Справа № 339/65/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 вересня 2022 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4 , представника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за кримінальним провадженням №0000618 від 07 грудня 2019року про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, не судимого, не працюючого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 при керуванні транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило тяжке тілесне ушкодження потерпілій за таких обставин.
Так, 06 грудня 2019 року приблизно в 19 год. 35 хв. ОСОБА_6 в темну пору доби, за умов недостатньої видимості, у суху погоду, без туману керував технічно справним транспортним засобом Renault Megane, номерний знак НОМЕР_1 та рухався дорогою О091501 Болехів-Козаківка по вулиці Коновальця в м. Болехів Івано-Франківської області в напрямку від села Тисів до центральної частини міста, яка має асфальтне, чисте, без вибоїн та пошкоджень покриття, призначена для руху транспортних засобів в обох напрямках, які між собою не було розділено горизонтальною дорожньою розміткою.
При цьому, в порушенні вимог п. "б" п. 2.3, п. 12.1, 12.2, 12.3., 13.1 Правил дорожнього руху України, обвинувачений проявив неуважність під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, і у момент виникнення небезпеки для руху у вигляді велосипедиста ОСОБА_4 , яка рухалася в попутному напрямку по тій же смузі, прямолінійно на велосипеді з увімкненим заднім ліхтарем червоного кольору для забезпечення своєчасного його виявлення на проїзній частині іншими учасниками дорожнього руху, маючи об`єктивну можливість своєчасно виявляти та реагувати на зміну дорожньої обстановки, будучи зобов`язаним негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, проявив неуважність, не дотримався дистанції та не обрав безпечного інтервалу для об`їзду, внаслідок чого навпроти господарства № 95 у вказаному місці вчинив наїзд на велосипедиста ОСОБА_4 , яка отримала тяжкі тілесні ушкодження.
Обвинувачений ОСОБА_6 вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи, пояснив, що того вечора 06 грудня 2019 року їхав транспортним засобом Renault Meganeз Тисова до Болехова по неосвітленій дорозі з сухим покриттям і не побачив червоний катафот, який був прикріплений на велосипеді та наїхав на велосипедиста. Коли зупинився на правій стороні, вийшов з авто, побачив розбите вікно автомобіля, позаду якого лежала шапка, а велосипед в кюветі. На обочині лежала потерпіла, він зразу викликав швидку, дочекався приїзду чоловіка потерпілої та працівників поліції, яким надавав пояснення. Коли потерпіла перебувала у лікарні, він особисто передавай їй кошти на лікування. У вчиненому розкаюється, просить вибачення у потерпілої та не позбавляти його водійських прав на керування транспортним засобом.

Крім визнання вини самим обвинуваченим ОСОБА_6 , його винуватість у вчиненому повністю доведена зібраними та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, поясненнями потерпілої ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
Так,з пояснень потерпілої ОСОБА_4 вбачається, що вона їхала в темну пору доби на велосипеді по дорозі, коли транспортний засіб під керуванням обвинуваченого вчинив на неї наїзд у м.Болехові по вул. Коновальця. З правої сторони тротуару не було, тому їхала з краю дороги, яка мала сухий та рівний асфальт. Зустрічного транспорту не було, велосипед був оснащений освітлювальними приладами. Автомобіль обвинуваченого, який їхав з включеними фарами, що переключалися з дальнього на ближнє світло, ніякого сигналу не подавав, вона тільки відчула поштовх ззаду. Обвинувачений був в лікарні, куди її привезли. Чи приходив він у палату до неї, не пам"ятає, оскільки втрачала свідомість. Зі слів її сестри, обвинувачений двічі приходив до її чоловіка і дав по 10 тис. гривень і більше не цікався її здоров"ям. Мати обвинуваченого приносила кульок з медикаментами, вартість яких оцінити не може, оскільки передала медикаменти на потреби іншим особам.

Окрім того, потерпіла в судовому засіданні відмовилася приймати в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 євро, що еквівалентно 37 100,00 грн. та вибачення потерпілого за скоєне, мотивуючи тим, що вони подані із запізненням.

Пояснення обвинуваченого та потерпілої щодо обставин скоєного узгоджуються з матеріалами справи.

Як слідує з висновку експерта ОСОБА_10 СЕ-19/109/13/3-479ІТ/20 від 05.08.2020 при проведенні інженерно-транспортної експертизи, наїзд автомобілем марки RENAULT MEGANE реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_6 на велосипедиста ОСОБА_4 відбувся на проїздній частині дороги у АДРЕСА_1 та відносно елементів дороги знаходиться в місці, що передує зафіксованій ділянці осипу із дрібних уламків скла та пластмаси, довжиною 4,6 м та шириною 2,1 м, початок якої зафіксований на відстані 7 м до БЛ (а.с.181-186).
Зокрема, протоколом огляду місця події від 06 грудня 2019року із схемою та фототаблицями зафіксовано місце дорожньо-транспортної пригоди по вул. Є.Коновальця у м. Болехів із сполученням м. Болехів та с.Тисів. Ділянка дороги у даному місці пряма, без вибоїн, асфальт сухий. Огляд проводився у темну пору доби. На вказаній ділянці будь-яке освітлення дороги та дорожня розмітка відсутні. По праву та ліву сторону вище вказаної дороги розташовані житлові будинки.
Огляд проводився в напрямку м.Болехів, де на правій частині дороги ближче до узбіччя мається осип, а саме дрібні уламки скла та пластмаси, загальним розміром 4,6м на 2,1м. Початок одного осипу знаходиться на відстані 7 метрів до умовного перпендикуляра, який проведено від електроопори № 896. Праворуч від вказаного осипу та проїзної частини мається трав`янисте узбіччя розміром 2,8 м., яке переходить в канаву розміром 2,9 м., вкрите уламками пластмас чорного кольору від автомобіля. В канаві на відстані 3,3м від дороги виявлено велосипед сірого кольору, руль та заднє колесо, яке деформоване.
На відстані 85 м від початку осипу виявлено автомобіль марки «Рено Меган» д.н.з. НОМЕР_1 ., який розміщений передньою частиною в напрямку м.Болехів, дещо вправо до узбіччя. Відстань від заднього колеса до узбіччя становить 0,3м., від переднього правого колеса відстань - 0,07м.
Під час поверхневого огляду автомобіля виявлено пошкодження: відсутня частина правого крила автомобіля, розбите переднє скло пасажирських дверей, диск переднього правого колеса дещо деформований та колесо спущене, відсутнє праве переднє дзеркало заднього бачення. На лобовому склі справа маються тріщини у формі павутини.
Біля в`їзду на територію домогосподарства АДРЕСА_2 виявлено шапку червоного кольору.
Ширина проїзної частини у місті огляду становить 7,2метра, ширина лівого узбіччя трав`янистого від проїзної частини - 3,7м, яка переходить в канаву, шириною 2,5м.
На вказаній дорозі, де відбулося ДТП, будь-яких слідів гальмування або юзу не виявлено.
З місця пригоди вилучено: шапку червоного кольору, плями пластмаси від автомобіля та дзеркал, велосипед сірого кольору; автомобіль марки «Рено Меган» д.н.з. НОМЕР_1 доставлено на територію Долинського ВП Калуського ВП ГУНП Івано-Франківської області та змиви плями з керма речага коробки, які постановою від 07 грудня 2019 року визнані речовими доказами (а.с.131-144, 191).
Ухвалою слідчого судді Болехівського міського суду від 11 грудня 2019 року накладено арешт на автомобіль марки Рено Меган, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_11 (а.с.203-204).
Висновком експерта ОСОБА_10 СЕ-19/109/13/3-478ІТ/20 від 26.06.2020 при проведенні інженерно-транспортної експертизи стверджується, шо на момент експертного огляду та дослідження гальмівна система та рульове керування автомобіля марки Renault Megane реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходилась у працездатному стані (а.с. 177-180).
Згідно висновку судово-медичної експертизи від 15 червня 2020року у гр. ОСОБА_4 виявлені рубці лівого стегна та лівої гомілки, які утворилися на місці ран. В зв`язку з тим, що медичні документи до 15.06.20 не надані, висловитись про характер ран від дії яких предметів утворилися, ступінь тяжкості їх, а також наявність інших будь-яких тілесних ушкоджень, характер їх та ступінь тяжкості немає можливості (а.с.147-148).
Висновком додаткової судово-медичної експертизи (по медичних документах) від 03 листопада 2020 року встановлено, що у гр. ОСОБА_4 мались тілесні ушкодження: закрита черепно- мозкова травма з забоєм головного мозку важкого ступеню, субарахноїдальним крововиливом, крововиливом в шлуночки головного мозку, саднами в ділянці обличчя, підшкірною гематомою в правій скронево-тім`яній ділянці; закрита травма таза з переломами лівої кульшової западини, верхньої гілки лобкової кістки зліва, лівої сідничної кістки з незначним зміщенням, міжм`язевою гематомою в лівій паховій ділянці; забійні рани в ділянках лівого стегна по задній поверхні та лівої гомілки на передній поверхні. Описані ушкодження спричинені дією тупих твердих предметів, могли утворитися при ударах до таких, в термін і за обставин, вказаних у постанові. Травма голови відноситься до ушкоджень тяжких, які небезпечні для життя в момент спричинення.

Ушкодження в ділянці таза та забійна рана в ділянці лівого стегна відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я, і не є небезпечними для життя в момент спричинення. Рана в ділянці лівої гомілки відноситься до ушкоджень легких, як таких, що викликали короткочасний розлад здоров`я (а.с. 149-164).
З метою перевірки і уточнення відомостей щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, наданих потерпілою ОСОБА_4 проведено слідчий експеримент від 07 жовтня 2021 року в м. Болехів, вул. Євгена Коновальця, біля буд. 95А, Болехівської ТГ Калуського району.
Зокрема, ОСОБА_4 вказала на місце, де відбувся наїзд, приблизно на відстані 3 метри від завершення в`їздних воріт на територію господарства 95А по вул. Є.Коновальця м. Болехів та на відстані 0,5 м. від правого краю початку асфальтного покриття на дорозі.
В ході проведення слідчого експерименту встановлено, що на вказаному місці дорожньо-транспортної пригоди на більш раніше асфальтне покриття накидано ще один шар асфальту, висотою приблизно 0.1 м.
З метою встановлення швидкості руху потерпілої ОСОБА_4 на велосипеді, їй було запропоновано тричі проїхати із такою самою швидкістю із якого вона їхала при ДТП, відрізок довжиною 10 метрів, за результатами якого установлено, що вона його здатна подолати, в перше - 3,2 с.; вдруге - 3,5 с.; в трете - 3,7 с., таким чином визначено середню швидкість руху - велосипед долав 2,9 метра за одну секунду.
Як виходить із матеріалів кримінального провадження, водій автомобіля Рено, моделі: Меган рухався із швидкістю 45 км/год., що при проведенні перерахунку встановлено, що автомобіль долає 12,5 м/с.
З метою встановлення видимості в напрямку проведення огляду виставлено автомобіль на відстані 62,5 метра від місця наїзду, після цього потерпілу на велосипеді поставлено на відстань 14,5 метра, що фактично відповідає її часу проїзду за п`ять секунд до місця наїзду.
Потерпілій ОСОБА_4 розмістила велосипеда на відстань із якою вона рухалася перед ДТП - 0,7 м. від краю більш старішого асфальтного покриття в напрямку до осі дороги.
В автомобілі увімкнено ближне світло фар, для цього було установлено максимальну видимість в напрямку руху; при цьому установлено що при відділенні особи із білим аркушем в руках, який тримається в напрямку видимості до автомобіля він зливається із дорогою приблизно на максимальній відстані 47,5 метри.
При встановленні, із вихідного положення, тобто автомобіль на відстані 62,5 м, а велосипедист та потерпіла на відстані 14,5 м. до місця наїзду, видимості велосипедиста було встановлено, що велосипеда та самого велосипедиста не видно, а тільки чітко видно увімкнений світловий елемент червоного кольору та частково освітлюється дорога від переднього освітлювача.
Після цього, учасникам слідчої дії запропоновано вийти на положення, для автомобіля 50 метрів, а велосипедисту на положення 11,6 метрів, та установлено, що тільки чітко видно увімкнений світловий елемент червоного кольору, та частково освітлюється дорога від переднього освітлювача та частково проглядається заднє колесо від велосипеда.
Учасникам слідчої дії запропоновано вийти на положення, для автомобіля 25 метрів, а велосипедисту на положення 8,7 метрів, та установлено, що чітко видно увімкнений світловий елемент червоного кольору, та як освітлюється дорога від переднього освітлювача та чітко видно на увесь зріст велосипедиста та сам велосипед.
Також проведено поділ відстані, яку долає автомобіль та велосипедист за одну секунду, та установлено, що за 0,5 с. автомобіль долає 6.25 м. велосипедист долає 1,45 м.
Після цього, учасникам слідчої дії запропоновано вийти на положення, для автомобіля 31,5 метрів, а велосипедисту на положення 7,25 метрів, та установлено, що видно чітко увімкнений світловий елемент червоного кольору, та як освітлюється дорога від переднього освітлювача та чітко видно на увесь зріст велосипедиста, частково проглядається голова та сам велосипед (а.с. 165-170).
Відповідно до висновку експерта ОСОБА_12 СЕ-19/109-21/13676-ІТ від 22.12.2021 при проведенні інженерно-транспортної експертизи встановлено, що в заданій дорожньо-транспортній ситуації, водій автомобіля марки Renault Megane реєстраційний № НОМЕР_2 ОСОБА_6 повинен був, із технічної точки зору, керуватися вимогами пунктів 12.2; 12.4 та 12.3 Правил дорожнього руху України.
У відповідності до вимог вказаних пунктів ПДР України в ситуації, яка склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля ОСОБА_6 повинен був, із технічної точки зору, рухатися даною ділянкою дороги швидкістю, яка не перевищує 50км/год, а з моменту виникнення небезпеки для руху (можливості виявлення світла ліхтаря червоного кольору, який розташовано в задній частині велосипеда) негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху виконати маневр об`їзду перешкоди.
При заданому комплексі вихідних даних, водій автомобіля марки Renault Megane реєстраційний № НОМЕР_2 ОСОБА_6 , рухаючись зі швидкістю 45км/год; 50км/год та 60км/год, мав технічну можливість уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_4 шляхом зниження швидкості руху автомобіля до швидкості велосипеда з моменту виникнення небезпеки для руху.
При заданому комплексі вихідних даних, причиною настання дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору стали обставини, які пов`язані із невідповідністю дій водія автомобіля марки Renault Megane реєстраційний НОМЕР_2 ОСОБА_6 вимогам пунктів 12.3 Правил дорожнього руху України (а.с. 171-176).
За клопотанням строни захисту щодо дій обвинуваченого після вчинення ДТП та надання потерпілій коштів на відшкодування завданих збитків, судом допитані свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Зокрема, свідок ОСОБА_8 пояснила, що, перебуваючи за кордоном, дізналася про те, що її син ОСОБА_6 потрапив у ДТП, тому попросила свою подругу ОСОБА_9 відвезти кошти потерпілій в лікарню м.Калуш, де вона перебувала на лікуванні.
Надалі, коли потерпіла ОСОБА_13 перебувала вже вдома, то вона разом із чоловіком вирішили поїхати до неї, оскільки мама і сестра потерпілої написали їй в смс-повідомленнях про те , що потерпілій необхідні медикаменти (бинти та уколи). Тому, взявши вказані речі та гроші в сумі 500 дол. США, вони поїхали до потерпілої додому. Вийшов з будинку її чоловік, сказав, що потерпіла нікого не хоче бачити, і вони залишили пакет з медикаментами та 500 доларів чоловіку потерпілої ОСОБА_14 та повернулись додому.

Через деякий час вона знову з сином ОСОБА_6 поїхали до потерпілої, але їх до будинку не впустили, мотивуючи тим, що потерпіла не хоче нікого бачити. Вказала, що з часу вчинення сином ДТП ними було надано кошти потерпілій в сумі 1500 доларів США.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що їй відомо проте, що обвинувачений, вчинивши наїзд на потерпілу, надав їй першу медичну допомогу, викликав поліцію. На наступний день зранку вона з ним поїхали в Калуську лікарню, щоб відвідати потерпілу, але їх в палату не впустили через важкий стан потерпілої і вони передали чоловіку потерпілої 10 тис. грн., з приводу чого вона записала суму у блокнот, а чоловік потерпілої підписав, що взяв у неї цю суму. Однак, на даний час вказаний блокнот у неї не зберігся.

Через деякий час в лікарні було передано чоловіку потерпілої ще 20 000,00 грн., про отримання цих грошей він написав розписку.

Вони бачили в лікарні тільки чоловіка та сестру потерпілої, які не допускали їх до потерпілої. Обвинувачений шкодував з приводу того, що сталося.

Отже, сукупність зазначених вище доказів свідчать про те, що внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_4 отримала тяжкі тілесні ушкодження, які настали у результаті порушення наведених норм ПДР водієм ОСОБА_6 та знаходяться у прямому причинному зв`язку з ними, тому дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України.
Так, диспозиція ч. 2 ст. 286 КК України передбає відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспортного засобу особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому смерть або заподіяло тяжке тілесне ушкодження.
Згідно ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України є кримінальним тяжким злочином, вчиненим з необережності.
Таким чином, судом встановлена винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за вчинення якого він підлягає покаранню.
Відповідно до положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації.

При призначенні покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, одружений, на утриманні має двоє малолітніх дітей: Аріану, 2017р.н. та Ліану, 2020р.н., за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра в медичних закладах за місцем проживання не перебуває (а.с. 197-201, 206-207).
Відповідно до роз`яснень п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 25 грудня 2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, суди при призначенні покарання за ст. 286 КК України мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчиненого злочину.
Як встановив суд, обвинувачений одразу після вчинення наїзду на потерпілу, зупинившись, викликав швидку допомогу, вживав заходів на відшкодування шкоди та надання необхідних медикаментів для лікування потерпілої, відшкодувавши їй збитки на загальну суму 89 855,00 грн.

Однак, від отримання частини коштів, зокрема в сумі 1000 євро, що еквівалентно 37 100,00 грн. потерпіла відмовилась.
Представник Калуського районного сектору №1 філії ДУ «Центру пробації» в Івано-Франківській області ОСОБА_15 надала суду досудову доповідь про обвинуваченого, з якої вбачається, що з врахуванням інформації, яка характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (а.с.79-81), з чим і погодився прокурор, виступаючи в судових дебатах.
Як передбачено ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Суд вважає, що фактичні обставини справи, які пом`якшують покарання, серед яких: щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення ним дій після ДТП з метою надання допомоги потерпілій, добровільне часткове відшкодування завданих збитків, відсутність обставин, що обтяжують покарання, з врахуванням особи обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, його молодого віку, наявність на його утриманні двох малолітніх дітей, дають підстави застосувати для ОСОБА_6 положення ст.75 КК України, оскільки виправлення останнього та попередження скоєння нових злочинів можливо досягти без ізоляції його від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкоюта виконанням покладених на нього обов`язків і застосування до нього вимог ст. 76 КК України .

Ці висновки кореспондуються з положеннями п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно яких судам належить обговорювати питання про призначення менш суворого покарання - особам, які вперше вчинили злочини, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину.
При визначенні обов`язків, які необхідно покласти на обвинуваченого та тривалості іспитового строку, суд враховує характер і тяжкість вчиненого злочину, вид і строк призначеного покарання, дані, що характеризують особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих обставин.

Слід зазначити, що звільнення від відбування покарання з випробуванням полягає у звільненні засудженого від основного покарання за умови, що він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Крім того, іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.
Так, відповідно до ст.78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Що ж стосується застосування до обвинувачення додаткового покарання, яке відповідно до санкції ч. 2 ст. 286 КК України є факультативним покаранням і питання про його призначення є правом, а не обов`язком суду, то з урахуванням викладених вище обставин вчиненого правопорушення та його наслідків, суд приходить до висновку про позбавлення обвинуваченого права керування транспортним засобом терміном на один рік шість місяців.
Заявлений потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 моральної шкоди та витрат на правову допомогу підлягає частковому задоволенню, оскільки винність обвинуваченого у заподіянні потерпілій тілесних ушкоджень внаслідок ДТП є доведеною.
Так, пунктом 10 ч. 1 ст. 56 КПК України передбачено, що упродовж кримінального провадження потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди.
Згідно ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Як зазначено ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими кримінальним процесуальним кодексом України.
Відповідно до положень статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частина друга цієї статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, тобто особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
В судовому засіданні потерпіла в рахунок відшкодування заявлених нею матеріальних збитків на суму 15000,00грн.- вартість пошкодженого велосипеда, отримала від обвинуваченого вказану суму, що свідчить проте, що вимоги в цій частині позову повністю відшкодовані.

Що ж до вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 500 000,00 гривень, то слід звернути увагу на те, що згідно вимог ЦПК України, розмір відшкодування моральної шкоди підлягає доведенню та має кореспондувати глибині та силі страждань, які мала потерпіла у зв`язку із порушенням її прав, а також відповідати поведінці завдавача шкоди.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ЦПК України, встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно вимог ст. 78 ЦПК України щодо допустимості доказів, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
В процесі розгляду справи встановлено, що обвинувачений, як цивільний відповідач, вживав заходів на відшкодування моральної шкоди та зіславшись на розписки, які є в матеріалах справи, показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , вказував, що ним відшкодовано потерпілій кошти: 20 000,00 грн. - згідно розписки, 10 000,00грн. - за показанням свідка ОСОБА_9 , 1000доларів США, які надав потерпілій 18.05.2022року в судовому засіданні, 1000 доларів США - за показаннями свідка ОСОБА_8 .

Потерпіла визнала, що нею в рахунок відшкодування моральної шкоди отримано: 20 000,00грн. - згідно розписки, 1000доларів США - 18.05.2022року в судовому засіданні, а також 500 доларів США, які отримав її чоловік, внаслідок чого зменшила позовні вимоги та вказує про неправдивість показань свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 щодо отримання від них коштів в розмірі 10 000,00грн. та 500 доларів США, з чим і погоджується суд.

Так, в матеріалах справи міститься оригінал розписки (а.с.222), із змісту якого вбачається, що ОСОБА_14 (чоловік потерпілої) взяв фінансову матеріальну підримку в розмірі 20 000,00грн. від ОСОБА_6 10 грудня 2019року.

З письмової заяви ОСОБА_16 (на а.с.105-106) вбачається факт отримання в кінці січня 2020року від ОСОБА_8 , матері обвинуваченого - 500 доларів США та пакет з ліками, якими вони розпорядилися, роздавши їх на благодійність.

В судовому засіданні 18 травня 2022року потерпіла отримала від обвинуваченого 1000 доларів США в рахунок часткового відшкодування цивільного позову.

Отже, загальна сума відшкодування витрат морального характеру становить 20 000,00 грн. та 1500 доларів США.

Що стосується показань свідків ОСОБА_8 з приводу надання нею ще 500 доларів США та свідка ОСОБА_9 про передачу 10 000,00грн., то вони не приймаються судом до уваги і є не допустимими доказами в розумінні ст. 78 ЦПК України, оскільки показаннями свідків не може доводитися факт виконання грошового зобов`язання за відсутності складання відповідної розписки про отримання вказаних коштів зі сторони потерпілої ОСОБА_16 .
Щодо визначення розміру відшкодування потерпілій моральної шкоди, то в цьому випадку суд бере до уваги роз`яснення п.п.5,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 лютого 1995року №4, який зазначає, що суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.
Розмір відшкодування моральної шкоди, на думку суду, не повинен призводити до збагачення особи.
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, ступінь фізичних та душевних страждань потерпілої ОСОБА_4 , які вона зазнала внаслідок вчиненого щодо неї кримінального правопорушення.

Крім цього, суд враховує й те, що потерпіла тривалий час знаходилася на лікуванні та перенесла операції, внаслідок яких стала інвалідом 3 групи, що порушило її звичний уклад життя, а також зазнала сильних душевних страждань у зв`язку із пошкодженням здоров`я та фізичним болем в ході реабілітації, порушення нормального способу її життя та вважає, що розмір суми відшкодування моральної шкоди становить 150 000,00 грн.
Разом з тим, як встановив суд, обвинувачений частково відшкодував моральні збитки потерпілій на суму 74 855,00грн., з них: 20 000,00грн. та 1500 доларів США, що еквівалентно на момент постановлення вироку за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення 54 855,00грн. (1500*36,57), що відповідає п.14 положень Постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» .

Від отримання 1000євро, що еквівалентно 37 100,00грн. (37,10 *1000), потерпіла відмовилась в судовому засіданні, тому вони не підлягають до зарахування.

Відтак, з врахуванням сплачених коштів до відшкодування моральної шкоди з обвинуваченого в користь потерпілої необхідно стягнути 75 145, 00 грн. (150 000,00 -74 855,00).

Щодо понесених потерпілою судових витрат в розмірі 20 000, 00 грн., то згідно акту виконаних робіт, складений адвокатом ОСОБА_5 , такі витрати становлять: ознайомлення з матеріалами справи та надання правової консультації - 5000, 00 грн., складання адвокатського запиту до Долинського ВП ГУНП та інших документів - 2500, 00 грн., участь в проведенні проведення слідчих дій під час досудового розслідуванні- 3000, 00 грн., підготовка позовної заяви 2500,00 грн., участь адвоката у судових засіданнях 7000, 00грн.(а.с.69).
Положеннями ч.1ст.124 КПК України, передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

В силу п.1 ч.1 ст.118 КПК України, до процесуальних витрат належать і витрати на правову допомогу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України, розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

З наведеним розрахунком щодо вартості судових витрат, суд частково не погоджується, оскільки матеріали справи не містять даних про складання адвокатського запиту до Долинського ВП ГУНП та інших документів, яку оцінено в 2500, 00 грн.
А тому, з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_4 підлягають стягненню судові витрати в сумі 17 500,00 грн.
Витрати, пов`язані з проведенням експертних досліджень, на підставі ст.118 КПК України, включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинуваченого, оскільки відповідно до ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, який накладений ухвалою слідчого судді Болехівського міського суду від 11 грудня 2019року.
Долю речових доказів суд вирішує згідно вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.100, 124, 368,373, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання три роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік шість місяців.
Згідно ст.75, 76 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання у виді три роки позбавлення волі з випробуванням, за умови, що протягом одного року шість місяців іспитового строку він не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Цивільний позов про відшкодування моральної шкоди (з врахуванням уточнених позовних вимог) задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 75145 (сімдесят п"ять тисяч сто сорок п"ять) грн. моральної шкоди та 17500 (сімнадцять тисяч п"ятсот) грн. судових витрат.
В решті позовних вимог відмовити.
До набрання вироку законної сили підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 немає.
Заходи забезпечення кримінального провадження, а саме арешт, накладений ухвалою слідчого судді Болехівського міського суду від 11 грудня 2019 року на автомобіль марки, Рено Меган, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_11 - скасувати.
Речові докази :
- автомобіль марки Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на території Долинського ВП ГУНП в Івано-Франківській області- повернути ОСОБА_11 , як власнику.
- велосипед марки Esperia, який зберігається на території тимчасово затриманих транспортних засобів відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області - повернути потерпілій ОСОБА_4
- уламки пластмаси, змиви із керма та важеля перемикання передач автомобіль марки Renault Megane знищити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення експертиз:
- № СЕ-19/109/13/3-478ІТ/20 від 26 червня 2020 року у розмірі 1634,50 гривень;
- № СЕ-19/109/13/3-479ІТ/20 від 05 серпня 2020 року у розмірі 1634,50 гривень;
- № СЕ-19/109/21/13676-ІТ від 22 грудня 2021 року у розмірі 1716,20 гривень.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Болехівський міський суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1