Справа № 754/4067/22
У Х В А Л А
Іменем України
21 липня 2022 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві у кримінальному провадженні № 0002113 від 24 березня 2019 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:
19 червня 2017 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покрання з іспитовим строком 2 роки;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_4
сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Деснянського районного суду м. Києва на стадії судового розгляду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002113 від 24 березня 2019 року відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.
В ході судового розгляду прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 на 60 днів з визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Клопотання прокурора обґрунтовується тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, за який законом передбачено відповідальність у виді позбавлення волі на строк до 5 років, раніше судимий, може переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Представник потерпілого при вирішенні клопотання поклався на розсуд суду.
Захисник, позицію якого підтримав обвинувачений, просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, оскільки відсутні ризики, на які посилається прокурор у своєму клопотанні.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання, матеріали судового провадження, суд приходить до наступного.
У відповідності до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 31 травня 2022 року до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 27 липня 2022 року з визначенням застави у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Прокурор зазначає, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилався прокурор у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу та позицію захисту, суд приходить до наступного.
Прокурор, розкриваючи ризик переховування обвинуваченого від суду, посилається, на тяжкість можливого покарання, що передбачає позбавлення волі на тривалий термін.
Наведена обставина у виді тяжкості покарання, на переконання суду, сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Ризик переховування від суду, суд також оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та вважає, що вказаний ризик є реальним. При цьому судом прийнято до уваги, що обвинувачений ОСОБА_3 в ході досудового розслідування перебував тривалий час у розшуку, ухилявся від органу досудового розслідування. Крім того, до ОСОБА_3 застосувався інший більш м`який запобіжний захід, а саме у виді особистого зобов`язання, однак це не стало стримуючим фактором для нього, останній ухилився від органу досудового розслідування.
Крім того, суд вважає, що наведений прокурором ризик вчинення іншого кримінального правопорушення також є реальним з огляду на те, що ОСОБА_3 раніше судимий за вчинення корисливого злочину, обвинувачується у вчиненні нового кримінального правопорушення в період відбування покарання з випробуванням, офіційно не працевлаштований, а відтак немає стабільного джерела доходів.
Суд уважно ставиться до того, що зі сплином часу продовження запобіжного заходу потребує більшого обґрунтування тих ризиків, на які посилається сторона обвинувачення і що прокурор повинен надавати додаткові підстави щодо цього питання, проте вже надані прокурором доводи існуючих ризиків дозволяє суду прийти до висновку, що існуючий запобіжний захід цілком відповідає встановленим ризикам та особі обвинуваченого.
Застосування щодо ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання реалізації ним встановлених ризиків переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Крім того, під час розгляду кримінального провадження не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, також судом не отримано відомостей, щодо комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.
Тому наразі відсутні підстави для того аби змінити обраний обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки обставини, які зазначені захисником, обвинуваченим не виключають наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризиків переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 3. ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
При цьому, згідно п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи обставини кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_3 його майновий та сімейний стан, тяжкість кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, та вимоги закону, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим, покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, вважаю за необхідне визначити заставу у розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 177, 178, 182, 183, 199, 350, 369-372 КПК України,
У Х В А Л И В :
Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів, а саме до 18 вересня 2022 року (включно).
Визначити розмір застави у розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 24 810 (двадцять чотири тисячі вісімсот десять) грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок : ТУ ДСАУ в місті Києві, , МФО 820172, банк Державна казначейська служба України в м. Києві, рахунок UA1012089.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі протягом дії ухвали.
З дня внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , строком до 18 вересня 2022 року включно, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
1/ прибувати за викликом до суду;
2/ повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
3/ не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу суду.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_3 з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 та суддю Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 .
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_3 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Ухвалу суду направити до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України для виконання.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення через Деснянський районний суд м. Києва.

Суддя -