Провадження № 1-кп/947/316/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2022 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001876 від 25.05.2019 року відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Баштанівка, Татарбунарського району, Одеської області, громадянку України, яка зареєстрована та проживає: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Органами досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за наступних обставин.

Так, 24.05.2019 приблизно о 19 годині 19 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Hyndai Sonata», р/н НОМЕР_1 , при достатній видимості, в умовах сухої проїзної частини з асфальтобетонним покриттям, по горизонтальній прямій ділянці, здійснювала маневр повороту ліворуч з вулиці Костанді на вул. Ільфа та Петрова в напрямку проспекту Ак. Глушко в м. Одеса зі швидкістю 5-10 км/год.

Виконуючи маневр проїзду нерівнозначного перехрестя ОСОБА_9 була неуважною, за дорожньою обстановкою постійно не слідкувала - відповідно не відреагувала на її зміну.

В цей час, з права на ліво, відносно руху керованого ОСОБА_9 автомобіля, по вул. Ільфа та Петрова, на мотоциклі «Honda Shaedow400» р/н НОМЕР_2 рухався водій ОСОБА_8 та пассажир ОСОБА_10 , зі швидкістю до 50 км/год.

При об`єктивній можливості бачити дорожню обстановку водій

ОСОБА_9 не урахувала дорожню обстановкута не дала дорогу транспортному засобу, що наближався праворуч, та маючи технічну можливість уникнути події, допустив порушення вимог дорожнього знаку 2.1. ПДР України та пунктів 1.5, підпункт «б» п. 2.3, та п. 16.11, «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), якими передбачено:

п. 1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3 «б» для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 16.11 на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
дорожній знак 2.1 «Дати дорогу», водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, водію мотоциклу «Honda Shaedow400» р/н НОМЕР_2 ОСОБА_8 спричиненні тілесні ушкодження у вигляді: закритий перелом десятого та одинадцятого лівих ребер по лопатковій лінії без зміщення уламків, садно грудної клітини, по одному синцю правого стегна, в ділянці правого колінного суглобу, лівої гомілки, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Дії водія автомобіля «Hyndai Sonata», р/н НОМЕР_1 ОСОБА_9 , які не відповідали вимогам знаку 2.1 та пункту 16.11 Правил дорожнього руху України знаходяться у прямому причинному зв`язку з фактом дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків.

Дії обвинуваченої ОСОБА_9 кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Захисник ОСОБА_6 заявила клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності передбачені п.2 ч.1 ст. 49 КК України, обгрунтування викладені в письмовому вигляді, обгрутування викладені в письмовому клопотанні.
Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки дійсно закінчився строк притягнення до кримінальної відповідальності передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, та наявні докази того, що ОСОБА_9 не ухилявся від суду та слідства.
Представник потерпілого ОСОБА_7 , та потерпілий ОСОБА_8 до суду не з`явилися, були сповіщені належним чином про дату та час судового засідання.
Обвинуваченій ОСОБА_9 судом було роз`яснено, що звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі, на підставі ст. 49 КК України, є нереабілітуючою підставою, між тим, обвинувачена ОСОБА_9 підтримала клопотання заявлене захисником та просила його задовольнити.
Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання захисника та додатки до нього, суд прийшов до наступного.
Згідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч.4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Так, злочини передбачені ч. 1 ст. 286 КК України, згідно ст. 12 КК України є не тяжким кримінальним правопорушенням.

Згідно ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності здійснюється виключно судом.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.
Враховуючі зазначене, судом встановлено, що ОСОБА_9 не ухилялася від кримінальної відповідальності, та не вчиняла будь-якого іншого злочину, зазначені твердження не спростовані учасниками судового провадження належними доказами, що дає суду підстави дійти висновку, що строки давності не переривалися.
Таким чином, виходячи з системного аналізу норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження. Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Так, суд перевіривши законність заявленого клопотання захисника з огляду на те, що кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 , вчинено 24.05.2019 року, отже, після вчинення зазначеного злочину до дати вирішення питання про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності минуло три роки, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання захисника ОСОБА_6 щодо звільнення обвинуваченої ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а кримінальне провадження № 0001876 від 25.05.2019 року відносно ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, підлягає закриттю.
Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
В ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_8 звернувся до суду з цивільним позовом про стягнення солідарно з ОСОБА_9 , Державної казначейської служби України, Приватного Акціонерного Товариства Страхової Компанії ПЗУ Україна матеріальної шкоди у розмірі 42 749 гривень 70 копійок, та моральну шкоду у розмірі 150 000 гривень.
Відповідно до п. 7 Постанови пленуму ВСУ від 31.03.1989 №3 «Про практик застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається, а має бути залишений без розгляду. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.
Враховуючі зазначене, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_8 про стягнення солідарно з ОСОБА_9 , Державної казначейської служби України, Приватного Акціонерного Товариства Страхової Компанії ПЗУ Україна матеріальної та моральної шкоди, можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття провадження на підставах, зазначених у п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду. З урахуванням того, що провадження щодо ОСОБА_9 закрито з нереабілітуючих підстав, потерпілий ОСОБА_8 має право вирішити питання про відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства.
Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.
Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.
Так, згідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 у справі № 598/1781/17 КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком. Суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Так, враховуючи, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 закривається за нереабілітуючими підставами, а тому процесуальні витрати за залучення експертів Одеського НДІСЕ МЮ України, в загальному розмірі 13 816 гривень повинно бути відшкодовані ОСОБА_9 .
Керуючись ст.44, 49 КК України, ст.ст.128,284,250,369-372,395 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, та закриття кримінального провадження за № 0001876 від 25.05.2019 року відносно ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, передбаченою ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001876 від 25.05.2019 року відносно ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрити.
Залишити без розгляду цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 про стягнення з ОСОБА_9 , Державної казначейської служби України, Приватного Акціонерного Товариства Страхової Компанії ПЗУ Україна матеріальної шкоди у розмірі 42 749 гривень 70 копійок, та моральну шкоду у розмірі 150 000 гривень.
Процесуальні витрати за залучення експертів Одеського НДІСЕ МЮ України, в загальному розмірі 13 816 гривень стягнути з ОСОБА_9 .
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 03.06.2019 року на автомобіль марки «Hyndai Sonata», р/н НОМЕР_1 та мотоцикл «Honda Shaedow400» р/н НОМЕР_2 .

Речовий доказ: автомобіль марки «Hyndai Sonata», р/н НОМЕР_1 , повернути за належністю власнику.
Речовий доказ: мотоцикл «Honda Shaedow400» р/н НОМЕР_2 , повернути за належністю власнику.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1