08 вересня 2022 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Чимишлія Республіки Молдова, громадянина Республіки Молдова, проживаючого в АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 396 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Прокурор просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі прокурор вважає оскаржуване рішення незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам.
На думку апелянта, обвинувальний акт відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки орган досудового розслідування виклав усі обставини, які необхідні для початку судового розгляду кримінального провадження, зокрема, вказав місце, час, дату та дії обвинуваченого, які, на думку органу досудового розслідування та прокурора, мають ознаки кримінального правопорушення з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність, тобто виклав всі необхідні для прийняття судового рішення фактичні обставини і правову кваліфікацію інкримінованого обвинуваченому злочину.
Водночас, кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду, до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи, перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого, тощо. При цьому, суд не є стороною кримінального провадження та не вправі спонукати прокурора до уточнення обвинувального акту, внесення до нього змін, у тому числі щодо фактичних обставин скоєння злочину, тощо.
Відтак, вважає, що під час підготовчого судового засідання суд першої інстанції вийшов за межі стадії та висловив свою думку про обставини, які підлягають доказуванню саме під час судового розгляду, тобто, кваліфікація кримінальних правопорушень, об`єм обвинувачення та вина.
Крім того, прокурор вважає, що судом не враховано його повноважень, передбачених ст. ст. 338, 339 КПК України, щодо можливості під час судового розгляду змінити обвинувачення або висунути додаткове обвинувачення, у зв`язку з чим, судом надається можливість обвинуваченому підготуватись до захисту за новим обвинуваченням, що не є порушенням його прав.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
Дослідивши вказаний обвинувальний акт, суд першої інстанції дійшов висновку, що він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому підлягає поверненню прокурору, з огляду на те, що при викладенні фактичних обставин щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 187 КК України, органом досудового розслідування не зазначено про таку кваліфікуючу ознаку як повторність вчинення злочину ОСОБА_6 , хоча його дії органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 187 КК України як пособництво у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, та з погрозою застосування насильства, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, вчиненого повторно, що, у свою чергу, не дає можливості зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною кваліфікацією, тобто не наведено всіх обов`язкових ознак об`єктивної сторони злочину та свідчить про невідповідність формулювання обвинувачення правовій кваліфікації інкримінованого злочину.
Не зазначено з яких підстав орган досудового розслідування висуває обвинувачення ОСОБА_6 в тому, зокрема, що він вчинив розбій повторно, тобто, чи з підстави того, що він раніше вчинив будь-який із кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185, 186, 189-191 КК України, чи з підстави того, що він раніше вчинив розбій або бандитизм.
При викладенні правової кваліфікації за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 187 КК України відносно ОСОБА_6 така кваліфікуюча ознака як «розбій, поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище», відсутня, в той час як з викладених в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення вбачається, що інші співучасники злочину проникли в домоволодіння потерпілої ОСОБА_7 .
За епізодом крадіжки у потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він, за попередньою змовою з двома невстановленими особами, 14.12.2017 р. вчинив таємну крадіжку майна у потерпілого ОСОБА_8 , поєднану з проникненням у житло, однак вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно, що свідчить про невідповідність формулювання обвинувачення правовій кваліфікації інкримінованого ОСОБА_6 злочину.
При формулюванні обвинувачення за даним епізодом за ч. 3 ст.185 КК України органом досудового розслідування також не зазначено про повторність вчинення крадіжки, і такої кваліфікуючої ознаки як «попередня змова з двома невстановленими особами», яка міститься при викладенні фактичних обставин, однак відсутня у формулюванні обвинувачення, що свідчить про неконкретність обвинувачення та наявності протиріч.
Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_6 також обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого злочину, одним з обов`язкових елементів складу якого (об`єктивна сторона) є заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого чи особливо тяжкого злочину. Однак, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_6 відсутні відомості про те, чи встановлена судовим актом (вироком чи ухвалою суду) кваліфікація діяння двох невстановлених осіб, у заздалегідь не обіцяному приховуванні якого обвинувачується ОСОБА_6 .
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, оскільки не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, що є суттєвим та перешкоджає призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, зокрема: якщо він містить положення, що суперечать одне одному; містить недопустиму натуралізацію опису злочину; не підписаний слідчим чи не затверджений прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки.
Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.
Відповідно до вимог ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження апеляційним судом встановлено, що обвинувальний акт містить, серед іншого, виклад фактичних обставини вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і частину статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Також в ньому зазначені анкетні дані обвинуваченого, найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада прокурора; обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання. До обвинувального акту додані реєстр матеріалів досудового розслідування та розписки обвинуваченого про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.
Тобто, цей процесуальний документ за формою та змістом повністю відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, оскільки в ньому зазначені всі відомості, про які йдеться в ст. 291 КПК України.
Висновки суду про те, що в обвинувальному акті невірно викладено формулювання обвинувачення, яка не відповідає кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 , а також відсутні відомості про те, чи встановлена судовим актом (вироком чи ухвалою суду) кваліфікація діяння двох невстановлених осіб, у заздалегідь не обіцяному приховуванні якого обвинувачується ОСОБА_6 , є передчасними та такими, що виходять за межі предмету судового розгляду, який вирішується судом у підготовчому судовому засіданні.
З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що викладення прокурором в обвинувальному акті саме тих фактичних обставин, які він вважає встановленими, ґрунтується на законі. Крім того, враховуючи зміст ч. 1 ст. 337 КПК України, відповідно до якого судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд позбавлений права вийти за межі вже складеного обвинувального акта, а тим більше фактично надати вказівку прокурору щодо формулювання нового обвинувачення або іншої кваліфікації дій обвинувачених.
Отже, враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно, на стадії підготовчого судового розгляду, почав оцінювати правильність встановлення фактичних обставин справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, що є передчасним та таким, що порушує, передбачений ст. 26 КПК України, принцип диспозитивності, відповідно якому, суд, у кримінальному провадженні, вирішує лише ті питання, які внесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.
Отже, на думку апеляційного суду, повернення обвинувального акту із зазначених в ухвалі підстав, призведе до затягування розгляду кримінального провадження, і як наслідок, до порушення передбачених ст. 28 КПК України розумних строків судового розгляду.
В той час як про обов`язковість дотримання розумного строку розгляду кримінальних справ неодноразово наголошував та встановлював порушення і Європейський суд з прав людини (справи «Смірнова проти Росії» від 24.07.2003 р., «Вітрук проти України» від 16.09.2010 р., «Юртаєв проти України» від 31.01.2006 р. та інші).
Враховуючи наведене, ухвала суду першої інстанції не може вважатися законною і обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню, а обвинувальний акт з матеріалами кримінального провадження поверненню до суду першої інстанції з призначенням нового розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.
Керуючись ст. ст. 291, 376, 404, 405, 407, 409, 415, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу прокурора Веселинівського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.
Призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3