Номер провадження: 11-сс/813/578/22
Номер справи місцевого суду: 501/1037/22 1-кс/501/196/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 30 березня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000259 від 27.03.2022 року,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 30 березня 2022 року задоволено клопотання слідчого, яке погоджено прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000259 від 27.03.2022 року.

Застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24 травня 2022 року, з визначенням застави, як альтернативного запобіжного заходу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 99 240 гривень.

Рішення слідчого судді про застосування запобіжного заходу мотивоване вагомістю наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України, та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Прокурор не погодився із оскаржуваною ухвалою подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою в частині визначення та призначення розміру застави, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного із незаконним поводженням зі зброєю, бойовими припасами та вибуховими речовинами у період військової агресії збройних сил РФ. Крім того, звертає увагу, що відносно ОСОБА_7 скерований до суду обвинувальний акт за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.146, ч.2 ст.187, ч.3 ст. 289, ч. 2 ст189, ч. 1 ст. 255-1 КК України, та в рамках вказаного кримінального провадження до нього було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

На підставі викладеного, прокурор просить оскаржену ухвалу слідчого судді скасувати та постанови нову, якою застосовати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24 травня 2022 року, з визначенням застави, як альтернативного запобіжного заходу у розмірі 400 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 992 400 гривень.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав вимоги поданої апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Захисник та підозрюваний заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважали ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просили залишити її без змін.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та надані до клопотання слідчого матеріали, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Мотиви апеляційного суду.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На підставі аналізу мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону в повному обсязі не дотримався з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до матеріалів провадження, 28.03.2022 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3-х до 7-ми років.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, дослідженими судом першої інстанції та перевіреними під час апеляційного розгляду та учасниками провадження не оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Апеляційний суд, погоджуючись із висновками слідчого судді та твердженнями сторони обвинувачення, звертає увагу на те, що в даному кримінальному провадженні існують доведені органом досудового розслідування ризики того, що підозрюваний ОСОБА_7 може вдатись до спроб переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідка, у цьому ж кримінальному провадженні, обумовлені тим, що:

- останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та розуміючи, що за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення йому може бути призначене покарання на строк від 3 до 7 років позбавлення волі, ОСОБА_7 перебуваючи на волі, буде мати можливість переховуватись від органів слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності;

- підозрюваний проживає разом із ОСОБА_9 , яка є свідком у цьому ж кримінальному провадженні, тому з урахуванням процедури, яка передбачена КПК України щодо отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК), апеляційний суд дійшов висновку про існування достатньої ймовірності ризику впливу на свідків, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Водночас, колегія суддів приймає до уваги посилання прокурора проте, що відносно ОСОБА_7 скерований до суду обвинувальний акт за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.146, ч.2 ст.187, ч.3 ст. 289, ч. 2 ст189, ч. 1 ст. 255-1 КК України, проте зазначене не свідчить про його винуватість у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, проте зазначає, що зазначена обставина слугує певною характеристикою його особи та свідчить про ймовірну схильність останнього до противоправної поведінки.

Таким чином, враховуючи викладені вище обставини, колегія суддів доходить переконання, що органом досудового розслідування була доведена неможливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою для запобігання названим вище ризикам та забезпечення його належної процесуальної поведінки.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.
Водночас, апеляційний суд, погоджуючись із доводами прокурора, наголошує на тому, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам обґрунтованості й вмотивованості в частині застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 40 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб з огляду на таке.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно абзацу 2 ч. 5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
При цьому, розмір застави визначається слідчим суддею, судом, відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Окрім того, позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010, в якому Суд зазначає, що розмір застави має оцінюватись в першу чергу «з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі».

На думку апеляційного суду, визначаючи підозрюваному ОСОБА_7 заставу в якості альтернативного запобіжного заходу у розмірі 40 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, слідчий суддя не в повному обсязі дотримався вищезгаданої ч. 4 ст. 182 КПК України та не врахував всіх обставин в їх сукупності.

Так, на переконання колегії суддів, з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , тяжкості ймовірного покарання, що може бути йому призначене у разі визнання винуватим, майнового та сімейного стану підозрюваного, який не одружений та не має утриманців, не працевлаштований, тобто постійного джерела прибутку не має, а також зважаючи на існування зазначених вище ризиків, в даному випадку застава у межах, визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
На переконання апеляційного суду, підозрюваному ОСОБА_7 слід визначити заставу у розмірі 400 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 992 400 гривень, із покладенням на останнього у разі внесення застави відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Ця сума, з урахуванням встановлених обставин, цілком здатною забезпечити виконання належної процесуальної поведінки з боку підозрюваного.
За таких обставин, враховуючи допущену слідчим суддею невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновку про існування підстав для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали, якою, з огляду на обставини кримінального правопорушення, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , характеристику його особи та існування доведених вище ризиків переховування від органів досудового розслідування й суду, незаконного впливу на свідків, стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням в якості альтернативного запобіжного заходу застави у розмірі 400 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, якого буде достатньо для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, із покладенням на останнього у разі внесення застави відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали слідчого судді немає.

Керуючись статями 176, 177, 178,182, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 30 березня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000259, внесеного до ЄРДР 27.03.2022 року,- скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000259, внесеного до ЄРДР 27.03.2022 року, задовольнити.
Застосувати стосовноОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком до 24 травня 2022 року, в межах строку досудового розслідування.
Визначити розмір застави, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у розмірі 400 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 992 400 гривень.
Підозрюваний, або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум за наступними реквізитами:
Отримувач: Одеський апеляційний суд; Код отримувача за
Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; Код банку отримувача: 820172
Рахунок отримувача: UA1086720
Призначення платежу: згідно ухвали суду від 04 квітня 2022 року, заставна сума за ОСОБА_7 , судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
У разі внесення застави заОСОБА_7 звільнити його з-під варти та покласти на нього строком до 24 травня 2022 року наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
- прибувати до органу досудового розслідування або суду за першою вимогою;
- не відлучатись з м. Одеси без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання;
- утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками, визначеними слідчим у вказаному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Роз`яснити підозрюваному, що, відповідно до ч.ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3