Справа № 948/452/22
Провадження № 1-в/948/101/22
УХВАЛА

02 серпня 2022 року Машівський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
представника установи ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Машівка Полтавського району Полтавської області в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи «Машівська виправна колонія (№9)» заяву засудженого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Поті Республіки Грузія, громадянина Грузії, з середньою освітою, неодруженого, не працюючий, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засудженого 05 листопада 2018 року Київським районним судом м.Харкова за ч.3 ст.185, ч.2 ст.146, ч.2 ст.156 КК України із застосуванням ч. ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, без позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю; ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 25 вересня 2020 року в порядку статті 82 КК України невідбута частина покарання у виді позбавлення волі замінена на більш м`яке у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки 3 (три) місяці 8 (вісім) днів,
про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення в порядку статті 81 КК України,

в с т а н о в и в:

У липні 2022 року до Машівського районного суду Полтавської області надійшла заява засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення в порядку статті 81 КК України, як особи, що довела своє виправлення.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав свою заяву та просив його звільнити умовно-достроково від призначеного покарання, зауваживши, що він провину у вчиненні кримінального правопорушення визнає, довів своє виправлення.

Представник установи виконання покарань, де утримується засуджений ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення заяви засудженого не заперечував, вказавши на те, що ОСОБА_4 є особою, яка довела своє виправлення.

Прокурор Карлівського відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення останнього, оскільки поведінка засудженого за ввесь період відбування покарання свідчить більше про те, що він став на шлях виправлення, але не дає підстав говорити, що він довів своє виправлення та до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного судом покарання.

Суд, вислухавши думку учасників та вивчивши матеріали справи, вважає заяву про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 такою, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_4 , що останній засуджений 05 листопада 2018 року Київським районним судом м.Харкова за ч.3 ст.185, ч.2 ст.146, ч.2 ст.156 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, без позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю. На підставі ухвали Менського районного суду Чернігівської області від 25 вересня 2020 року в порядку статті 82 КК України невідбута частина покарання засудженого ОСОБА_4 у виді позбавлення волі була замінена на більш м`яке у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки 3 (три) місяці 8 (вісім) днів.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі обчислюється з 03.01.2018, кінець строку відбування покарання 30.09.2022.

Як вбачається із характеристики засудженого ОСОБА_4 , останній в місцях позбавлення волі знаходиться з 04.01.2018. Під час тримання в державній установі «Харківська УВП (№27) до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи не заохочувався. З 01.07.2019 по 28.12.2020 відбував покарання в державній установі «Менська виправна колонія (№91)» до дисциплінарної відповідальності не притягувався, оголошувалось одне заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці. З 28.12.2020 відбуває покарання у державній установі «Хролівський виправний центр (№140). Працевлаштований обслуговуючому персоналі згідно ст. 60 КВК України. До виконання поставлених завдань ставиться сумлінно, поставленні завдання виконує своєчасно та у повному обсязі, дбайливо ставиться до майна виправного центру та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. За час відбування покарання в установі випадків порушення правил відбування покарання не допускав. За сумлінну поведінку і ставлення до праці заохочувався три рази. 24 березня 2022 року прибув до дільниці тримання осіб, засуджених до обмеження волі державної установи «Машівська виправна колонія (№9)» Оголошувалось одне заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці. На даний час не працевлаштований. Виконує роботи по благоустрою установи виконання покарань, порушень вимог пожежної безпеки не допускає. У відношенні до представників адміністрації ввічливий, тактовний, дотримується правомірних взаємовідносин, виконує їх законні вимоги. Виконує передбачені законом вимоги персоналу, при виконанні робіт із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, порушень техніки безпеки не допускає. Відповідно до статті 65 КВК України приймає особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Приймає активну участь в організації і проведенні культурно-масових та фізкультурно оздоровчих заходів серед засуджених, відповідно до ст. 66 КВК України. Відповідно до статті 123 КВК України бере участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», «Підготовка до звільнення», програми реалізовані. За характером врівноважений, цілеспрямований. У відношенні до засуджених не конфліктний, підтримує рівні стосунки з різними категоріями засуджених. Відповідно до статті 59 КВК України підтримує доброзичливі родинні зв`язки рідними шляхом листування, телефонних розмов. Отримує посилки, передачі. Виконавчі листи на адресу установи не надходили. На профілактичному обліку не перебуває. Вину у вчиненому злочині визнає. Міру покарання вважає справедливою.

За довідкою про стягнення та заохочення, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_6 , засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання мав п`ять заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці, та жодного стягнення.

Заходи заохочення, які застосовуються до засудженого є важливою умовою закріплення позитивних змін в особистості засуджених.

Згідно довідки №14/18/1-114 від 29.07.2022, складної начальником майстерні Державної установи «Хролівський виправний центр №140» ОСОБА_7 , засуджений ОСОБА_4 , який відбував покарання у виді обмеження волі із 28.12.2020 у державній установі «Хролівський виправний центр», з лютого 2021 року по лютий 2022 року працював в обслуговуючому персоналі установи та відповідно отримував заробітну плату. Разом з тим, в установі засуджений за власною ініціативою залучався до робіт із благоустрою установи відповідно до ч.5 ст.60 КВК України, безоплатно. Участю у роботах з благоустрою засуджений подавав позитивний приклад для інших засуджених.

У відповідності до довідки виданої начальником сектору фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Державної установи «Хролівський виправний центр №140» ОСОБА_8 за вих.№14/099 від 29.07.2022 вбачається, що станом на дату видачі довідки, виконавчі листи на засудженого ОСОБА_4 , 1979 р.н., на виконання до установи не надходили. За час відбування покарання кошти з ОСОБА_4 на сплату боргу не утримувались і не перераховувались.

Згідно частин першої та другої статті 81 КК України (в редакції положень статті КК України станом на момент вчинення кримінального правопорушення засудженим) до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
За положеннями пункту 2 частини третьої статті 81 КК України (в редакції положень статті КК України станом на момент вчинення кримінального правопорушення засудженим) умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Судом також враховані положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», в якій передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії. Суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як встановлено в статті 6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Під сумлінною поведінкою необхідно розуміти свідоме і безперечне дотримання засудженим режиму відбуття покарання та обов`язків, встановлених діючими нормативно-правовими актами з цих питань, виконання законних вимог адміністрації. Сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, але й те, що засуджений подає позитивний приклад поведінки для інших засуджених.

Не можна вважати сумлінною поведінкою лише формальний факт наявності у засудженого заохочень, оскільки дотримання вимог режиму відбування покарання є обов`язком засудженого.

Сумлінне ставлення до праці це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків, покращення кількісних та якісних показників виконуваної роботи, бережне ставлення до обладнання та інструментів, суворе додержання правил техніки безпеки, тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, а також відшкодування збитків, заподіяних злочином.

Оскільки закон, як один із критеріїв оцінки виправлення вказує сумлінне ставлення до праці, то у поданні на засуджених в обов`язковому порядку повинні відображатися причини, з яких засуджений не працює в Установі або не отримує заробіток (особисте небажання, чи об`єктивна відсутність можливості працевлаштування).

Відповідно до статті 130 КВК України заходи заохочення застосовуються до засуджених за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених цим Кодексом та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі.

При вирішенні питань застосування до засуджених заохочуваних норм, передбачених статтею 81 КК України, висновок адміністрації установи про той чи інший ступінь виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку та ставлення до праці за весь період відбуття покарання в установі виконання покарань, а не за час, який безпосередньо передує розгляду цих питань.

У відповідності до частини другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

З огляду на наведене, враховуючи досліджені в ході судового розгляду матеріали, суд вважає, що засуджений ОСОБА_4 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, на момент розгляду подання відбув понад 2/3 фактичного строку покарання, а тому підлягає звільненню від відбування покарання умовно-достроково.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, ?

п о с т а н о в и в:

Заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення в порядку статті 81 КК України задовольнити.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Київського районного суду м.Харкова від 05 листопада 2018 року та заміненого в порядку статті 82 КК України ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 25 вересня 2020 року більш м`яким покаранням, умовно-достроково на невідбуту частину покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) місяці 4 (чотири) дні.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд Полтавської області, а ОСОБА_4 в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали оголошено 03 серпня 2022 року

Суддя ОСОБА_1