а саме з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі починаючи з 12.01.2022 року по 04.05.2022 року.

На підставі ч.1 ст.377 КПК України звільнити ОСОБА_7 з-під варти в залі суду.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою скасувати та до набрання вироком законної сили жодний запобіжний захід не застосовувати.

Пред`явлений потерпілим ОСОБА_10 цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 матеріальної та моральної шкоди, а також витрат на правову допомогу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_10 - 15767 (п`ятнадцять тисяч сімсот шістдесят сім) гривень матеріальної шкоди, а також витрати на правову допомогу у сумі 500 (п`ятсот) грн. В задоволенні позову про стягнення 300000 гривень моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення експертиз у розмірі 3454,16 гривень.

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвал слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 16.10.2019 року на автомобіль «MAN 19.464», реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричеп «Krone SDP» реєстраційний номер НОМЕР_2 , які перебувають на зберіганні на території Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області та повернути їх після набрання вироком законної сили власникам майна.

На вирок суду учасниками процесу можуть бути подані апеляції до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку, якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1