Дата документу 24.05.2022 Справа № 937/3047/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №937/3047/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/794/22-2 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 січня 2021 року, якою в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання - відмовлено.
Своє рішення суд мотивував тим, що на момент постановлення ухвали ОСОБА_6 перебував у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», вирок суду законної сили не набрав, оскільки 17 грудня 2021 року обвинуваченим ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 листопада 2021 року. Отже, після набрання зазначеним вироком суду законної сили, обвинувачений ОСОБА_6 повинен звернутися до місцевого суду зі своїм клопотанням в межах територіальної юрисдикції якого він буде відбувати покарання.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та розглянути його клопотання про заміну невідбутої частини покарання.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що наразі він вже відбув більше половини строку покарання у більш тяжкому режимі відбування покарання, через порушення вимог ст.86 КВК України, а саме: порядку та умов відбування покарання.
18 серпня 2020 року ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» йому було обрано та призначено режим у виправній колонії мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання засуджених вперше до тюремного ув`язнення. Виходячи з цього, обвинувачений просить врахувати, що з 18 серпня 2020 року по теперішній час він знаходиться в більш суворому режимі тримання (камерна система 23 години на добу), у зв`язку з чим, його психологічний, фізичний та моральний стан значно погіршився. Він не отримує достатньої норми сонячного світла та свіжого повітря, саме це відображається на порушенні його фізичного та психологічного стану здоров`я.
Окрім цього, обвинувачений просить врахувати його характеристику із ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», складену заступником начальника СІЗО із соціально-виховної та психологічної роботи.

02 березня 2022 року обвинувачений звернувся до апеляційного суду із клопотанням про звільнення від відбування покарання умовно-достроково для подальшого його вступу до лав Територіальної оборони України.

Згідно з ухвалою суду, 07 грудня 2021 року до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким, в якому останній просив суд розглянути можливість застосування до нього пільги, передбачені ст. 82 КК України.
Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_6 засуджений вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 листопада 2021 року за ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України та йому призначене покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки; за ч.2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складення призначених покарань, призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 3 (три) місяці. На підставі ч.1 ст.71 КК України призначено ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків, приєднано частково до зазначеного покарання невідбуту частину покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 31 січня 2019 року і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців. Обвинувачений просив звільнити його умовно-достроково від відбування покарання, посилаючись на те, що на момент звернення до суду з клопотанням він відбув більше половини строку покарання.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Частиною 4 статті 82 КК України, передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим:
1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин;
2) не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі;
3) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила нове умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.
Згідно з вимогами п.3 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Пунктом першим частини другої статті 539 КПК України визначено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4,6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13- 1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Як убачається з матеріалів провадження, вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 листопада 2021 року, ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.185, ч.2 ст. 190, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі.
З клопотаннями про заміну призначеного покарання більш м`яким обвинувачений звернувся до суду 24 та 31 листопада 2021 року, тобто до набрання вищевказаним вироком законної сили, відповідно і до звернення цього вироку до виконання в порядку, передбаченому ст.535 КПК України.
Окрім того, 13 грудня 2021 року обвинувачений подав апеляційну скаргу на вказаний вирок суду першої інстанції, що відповідно до вимог ч.1 ст. 400 КПК України, зупинило набрання цим вироком законної сили.
Таким чином, звернення обвинуваченого ОСОБА_6 із клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким до набрання вироком щодо нього законної сили та до звернення вироку до виконання є передчасним, про що обґрунтовано вказав суд в оскаржуваній ухвалі.
Окрім того, суд першої інстанції правильно вказав на те, що, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.539 КПК України, для вирішення питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким обвинувачений ОСОБА_6 має звернутись до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого останній буде відбувати покарання, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 539 КПК України.
Вищезазначене також стосується клопотання обвинуваченого про його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, заявленого ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду.
Враховуючи наведене, доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого, на думку колегії суддів, висновків суду першої інстанції не спростовують.
Отже, підстав для задоволення цієї скарги не вбачається.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вищевказаної ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Керуючись ст.ст.404-405, 407, 418-419 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 січня 2021 року, якою в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання відмовлено, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4