Справа № 185/5969/22
Провадження № 1-кп/185/602/22
У Х В А Л А
про призначення судового розгляду

11 серпня 2022 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000271 від 17 травня 2022 року відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України та відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

08 серпня 2022 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000271 від 17 травня 2022 року відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України та відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України.

Ухвалою суду від 09 серпня 2022 року по вказаному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив призначити обвинувальний акт у кримінальному провадженні до судового розгляду. Зазначив, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України і поверненню в порядку ст. 314 КПК України не підлягає, підстав для закриття кримінального провадження не має, кримінальне провадження підсудне Павлоградському міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Заперечень проти призначення обвинувального акту до судового розгляду від учасників не надійшло.

Заслухавши прокурора, обвинувачених, їх захисників, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав.

Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області.

Прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_1 . На думку прокурора, лише запобіжний захід в виді тримання під вартою здатний забезпечити виконання обвинуваченими покладених на них процесуальні обов`язки під час розгляду справи, в іншому випадку цілком ймовірно, що обвинуваченими можуть бути прийнято спроби переховування від суду, а також можуть перешкоджати кримінальному провадженню в спосіб вчинення тиску на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому застосування альтернативних запобіжних заходів недоцільно.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив змінити на особисте зобов`язання або поруку, його захисник ОСОБА_7 , також заперечував проти клопотання прокурора, зазначив, що ризики на які послався прокурор, останнім не доведені та просив змінити на більш м`який запобіжний захід, а саме на особисте зобов`язання або особисту поруку, надавши відповідне клопотання та заяву про бажання військовослужбовців взяти на поруки обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив передати на поруки в батальйон, його захисник ОСОБА_8 також заперечувала проти клопотання прокурора, зазначивши, що відсутні ризики для тримання під вартою її підзахисного та просила змінити на більш м?який запобіжний захід, а саме особисте зобов`язання або особисту поруку, надавши відповідне клопотання та заяву про бажання військовослужбовців взяти на поруки обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив передати на поруки в батальйон, його захисник ОСОБА_8 також заперечувала проти клопотання прокурора, зазначивши, що відсутні ризики для тримання під вартою її підзахисного та просила змінити на більш м?який запобіжний захід, а саме особисте зобов`язання або особисту поруку, надавши відповідне клопотання та заяву про бажання військовослужбовців взяти на поруки обвинуваченого ОСОБА_5 .

Суд, заслухавши думки учасників стосовно клопотання прокурора про продовження обвинуваченимо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою приходить до такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. При цьому, положення третього речення ч. 3 ст. 315 КПК України щодо автоматичного продовження строку тримання під вартою чи домашнього арешту без наявності відповідних клопотань учасників кримінального провадження рішенням Конституційного суду України № 1-р/2017 від 23 листопада 2017 року визнано неконституційним. У вказаному рішенні зазначено, що Конституційний Суд України вважає, що положення третього речення частини третьої статті 315 Кодексу в частині, що передбачає поширення продовження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжних заходів у виді домашнього арешту чи тримання під вартою, обраних під час досудового розслідування, без клопотань учасників кримінального провадження, зокрема прокурора, та без перевірки судом обґрунтованості підстав для їх застосування, за яких такі запобіжні заходи були обрані на стадії досудового розслідування, суперечить вимогам частин першої, другої статті 29 Конституції України. Під час судового провадження у суді першої інстанції (проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду) прокурор як сторона обвинувачення має обов`язок підтримувати публічне обвинувачення у суді, доводити винуватість особи та необхідність продовження запобіжного заходу шляхом подання відповідних клопотань щодо цього продовження.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої та перебуває під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4». Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Вказане свідчить, що обвинувачений, перебуваючи на волі зможе залишити місце служби та ймовірніше за все прийме спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченим не будуть вживатися перешкоди у відправленню правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, - судом не встановлено. Також в Україні діє воєнний стан.

Також суд вважає, що ризик прийняття обвинуваченим спроб незаконного впливу на потерпілих ті свідків, які безпосередньо перед судом не допитані, з метою переконання або змушення останніх надати покази в вигідному для нього аспекті є реальним.

При наданні оцінки ступеню ризику стосовно вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, суд враховує те, що думка прокурора є слушною, що підтверджує наявність цього ризику.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що ризики, що обвинувачений буде переховуватися від суду, впливу на потерпілих та свідків, вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, знайшли свого підтвердження. А тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів, як особисте зобов`язання або особиста порука, не будуть достатніми для запобігання вищезазначеним ризикам, тому обвинуваченому ОСОБА_3 слід залишити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті та продовжити на 60 днів.

Суд в даному випадку вважає за доцільне не визначати і розмір застави.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої та перебуває під вартою на гауптвахті. Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Вказане свідчить, що обвинувачений, перебуваючи на волі зможе залишити місце служби та ймовірніше за все прийме спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченим не будуть вживатися перешкоди у відправленню правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, - судом не встановлено. Також в Україні діє воєнний стан.

Також суд вважає, що ризик прийняття обвинуваченим спроб незаконного впливу на потерпілих ті свідків, які безпосередньо перед судом не допитані, з метою переконання або змушення останніх надати покази в вигідному для нього аспекті є реальним.

При наданні оцінки ступеню ризику стосовно вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, суд враховує те, що думка прокурора є слушною, що підтверджує наявність цього ризику.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що ризики, що обвинувачений буде переховуватися від суду, впливу на потерпілих та свідків, вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, знайшли свого підтвердження. А тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів, як особисте зобов`язання або особиста порука, не будуть достатніми для запобігання вищезазначеним ризикам, тому обвинуваченому ОСОБА_4 слід залишити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті та продовжити на 60 днів.

Суд в даному випадку вважає за доцільне не визначати і розмір застави.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої та перебуває під вартою на гауптвахті. Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Вказане свідчить, що обвинувачений, перебуваючи на волі зможе залишити місце служби та ймовірніше за все прийме спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченим не будуть вживатися перешкоди у відправленню правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, - судом не встановлено. Також в Україні діє воєнний стан.

Також суд вважає, що ризик прийняття обвинуваченим спроб незаконного впливу на потерпілих ті свідків, які безпосередньо перед судом не допитані, з метою переконання або змушення останніх надати покази в вигідному для нього аспекті є реальним.

При наданні оцінки ступеню ризику стосовно вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, суд враховує те, що думка прокурора є слушною, що підтверджує наявність цього ризику.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що ризики, що обвинувачений буде переховуватися від суду, впливу на потерпілих та свідків, вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, знайшли свого підтвердження. А тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів, як особисте зобов`язання або особиста порука, не будуть достатніми для запобігання вищезазначеним ризикам, тому обвинуваченому ОСОБА_5 слід залишити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті та продовжити на 60 днів.

Суд в даному випадку вважає за доцільне не визначати і розмір застави.

Захисник ОСОБА_7 заявив клопотання про проведення судового розгляду у закритому судовому засіданні, відповідно п. 4 ч. 2 ст. 27 КПК України, так як це може призвести до розголошення таємниці, що охороняється законом, що підлягає задоволенню.

Суд, під час підготовки до судового розгляду, визначивши дату та місце проведення судового розгляду, з`ясувавши необхідність проведення судового розгляду у закритому судовому засіданні, з`ясувавши питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, вчинивши всі необхідні дії, завершує підготовку до судового розгляду.

Таким чином, в наявності достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Призначити кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України та відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 України до розгляду в судовому засіданні на 18 серпня 2022 року о 13.00 годині в приміщенні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово у закритому судовому засіданні за участю учасників кримінального провадження.

В судове засідання викликати учасників судового провадження: прокурора, потерпілих, обвинувачених, їх захисників.

Клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

В задоволені клопотання захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м?який запобіжний захід, а саме особисте зобов`язання або особисту поруку відмовити.

В задоволені клопотання захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м?який запобіжний захід, а саме особисте зобов`язання або особисту поруку відмовити.

В задоволені клопотання захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м?який запобіжний захід, а саме особисте зобов`язання або особисту поруку відмовити.

Обраний обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін та продовжити на 60 днів до 09 жовтня 2022 року включно, з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обраний обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін та продовжити на 60 днів до 09 жовтня 2022 року включно, з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обраний обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін та продовжити на 60 днів до 09 жовтня 2022 року включно, з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Строк дії ухвали в частині продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 09 жовтня 2022 року включно.

Ухвала, в частині продовження дії запобіжного заходу може бути оскаржена обвинуваченим, його захисником, прокурором, безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, в іншій частині оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1