Єдиний унікальний номер №943/436/22
Провадження №1-кп/943/116/2022
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 року

Буський районний суд Львівської області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
за участю потерпілого ОСОБА_4 ,
за участю обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Буську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000129 від 08.04.2022 року про обвинувачення:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Львова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

в с т а н о в и в :
07 квітня 2022 року приблизно о 16 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні літньої кухні за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , під час раптово виниклого конфлікту з батьком ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на спричинення тілесного ушкодження, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, реалізовуючи свій злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, перебуваючи біля дивану, що знаходиться у літній кухні, де лежав потерпілий ОСОБА_5 , завдав останньому один удар кулаком у праву сторону обличчя потерпілому, від чого останній сповз на підлогу. Продовжуючи свій злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 , діючи умисно, взяв кухонний ніж, яким наніс поранення по тильній поверхні лівої кисті потерпілого ОСОБА_4 , коли останній сидів на підлозі біля дивану, після чого взяв дерев`яний стілець, яким наніс два удари по тулубу з правої сторони ОСОБА_4 , спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді синця у правій навколоорбітальній ділянці з червоним крововиливом у білкову оболонку правого ока, одного садна в правій висковій ділянці, одного синця у нижній третині спини справа, однієї рани по тильній поверхні лівої руки, тупої травми грудної клітки та перелому 10 ребра справа, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.
Отже, вказаними своїми протиправними діями ОСОБА_5 заподіяв потерпілому ОСОБА_4 умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 122 КК України визнав повністю, підтвердивши розуміння ним пред`явленого обвинувачення та не оспорив наведених в обвинувальному акті фактичних обставин, пояснивши, що він дійсно за вищевказаних фактичних обставин заподіяв своєму батькові ОСОБА_4 зазначені в обвинувальному акті тілесні ушкодження, оскільки батько перед тим допустив пожежу в приміщенні літньої кухні та не хотів добровільно вийти на вулицю. У вчиненому щиро розкаюється та просить суд його суворо не карати, оскільки він усвідомив вчинене та примирився із потерпілим.
Ураховуючи те, що обвинувачений свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, ним, як і іншими учасниками судового провадження (потерпілим) не оспорюються обставини, викладені в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення його у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.
Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення доведена повністю. Відтак, суд вважає, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 122 КК України, оскільки він вищевказаними діями заподіяв умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілому, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним діяння, яке є нетяжким злочином, його наслідки, особу обвинуваченого, який судимості не має, не працює, усвідомив суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, у вчиненому щиро розкаявся, а потерпілий ОСОБА_4 не має претензій до обвинуваченого та просить його суворо не карати, оскільки із ним примирився, про що повідомив у судовому засіданні, які суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до вимог ст. 66 КК України. Натомість обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 67 КК України суд вважає: вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, а також вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.
Відтак, суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід обрати в межах санкції статті, передбаченої ч. 1 ст. 122 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк.
Разом із тим, виходячи з принципів гуманізації та індивідуалізації покарання, судом враховується особа ОСОБА_5 , який за місцем свого проживання характеризується позитивно, не працює, на обліку лікаря нарколога та психіатра не перебуває, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та наявність кількох обтяжуючих покарання обставин, а тому суд приходить до висновку про застосування покарання у виді позбавлення волі, оскільки виправлення і перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому останнього слід звільнити від відбування покарання з випробовуванням на підставі вимог ст. 75 КК України, поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені положеннями ст. 76 КК України, яке, на думку суду, буде справедливе, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Крім того, суд вважає, що скасуванню підлягає накладений арешт на майно, яке визнано речовим доказом у цьому кримінальному провадженні, двома ухвалами слідчого судді Золочівського районного суду Львівської області від 12.04.2022 року в справі №445/439/22 (провадження №1-кс/445/177/22 і провадження №1-кс/445/178/22), що відповідає положенню ч. 4 ст. 174 КПК України, у зв`язку з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд.
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог статті 100 КПК України.
Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 100, 349, 368, 370, 373, 374, 395 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді одного року позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік.
На підставі ст. 76 КК України, у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Іспитовий строк обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з моменту проголошення даного вироку.
Арешт накладений на майно ухвалами слідчого судді Золочівського районного суду Львівської області від 12.04.2022 року в справі №445/439/22 (провадження №1-кс/445/177/22 і провадження №1-кс/445/178/22), скасувати.
Речові докази:
- кухонний ніж із дерев`яною ручкою, шило із дерев`яною ручкою, дерев`яний стілець, сорочку зі слідами РБК, які зберігаються у камері схову речових доказів ВП №2 Золочівського РВП ГУНП у Львіській області, - знищити;
- одяг ОСОБА_5 (спортивну олімпійку фірми «UNDER ARMOR» із кап`юшоном зі слідами РБК на рукаві, спортивні штани чорного кольору фірми «NIKE AIR»), які зберігаються у камері схову речових доказів ВП №2 Золочівського РВП ГУНП у Львіській області, - повернути ОСОБА_5 .
Копію цього вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1