Дата документу 31.08.2022 Справа № 335/8346/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/8346/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/697/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, яка має вищу освіту, на утриманні дітей не має, офіційно не працевлаштована, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:
1. 27 вересня 2004 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 5 років з іспитовим строком 2 роки;
2. 15 жовтня 2004 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 309, ч.4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років з іспитовим строком 1 рік;
3. 09 жовтня 2007 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки з іспитовим строком 2 роки;
4. 10 жовтня 2008 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст. 309 КК України до штрафу 850 гривень;
5. 18 жовтня 2010 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 311, ч.1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць;
6. 24 вересня 2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до 6 місяців арешту. 24 серпня 2016 року звільнена за відбуттям строку покарання;
7. 13 червня 2018 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст.75, 76 КК України від відбуття покарання звільнена з іспитовим строком на 3 роки;
8. 28 травня 2021 року вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України з урахуванням вимог ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Надержинщинська ВК-65» Полтавської області.

Обвинувачена ОСОБА_6 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 18 листопада 2021 року, яким останню визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим з урахуванням покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 травня 2021 року, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з дня фактичного затримання з 25 серпня 2021 року в порядку виконання вироку Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 травня 2021 року.
У відповідності до ч.5 ст. 72 КК України, зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 20 березня 2018 року по 13 червня 2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_6 процесуальні витрати вартість проведеної судової експертизи у розмірі 1961,40 грн в дохід держави.
Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі обвинувачена просить застосувати щодо неї положення ст.ст. 66, 69 КК України, а також зарахувати строк попереднього ув`язнення з 20 березня 2018 року по 13 червня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, на підставі вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2018 року.

Згідно з вироком суду, 30 серпня 2020 року, приблизно о 18 годині 40 хвилин ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись в приміщенні магазину «ЮСК УКРАЇНА», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 64, переконавшись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає, підійшла до полиць з товаром, звідки таємно викрала майно ТОВ «ЮСК УКРАЇНА», а саме:
- рушник KARLSTAD 100x150 колір зелений KRONBORG в кількості 1 одиниці вартість якої, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 10-1212 від 17 вересня 2020 року становить 494 гривень 50 копійок;
- рушник KARLSTAD 100x150 колір синій KRONBORG в кількості 1 одиниці вартість якої, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 10-1213 від 17 вересня 2020 року становить 480 гривень 00 копійок;
- рушник KARLSTAD 100x150 колір тауп KRONBORG в кількості 1 одиниці вартість якої, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 10-1214 від 17 вересня 2020 року становить 499 гривень 00 копійок;
- рушник KARLSTAD 70x140 колір тауп KRONBORG в кількості 2 одиниць вартість якої, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 10-1215 від 17 вересня 2020 року становить 670 гривень 00 копійок;
- рушник KARLSTAD 70x140 колір зелений KRONBORG в кількості 2 одиниць вартість якої, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 10- 1216 від 18 вересня 2020 року становить 660 гривень 00 копійок.
Надалі, ОСОБА_6 разом із викраденим майном зникла з місця вчинення злочину, в подальшому реалізувавши викрадене майно.
Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями завдала ТОВ «ЮСК УКРАЇНА», матеріальний збиток на загальну суму 2803 гривень 50 копійок.

Заслухавши доповідь судді; обвинувачену та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Чинне кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні (які відповідають вимогам ст.84 КПК України) та надати цим доказам відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався при розгляді цього провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені вищевказаного кримінального правопорушення при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченої.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації її дій за ч.2 ст.185 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюється, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченої про можливість пом`якшення кримінального покарання щодо неї, колегія суддів звертає увагу на таке.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. При призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації.
З матеріалів кримінального провадження убачається, що, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до нетяжких злочинів, сукупність всіх обставин його вчинення, дані про особу обвинуваченої, визнання нею вини, наявність щирого каяття, те, що вона є особою раніше судимою, має постійне місце проживання, не працює, стабільного джерела доходу не має, на обліку у психіатра не перебуває, перебувала на обліку у нарколога з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання опіоїдів. Синдром залежності».
Обставинами, що пом`якшують покарання, судом визнано щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
З урахуванням всіх обставин провадження та відомостей про особу обвинуваченої, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення останній покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення.
Підстав для пом`якшення призначеного покарання колегія суддів не вбачає.
Також суд обґрунтовано застосував положення ч.4 ст.70 КК України та до поглинув призначене покарання покаранням, призначеним обвинуваченій ОСОБА_6 за попереднім вироком суду щодо неї.
Отже, обставини, на які посилається обвинувачена, були враховані судом при призначенні покарання.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України, призначене обвинуваченій покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень та буде сприяти досягненню мети, визначеної у ст.50 КК України.
З огляду на фактичні обставини провадження, відомості про особу обвинуваченої, яка раніше вісім разів засуджувалася за вчинення умисних, в т.ч. аналогічних злочинів, призначене обвинуваченій ОСОБА_6 покарання неможна вважати надто суворим.
Перевіряючи доводи обвинуваченої щодо необхідності зарахування їй строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, колегія суддів доходить таких висновків.
Згідно з матеріалами провадження, 13 червня 2018 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст. 185 КК України обвинувачену ОСОБА_6 засуджено до позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 3 роки. Перший епізод правопорушення вчинений 23 листопада 2017 року.
Вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 28 травня 2021 року ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст. 15 ч.2 ст.185, ч.2 ст. 185 КК України, та на підставі ст.71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 13 червня 2018 року, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць. Перший епізод правопорушення вчинений 19 вересня 2020 року.
Із оскаржуваного вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, у цьому провадженні вчинено обвинуваченою 30 серпня 2020 року, тобто до постановлення вищезазначеного попереднього вироку суду, у зв`язку з чим суд першої інстанції обґрунтовано призначив остаточне покарання обвинуваченій з урахуванням положень ч.4 ст.70 КК України.
Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до положень ч.2 ст.4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Положення ч.5 ст.72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч.1 ст.72 КК України, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч.2 ст.4 КК України.
Згідно з вимогами ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року включно, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, яким передбачено зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що в розумінні ч.1 ст.5 КК України, є зворотною дією закону, який «іншим чином поліпшує становище особи».
У тому разі, коли особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року включно, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню також підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, однак в такому випадку це вже буде прямою дією закону в часі.
Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року включно, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як зворотної, так і прямої дії кримінального закону в часі.
Частина 2 статті 5 КК України визначає, що Закон про кримінальну відповідальність, який встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Оскільки у всіх трьох провадженнях ОСОБА_6 вчинила злочини після 20 червня 2017 року, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання по даному кримінальному провадженню положення ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII застосуванню не підлягають.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що зазначений обвинуваченою період її попереднього ув`язнення, а саме з 20 березня 2018 року по 13 червня 2018 року, був зарахований судом на підставі положень ч.5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
За таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченої колегія суддів не вбачає.
Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись ст.ст.404-405, 407 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 18 листопада 2021 року, яким останню визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4