Провадження № 1-в/638/70/22
УХВАЛА
Іменем України
10 січня 2022 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника установи ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції між Дзержинським районним судом міста Харкова та Державною установою «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про приведення вироку у відповідність до нового закону, який звільняє від покарання або пом`якшує його,

засудженого за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.11.2018 року за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України до 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 засуджений вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.11.2018 року за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України до 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі. Набув чинності 18.07.2019 року.

14.04.2015 року ОСОБА_5 засуджено вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.10.2017 року звільнення від відбування покарання з випробуванням скасовано, ОСОБА_5 засудженого до 3 років позбавлення волі.

Засуджений звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього вимог Закону України «Про внесення змін до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, який набув чинності 24.12.2015 року, стосовно зарахування часу попереднього ув`язнення у зв`язку Прикінцевими положеннями вищевказаного Закону в порядку ч.5 ст. 72 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Кримінального Кодексу України, Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію в часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі і на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

На підставі вимог Закону України від 26.11.2015 року, який набув чинності 24.12.2015 року «Про внесення змін до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», який на підставі Закону України № 2046- VІІІ від 18.05.2017 року втратив чинність з 21.06.2017 року, частину п`яту ст. 72 Кримінального Кодексу України викладено в наступній редакції:

« зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосоване попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі…».

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. За змістом зазначеної норми строк попереднього ув`язнення триває до набрання вироком законної сили.
Відповідно до висновку щодо правозастосування, який міститься у Постанові Верховного Суду України від 13 березня 2018 року в справі №440/853/17 у випадку, коли станом на 20 червня 2017 року особа мала право на застосування до неї положень, передбачених частиною 5 статті 72 Кримінального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року №838-VIII, відповідно до частини 2 статті 5 Кримінального кодексу України відсутні підстави для застосування відносно неї положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього увязнення» від 18 травня 2017 року №2046-VIII, яким погіршуватиметься становище цієї особи.
Так, частини 5 статті 72 Кримінального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року №838-VIIІ передбачала, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. За вказаною нормою у строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження. Суд має звільнити засудженого від відбування покарання, якщо строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, дорівнює або перевищує фактично призначене йому основне покарання, передбачене частиною першою цієї статті.
Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року № 2046-VIIІ, який набрав чинності 21 червня 2017 року, частина 5 статті 72 Кримінального кодексу України викладено у такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».
Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Зазначені права та свободи людини і громадянина мають своє відображення у положеннях статті5 Кримінального кодексу України. Так, частиною 2 цієї статті передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії у часі.

Конституційний Суд України у своїх Рішеннях наголошує, що суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності. Зазначені положення дають змогу говорити про межі зворотної дії закону про кримінальну відповідність у часі. Межами дії закону про кримінальну відповідність у часі визнаються початковий та кінцевий моменти певного проміжку часу вчинення злочину, протягом якого мають місце кримінально-правові відносини в результаті дії того самого закону про кримінальну відповідальність (Рішення КСУ від 13 травня 1997 року №1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандату, Рішення КСУ від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів, Рішення КСУ від 19 квітня 2000 року № 6-рп/2000 у справі про зворотну дію кримінального закону в часі).
Кримінально-правові відносини це специфічний вид суспільних відносин, які виникають між державою і особою у зв`язку із вчиненням останньою кримінального правопорушення. Вони виникають з моменту вчинення особою злочину і закінчуються в момент набуття обвинувальним вироком законної сили. Попереднє ув`язнення, в свою чергу, є складовою частиною кримінально-правових відносин.
Отже, із урахуванням наведеного Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року №2046-VIIІ є таким, що іншим чином погіршує становище особи, а тому не може розповсюджуватися на кримінально-правові відносини, які виникли до набрання ним чинності, навіть за умови, якщо вони ще існують на момент набуття ним чинності.

Суд не знаходить підстав для задоволення клопотання засудженого з тих підстав, що засудження останнього за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14.04.2015 року за ч.3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, та застосування вимог ч.1 ст. 71 КК України за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.11.2018 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України до 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі, не дає суду законних підстав для застосування вимог ч.5 ст. 72 КК України щодо зарахування строку попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Аналогічні висновки буду зроблені колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду, ухвалою від 18.07.2019 року якої вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.11.2018 року відносно ОСОБА_5 залишено без зміна, а апеляційну скаргу засудженого без задоволення.

Вислухавши думку учасників процесу, суд доходить висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 5 КК України, Законом України «Про внесення змін до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про приведення вироку у відповідність до нового закону, який звільняє від покарання або пом`якшує його - залишити без задоволення. Ухвала може оскаржена протягом 7-ми днів з дня її проголошення до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Головуючий суддя: ОСОБА_1