печерський районний суд міста києва
Справа № 757/741/20-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2022 року

слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

захисника адвоката: ОСОБА_4 ,

перекладача: ОСОБА_5 ,

особи стосовно якої прийнято рішення про екстрадицію: ОСОБА_6 ,

прокурора: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою захисника особи, стосовно якої прийнято рішення про екстрадицію, адвоката ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , на постанову Першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_9 від 19.11.2019 року про видачу особи (екстрадицію),

ВСТАНОВИВ:
Захисник особи, стосовно якої прийнято рішення про екстрадицію, адвокат ОСОБА_8 (далі особа, яка подала скаргу, адвокат ОСОБА_8 ), яка діє в інтересах ОСОБА_6 , звернулась до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на постанову Першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_9 (далі прокурор) від 19.11.2019 року про видачу особи (екстрадицію).

В обґрунтування скарги адвокат ОСОБА_8 зазначає, що постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки наявні обставини, які виключають можливість видачі ОСОБА_6 запитуючій стороні.

Захисник зазначає, що 18.10.2019 року ОСОБА_6 звернувся до Управління Державної міграційної служби України в м. Києві та Київській області з заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. 24.10.2019 року ОСОБА_6 була видана довідка про звернення за захистом в Україні за № 011017. Термін дії даної довідки продовжений до 24.05.2020 року.

Крім того, постанова Першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_9 від 19.11.2019 року про видачу особи (екстрадицію) не містить жодного зазначення про результати проведеної екстрадиційної перевірки та прийнятий висновок, а при проведенні екстрадиційної перевірки не були враховані всі відомості, надані ОСОБА_6 , що свідчить про неповноту та необ`єктивність екстрадиційної перевірки.

Відтак, на момент прийняття прокурором постанови існували обставини, що виключають видачу ОСОБА_6 іноземній державі, та є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Згідно ст. 27 та ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду скарги здійснювалось фіксування за допомогою технічних засобів.

16.08.2021 року на адресу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від прокурора ОСОБА_7 надійшло клопотання про долучення до матеріалів скарги матеріалів екстрадиційної перевірки (наглядове провадження) у 1 томах на 123 аркушах.

26.01.2022 року на адресу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , надійшли доповнення до скарги.

Захисник адвокат ОСОБА_4 та особа, щодо якої прийнято рішення про екстрадицію, ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримали вимоги скарги з викладених у ній підстав та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_7 в судовому засіданні щодо задоволення скарги заперечувала, посилаючись на те, що станом на день прийняття оскаржуваної постанови не існувало обставин, які перешкоджали видачі особи, оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою. Також в судовому засіданні прокурор долучив лист Т.в.о. начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області ОСОБА_10 вх.. № 1595-22 від 17.01.2022 року про надання інформації щодо отримання ОСОБА_6 статусу біженця.

Вислухавши думку захисника та особи, щодо якої прийнято рішення про екстрадицію, в обґрунтування скарги, пояснення прокурора, вивчивши скаргу та дослідивши долучені до неї документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що постановою Першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_9 про видачу особи (екстрадицію) від 19.11.2019 року видано до Російської Федерації громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 159 (4 епізоди), ч. 4 ст. 159 (14 епізодів) КК Російської Федерації.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 541 КК України, екстрадиційна перевірка це діяльність визначених законом органів щодо встановлення та дослідження передбачених міжнародним договором України, іншими актами законодавства України обставин, що можуть перешкоджати видачі особи (екстрадиції), яка вчинила злочин.

За дорученням Генеральної прокуратури України екстрадиційна перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_6 до Російської Федерації, проводилась прокуратурою Київської області.

Як визначено у ч. 1 ст. 554 КПК України, отримавши запит про міжнародну правову допомогу від запитуючої сторони, уповноважений (центральний) орган України розглядає його на предмет обґрунтованості і відповідності вимогам законів або міжнародних договорів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 589 КК України, у видачі особи іноземній державі відмовляється у разі, якщо: 1) особа, стосовно якої надійшов запит про видачу, відповідно до законів України на час прийняття рішення про видачу (екстрадицію) є громадянином України; 2) злочин, за який запитано видачу, не передбачає покарання у виді позбавлення волі за законом України; 3) закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу; 4) компетентний орган іноземної держави не надав на вимогу центрального органу України додаткових матеріалів або даних, без яких неможливе прийняття рішення за запитом про видачу (екстрадицію); 5) видача особи (екстрадиція) суперечить зобов`язанням України за міжнародними договорами України; 5-1) є обґрунтовані підстави вважати, що видача особи (екстрадиція) суперечить інтересам національної безпеки України; 6) наявні інші підстави, передбачені міжнародним договором України.

Так, у провадженні правоохоронних органів Російської Федерації перебуває кримінальна справа № 4 стосовно громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактами вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 159 (4 епізоди), ч. 4 ст. 159 (14 епізодів) КК Російської Федерації

Постановою Центрального районного суду м. Тюмень ОСОБА_6 обрану міру запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

21.01.2019 року працівниками Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України затримано ОСОБА_6 , відносно якого відбулося спрацювання бази даних «Інтерпол» зі статусом «Розшук» як особи, що перебуває у міжнародному розшуку з метою подальшого арешту та екстрадиції.

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.01.2019 року затверджено згоду громадянина ОСОБА_6 на видачу (екстрадицію), застосовано відносно останнього екстрадиційний арешт на 30 днів до 22.02.2019 року з альтернативою внесення застави.

Відповідно до інформації Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, громадянина ОСОБА_6 29.01.2019 року звільнено з-під варти у зв`язку з внесення застави.

20.02.2019 року до Генеральної прокуратури України надійшов запит компетентних органів Російської Федерації про видачу ОСОБА_6 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованих йому злочинів.

Як визначено у п. 2 ч. 1 ст. 541 КПК України, видача особи (екстрадиція) видача особи державі, компетентними органами якої ця особа розшукується для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку. Екстрадиція включає: офіційне звернення про встановлення місця перебування на території запитуваної держави особи, яку необхідно видати, та видачу такої особи; перевірку обставин, що можуть перешкоджати видачі; прийняття рішення за запитом; фактичну передачу такої особи під юрисдикцію запитуючої держави.

Аналіз наведеної норми свідчить, що вказані дії повинні бути послідовними, тобто позитивне вирішення попереднього питання дозволяє перейти до вирішення наступного.

Виконання передбаченого вказаною процесуальною нормою алгоритму покликане забезпечити прийняття рішень, що відповідають міжнародним зобов`язанням України та її національному законодавству, а також гарантують дотримання прав особи, видача якої ініційована заінтересованою стороною.

Отже, фактичній передачі особи мають передувати отримання запиту іноземної держави, перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі, та прийняття рішення за відповідним запитом.

Згідно ч. 1 ст. 590 КПК України, після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою.

Проведення екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_6 , в порядку ст. 587 КПК України, доручено прокуратурі Київської області.

Екстрадиційною перевіркою встановлено, що стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , компетентними органами Російської Федерації здійснюється розслідування за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 159 (4 епізоди), ч. 4 ст. 159 (14 епізодів) КК Російської Федерації.

Інкриміновані ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діяння за законодавством України відповідають кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.ч. 4, 5 ст. 191 КК України, як привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем, вчинене у великих та особливо великих розмірах. Вказані злочини є особливо тяжкими, максимальний строк покарання за які передбачено до 12 років позбавлення волі, а тому є екстрадиційними.

Передбачені ст. 49 КК України строки давності притягнення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до кримінальної відповідальності за вчинені злочини не сплинули.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до кримінальної та адміністративної відповідальності на території України не притягувався.

У зв`язку із зникненням громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 прокуратурою Київської області надано доручення ГУНП Київської області на встановлення місця знаходження останнього.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.04.2019 року задоволено клопотання прокуратури Київської області та надано дозвіл на затримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_6

20.06.2019 року прокуратурою Київської області за наслідками проведення екстрадиційної перевірки відповідно до ст. 587 КПК України до Генеральної прокуратури України направлено висновок, щодо відсутності обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_6 до Російської Федерації.

16.10.2019 року працівниками Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області в с. Софіївська-Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.10.2019 року до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, заборонивши останньому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 22.00 год. до 06.00 год. наступної доби та покладено обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 13.12.2019 року.

Ухвалами слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.12.2019 року та 06.02.2020 року до ОСОБА_6 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби до 06.04.2020 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.04.2020 року ОСОБА_6 змінено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у визначений час доби на особисте зобов`язання з покладенням обов`язків.

Ухвалами слідчих суддей Печерського районного суду м. Києва від 03.06.2020 року, 31.07.2020 року, 24.09.2020 року, 19.11.2020 року, 13.01.2021 року, 11.03.2021 року та від 27.04.2021 року ОСОБА_6 продовжено строк дії обов`язків особистого зобов`язання до 27.06.2021 року включно.

15.06.2021 року ОСОБА_6 повторно звернувся до ЦМУ ДМС України із заявою про надання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту. За результатами розгляду вказаної заяви Наказом ЦМУ ДМС від 15.06.2021 року № 169 прийнято рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. ОСОБА_6 зазначене рішення ЦМУ ДМС оскаржив до ДМС.

Рішенням ДМС від 31.08.2021 року № 47-21 скаргу на рішення територіального органу ДМС відхилено.

Вказане рішення заявник оскаржив до суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва № 640/30921/21 від 03.12.2021 року позовну заяву ОСОБА_6 повернуто позивачу.

Згідно листа Т.в.о. начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Пустовіта Олексія вх. № 1595-22 від 17.01.2022 року, станом на 11.01.2022 року судові рішення по справі № 640/30921/21 щодо ОСОБА_6 до ЦМУ ДМС не надходили.

Згідно ч. 4 ст. 590 КПК України, рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної (правової) визначеності, який, серед іншого, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів («Brumarescu проти Румунії», № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі.

14.06.2019 року Прокуратурою Київської області направлено до Офісу Генерального прокурора висновок та матеріали естрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_6 , згідно якого, підстави для відмови у видачі громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , компетентним органам Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності відсутні.

Отже, постанова Першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_9 від 19.11.2019 року про видачу особи (екстрадицію) прийнята законно та обґрунтовано, не порушуючи вимоги ч. 4 ст. 590 КПК України.

Крім того, слідчим суддею встановлено, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва № 640/30921/21 від 03.12.2021 року позовну заяву ОСОБА_6 повернено позивачу.

Щодо доводів захисників про неповноту проведення екстрадиційної перевірки слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 591 КПК України, при розгляді скарги слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу (екстрадицію), відтак, у слідчого судді відсутні підстави вважати проведену перевірку неналежною та незаконною.

Таким чином, станом на час прийняття Першим заступником Генерального прокурора ОСОБА_9 постанови про видачу особи (екстрадицію) від 19.11.2019 року, відсутні обставини, передбачені ст. 589 КПК України, що перешкоджали видачі особи іноземній державі, відтак, постанова є обґрунтованою та такою, що відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Аналізуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що скаргу захисника особи, стосовно якої прийнято рішення про екстрадицію, адвоката ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , на постанову Першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_9 від 19.11.2019 року про видачу особи (екстрадицію) слід залишити без задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 392, 393, 532, 541, 589, 590, 591 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Скаргу захисника особи, стосовно якої прийнято рішення про екстрадицію, адвоката ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , на постанову Першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_9 від 19.11.2019 року про видачу особи (екстрадицію), залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення прокурором, особою, щодо якої прийнято рішення, її захисником чи законним представником.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили та її виконання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали о 13 год. 03 хв. 31.01.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1