Справа № 127/9834/22
Провадження №11-кп/801/665/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі
Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 07.06.2022 року про продовження ОСОБА_8 застосування примусових заходів медичного характеру
за участю сторін провадження
прокурора : ОСОБА_9
захисника : ОСОБА_6
в с т а н о в и в:
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.06.2022 року заяву директора Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної Ради» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 задоволено.
Продовжено примусові заходи медичного характеру відносно ОСОБА_8 у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом у "Відділенні для ПЗМХ зі звичайним наглядом, змішаному № 23, Центру примусового лікування осіб з психічними розладами" Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної Ради», на строк, який не може перевищувати шести місяців.
Непогоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 07.06.2022 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити КЗ «Вінницька обласна психіатрична лікарня» в продовженні примусового стаціонарного лікування.
Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що ОСОБА_7 достатньо довго знаходиться на лікуванні, пройшов необхідний курс лікування, настало покращення, в даний час йому стаціонарне лікування непотрібне, він здоровий, знаходження його на лікуванні не відповідає ні його інтересам, ні інтересам держави, у власності родичів є будинок в якому він проживав та може проживати, та в ньому є все необхідне для життя, він може сам собою опікуватися та має родичів, які можуть йому допомагати, надавати фізичну, моральну, матеріальну допомогу, він добре орієнтується у часі та просторі, розуміє всі свої дії, при необхідності буде лікуватися амбулаторно і для цього є всі можливості.
Таким чином, судом допущена невідповідність висновків фактичним обставинам справи, не врахована думка ОСОБА_8 тому дана ухвала має бути скасована та постановлена нова про відмову у задоволені заяви.
Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_9 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, захисника ОСОБА_6 , який просив задоволити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до приписів ч.3 ст.514 КПК України, розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за поданням представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому статтею 95 Кримінального кодексу України та статтею 512 цього Кодексу порядку.

Згідно ч. 2 ст. 95 КК України особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру.
На думку суду апеляційної інстанції, вказаних вимог закону судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення дотримано.
Судом першої інстанції належним чином досліджено та враховано всі обставини, які мають значення для прийняття правильного рішення.
Судом перевірено підстави для продовження примусових заходів медичного характеру, викладені у заяві директора КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» ОСОБА_10 та дано оцінку наданому висновку комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 25 від 17.05.2022, іншим письмовим доказам.
Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 27 від 09.05.2022 року, ОСОБА_8 має діагноз помірна розумова відсталість із значним порушенням поведінки, що потребує догляду та лікувальних заходів.
Комісія лікарів психіатрів дійшла висновку, що пацієнт ОСОБА_8 за своїм психічним станом у теперішній час становить суспільну небезпеку, тому потребує подальшого продовження примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом у "Відділенні для ПЗМХ зі звичайним наглядом, змішаному № 23, Центру примусового лікування осіб з психічними розладами".
Вказаний висновок зроблено експертами, піддавати його сумніву у апеляційного суду немає підстав.
Висновки, які суд першої інстанції поклав в основу оскаржуваного судового рішення, та з яких виходив під час постановлення ухвали є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження, підтверджуються сукупністю наявних у матеріалах провадження доказів.
Твердження захисника про необґрунтоване продовження ОСОБА_8 примусового заходу медичного характеру є безпідставними .
Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , що ОСОБА_8 пройшов необхідний курс лікування, яке в даний час йому непотрібне та не відповідає його інтересам, тому він може бути звільнений з медичного закладу суперечать висновку комісії лікарів-психіатрів.
З матеріалів провадження судом встановлено не було, що ОСОБА_8 видужав та стан його здоров`я значно покращився, внаслідок чого відпала б потреба в раніше застосованих примусових заходах медичного характеру.
Судом першої інстанції обгрунтовано продовжено ОСОБА_8 застосування примусових заходів медичного характеру в умовах звичайного нагляду з урахуванням недостатніх позитивних змін у психостані та поведінці першого з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Наведене повністю спростовує твердження захисника в апеляційній скарзі про протиправне, на його думку, продовження судом першої інстанції застосування щодо ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги у Відділення для ПЗМХ зі звичайним наглядом, змішаному № 23, Центру примусового лікування осіб з психічними розладами" Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної Ради», на строк, який не може перевищувати шести місяців.
Крім того, захисником належним чином недоведено можливість припинення примусових заходів медичного характеру.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для припинення примусових заходів медичного характеру та задоволення вимог захисника ОСОБА_6 , рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 370 КПК України.
Керуючись ст. 404, 405,407, 419 КПК України суд апеляційної інстанції,
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 07.06.2022 року про продовження ОСОБА_8 застосування примусових заходів медичного характеру залишити без змін.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4