Справа № 129/883/19
Провадження №11-кп/801/338/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю учасників провадження:
прокурора ОСОБА_6
захисника обвинувачених адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження №0000406, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 10.07.2017. за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні прокурора Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_8 та захисника обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 на вирок Ладижинського міського суду Вінницької області від 14 січня 2022 року по обвинуваченню
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , азербайджанця, громадянина Республіки Азербайджан, уродженця міста Баку Республіки Азербайджан, жителя АДРЕСА_1 , з середньою технічною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , азербайджанця, громадянина Республіки Азербайджан, уродженця міста Євлах Республіки Азербайджан, зареєстрованого по АДРЕСА_2 , фактично проживаючого в АДРЕСА_3 , з вищою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, не працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

Зміст судового рішення та встановлені судом обставини.
Вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 14 січня 2022 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_9 у строк покарання строк попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні з 10.07.2017. по 07.08.2017. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Початок строку покарання постановлено рахувати з дня затримання на виконання вироку.
ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_10 у строк покарання строк попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні з 10.07.2017. по 17.07.2017. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Початок строку покарання постановлено рахувати з дня затримання на виконання вироку.
Стягнуто з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в рівних частинах на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 20473 (двадцять тисяч чотириста сімдесят три) гривні 20 копійок.
Вирішено питання про забезпечення заходів кримінального провадження у виді застави, арешту майна, а також долю речових доказів.

Судом установлено, що ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, 10 липня 2017 року вступивши в попередню змову на заволодіння чужим майном, на автомобілі «BMW-523» з латвійським державним номерним знаком НОМЕР_1 , належному ОСОБА_9 , о 08:40 годин приїхали до міста Гайсин Вінницької області, де в період часу з 11:40 годин до 13:00 годин перебували по вулиці Високовича. ОСОБА_9 залишився в автомобілі, а ОСОБА_10 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, вийшли з автомобіля та спостерігали за перехожими, підшукуючи об`єкт для нападу.
Приблизно о 13:00 годині ОСОБА_10 помітив раніше йому не знайому ОСОБА_11 , яка рухалась тротуаром по вулиці Високовича в напрямку дитячої лікарні. Помітивши на шиї ОСОБА_11 золотий ланцюк з підвіскою, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, об`єднані єдиним умислом на відкрите викрадення чужого майна, продовжили спостерігати за потерпілою, яка рухалась по 2-му провулку Високовича.
Близько 13:05 години ОСОБА_9 припаркував керований ним транспортний засіб на узбіччі 2-го провулку Високовича побдизу дитячої клінічної лікарні, залишився в автомобілі, забезпечуючи можливість швидкого зникнення з місця події, а ОСОБА_10 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, вийшли з автомобіля. При цьому ОСОБА_10 зупинився на тротуарі навпроти ОСОБА_11 по ходу її руху, а особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з метою надання допомоги у разі необхідності, зупинився неподалік ОСОБА_10 .
Близько 13:10 години, коли ОСОБА_11 порівнялась з ОСОБА_10 , останній впритул наблизився до неї та зірвав з шиї виготовлений з золота 585 проби ланцюжок вагою 10,33 грами, вартість якого відповідно до висновку експерта №5478-5479/17-21 від 21.09.2017. складає 12110,58 гривень з підвіскою у вигляді знаку зодіака «близнюки» виготовлений з золота 585 проби вагою 2,78 грами, вартість якого відповідно до висновку експерта №5478-5479/17-21 від 21.09.2017. складає 3410,52 гривень. Після цього ОСОБА_10 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження швидко сіли в автомобіль під керуванням ОСОБА_9 та зникли з місця події, заподіявши ОСОБА_11 майнової шкоди на суму 15521,04 гривень.
Дії обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 суд кваліфікував за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що їх подала.
В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні прокурора Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_8 ставиться питання про скасування вироку Ладижинського міського суду Вінницької області від 14 січня 2022 року в частині призначення покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Просить в цій частині ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченим за пред`явленим обвинуваченням покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Апеляційна скарга мотивовані тим, що при призначенні покарання суд не врахував ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, а також особи обвинувачених, які фактично вини не визнали, надавали суперечливі показання щодо обставин вчинення злочину.
До початку апеляційного розгляду прокурором подано заяву про відмову від апеляційної скарги відповідно до ч3 ст.403 КПК України.

В апеляційній скарзі захисника обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 ставиться питання про зміну вироку суду через істотні порушення кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Просить закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведеністю вчинення особою кримінального правопорушення, а дії ОСОБА_10 кваліфікувати за ч.1 ст.186 КК України та призначити за цим законом покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000 гривень.
Апеляційна скарга мотивована тим, що в судовому засіданні не було доведено причетність ОСОБА_9 до вчинення злочину, натомість ОСОБА_10 надав показання про те, що він вчинив відкрите викрадення майна потерпілої один, інших осіб щодо своїх намірів не сповіщав. Крім цього вказує на істотні порушення кримінального процесуального закону, які полягають у проголошенні вироку у відсутності учасників провадження та порушенні права на захист в частині незабезпечення участі перекладача.

Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в судове засідання не з`явились, були повідомлені про час та місце судового засідання. Зі слів захисника ОСОБА_10 не спілкувався з ним протягом останнього тижня. Також захисником подано суду рішення №69 Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 03.05.2022. про заборону ОСОБА_9 в`їзду в Україну терміном на 3 роки до 03.05.2025.
Вирішуючи питання про поважність причини неприбуття в судове засідання суд враховує, що за приписами кримінального процесуального закону учасники провадження не мають права зловживати наданими правами. Так, установлено, що вирок суду першої інстанції в інтересах ОСОБА_9 та ОСОБА_10 оскаржений їх захисником, який і приймає участь в апеляційному провадженні в режимі відеоконференцзв`язку. Обвинувачені особисто не подавали заяв ані про відкладення судового розгляду, ані про здійснення провадження в режимі відеоконференції. Таки чином розгляд апеляційної скарги у їх відсутності не буде суперечити правам та інтересам обвинувачених.
Захисник обвинувачених адвокат ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній, прочив задовольнити в повному об`ємі скасувавши вирок суду в частині засудження ОСОБА_9 з закриттям провадження в цій частині через відсутність в діях особи складу кримінального правопорушення, а в частині засудження ОСОБА_10 змінити судове рішення, виключивши кваліфікуючу ознаку вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, визнати винним останнього за ч.1 ст.186 КК України та призначити покарання у виді штрафу в межах санкції частини статті.
Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що провадження за апеляційною скаргою прокурора підлягає закриттю, а апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення з огляду на наступне.
За змістом ст.403 КПК України в разі відмови від апеляційної скарги суд закриває апеляційне провадження. Оскільки прокурором подано відповідну заяву, провадження в цій частині підлягає закриттю.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з вироку, зазначені вимоги закону при постановленні вироку судом дотримані в повній мірі, а доводи апеляційної скарги захисника не спростовують висновків суду.
Стосовно доводів захисника в частині істотного порушення кримінального процесуального закону в частині порушення права обвинувачених на захист, що полягає у незалученні перекладача як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду суд наголошує, що відповідно до ч.3 ст.29 КПК України слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.
При цьому за положеннями ч.1 ст.68 КПК України у разі необхідності у кримінальному провадженні перекладу пояснень, показань або документів сторони кримінального провадження або слідчий суддя чи суд залучають відповідного перекладача.
Проте кримінальний процесуальний закон не покладає на слідчого чи суд обов`язку залучення перекладача у всякому випадку, коли обвинувачений є громадянином іншої держави, а лише в тому випадку, коли особа не володіє чи недостатньо володіє державною мовою. В будь-якому випадку участь перекладача є обов`язковою, коли про це підозрюваним (обвинуваченим) подано відповідну заяву.
Як встановлено матеріалами провадження та журналом судового засідання, обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ані під час досудового розслідування, ані під час судового розгляду клопотання про залучення перекладача не заявлялись.
Такими, що не ґрунтуються на законі, апеляційний суд вважає також доводи апеляційної скарги захисника в частині порушення права на захист, що пролягає у проголошенні вироку за відсутності обвинувачених та захисника.
За приписами ч.1 ст.376 КПК України судове рішення проголошується прилюдно негайно після виходу суду з нарадчої кімнати. Головуючий у судовому засіданні роз`яснює зміст рішення, порядок і строк його оскарження.
Також відповідно до ч.7 ст.376 КПК України копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Як убачається з журналу судового засідання, судове провадження щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_12 здійсювалось в режимі відеоконференції між Ладижинським міським судом Вінницької області та Приморським районним судом міста Одеси, де перебували обвинувачені та їх захисник адвокат ОСОБА_7
12 січня 2022 року в період з 09:39 годин до 10:45 години відбулись судові дебати, під час яких виступили прокурор ОСОБА_8 , потерпіла ОСОБА_11 , обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , а також їх захисник адвокат ОСОБА_7 . Також обвинуваченим було надано останнє слово, після чого суд негайно видалився до нарадчої кімнати для постановлення судового рішення (вироку) (т.3, а.с.192).
14 січня 2022 року після виходу суду з нарадчої кімнати в період з 13:02 години до 13:58 годин відбулось публічне проголошення вироку (т.3, а.с.193).
Проте під час проголошення вироку було виявлено непрацездатність системи, а саме відсутність технічної можливості з`єднання в режимі відеокоференції через відсутність інтернет зв`язку, про що складено відповідний акт від 14.01.2022 (т.3, а.с.194). Цього ж дня копії судового рішення були надіслані усім учасникам провадження, в тому числі обвинуваченим та їх захиснику (т.3, а.с.206-208).
За наведених обставин відсутні підстави вважати, що судом допущено істотні порушення кримінального процесуального закону під час проголошення вироку.
Стосовно ж доводів апеляційної скарги захисника в частині невідповідності висновків суду фактичним обставинам провадження та неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, суд зазначає, що згідно ч.1 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Як убачається з вироку, суд визнав доведеною вину ОСОБА_9 та ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.186 КК України , а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабежу), вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, що потягло неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, захисник зазначив, що судом не взято до уваги послідовні показання обвинуваченого ОСОБА_12 про те, що він вчинив відкрите викрадення майна потерпілої ОСОБА_13 сам, не повідомляючи про свої наміри ОСОБА_9 та особу, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження.
Проте такі доводи суперечать встановленим судом першої інстанції обставинам, яким суд надав належну оцінку.
Так, грабіж вчинений за попередньою змовою групою осіб має місце у тому випадку, коли учасники вчинення злочину діяли як співвиконавці. При цьому не виключається технічний розподіл ролей, за якого один з співучасників безпосередньо вилучає майно, а інший вчиняє дії для полегшення виконання злочинного наміру.
Також в постанові від 07.10.2020 у справі №589/2313/18 Верховний Суд вказав, що співучастю у злочині є умисна спільна участь декількох осіб (суб`єктів злочину) у вчиненні умисного злочину. Злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення. При цьому під час вчинення злочину кожен зі співучасників може вчиняти різні дії (подолання опору потерпілого, заподіяння тілесних ушкоджень, заволодіння майном), які спрямовані на досягнення єдиної мети. ККС вказав, що домовленістю групи осіб про спільне вчинення злочину є узгодження об`єкта злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.
Хоча під час судового розгляду ОСОБА_10 прояснював, що умисел на відкрите викрадення чужого майна виник лише у нього, що він і зробив самостійно та при цьому не повідомляв ОСОБА_9 та іншій особі про свої наміри, а ОСОБА_9 також пояснював, що він непричетний до вчинення злочину, такі показання обвинувачених спростовуються іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Зокрема, потерпіла ОСОБА_11 суду показала, 10.07.2017 близько 13 год 00 хв йшла додому по АДРЕСА_4 воріт дитячого садочка по серед тротуару стояв невідомий їй на той час чоловік, якого вона потім впізнала як ОСОБА_10 . Вона одразу відзначила, що цей чоловік кавказького типу обличчя. Минувши останнього та розмовляючи через телефон вона направилася додому. За 200 метрів до її дому, по серед тротуару знову побачила ОСОБА_10 та здивувалася, як він так швидко опинився попереду нею знову. Оскільки там вузький тротуар, вона вирішила обійти чоловіка, зробивши шаг вліво та вийшла на проїжджу частину дороги. У цей час ОСОБА_10 підскочив до неї, вхопивши за сукню зірвав золотий ланцюжок разом із кулоном та почав тікати. Одразу обернувшись в його сторону після нападу вона побачила автомобіль іноземного виробництва з номерним знаком країни Литва, синього кольору, на заднє пасажирське сидіння якої сів ОСОБА_10 . Також вона бачила, що з іншої сторони задніх дверцят цього ж автомобіля швидко сіла особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження. Після чого машина різко поїхала з місця події в сторону вул. 1-го Травня.
Також показала, що вона не бачила, де була особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження в момент нападу ОСОБА_10 , але після того, як останній зірвав золотий ланцюжок з підвісом, то особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження разом з ним швидко сіла на заднє сидіння автомобіля, який швидко поїхав з місця, і зупинити ОСОБА_10 не намагалася, відтак вона зрозуміла, що їх дії між собою були погоджені. Окрім того, наголосила на тому, що ані ОСОБА_10 , ані особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження не були водіями цього автомобіля, оскільки вона чітко бачила, що вони обоє сіли на заднє сидіння автомобіля. Тому з достовірністю стверджує, що нападників було троє.
Свідок ОСОБА_14 суду показала, що 10.07.2017 близько 13 год 00 хв вона йшла по вул. Високовича в районі дитячої лікарні. Поблизу дитячого садочка стояв невідомий їй чоловік кавказького типу обличчя, невисокого зросту та пильно дивився на неї. Розминувшись з цим чоловіком, вона бачила, що до нього під`їхав автомобіль темного кольору з литовськими номерами. Після чого вона пройшла ще близько 100 метрів вниз по вулиці та в цей час бачила, як повз неї повільно проїхав цей же автомобіль темного кольору на литовських номерах, який попереду розвернувся та зупинився біля дитячої лікарні. З автомобіля вийшли два чоловіка, один з яких був вищий на зріст слав`янської зовнішності, а інший мав кавказький тип обличчя, і пройшли повз неї, а автомобіль повільно рухався за ними. Через декілька хвилин вона почула крики, та оглянувшись, побачила жінку від якої відбігало ці двоє чоловіків, які сіли в автомобіль на заднє сидіння, який з великою швидкістю рушив з місця події в бік вул. 1-го Травня. Вона підбігла до жінки, яка виявилася потерпілої ОСОБА_11 й поцікавилася даною ситуацією, а жінка відповіла, що чоловік зірвав з неї золотий ланцюжок.
Таким чином, показаннями потерпілої ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_14 встановлено узгодженість дій ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження під час відкритого заволодіння майном потерпілої, що свідчить про доведеність попередньої змови на вчинення злочину.
Даним доказам суд надав належну оцінку та висновки щодо кваліфікації дій обвинувачених є вірними.
Також інших порушень кримінального процесуального закону судом не допущено, через що відсутні підстави для скасування чи зміни судового рішення.
Керуючись ст.ст.403, 404, 405, 407, 419 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_8 у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги.
Апеляційну скаргу захисника обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Ладижинського міського суду Вінницької області від 14 січня 2022 року у кримінальному провадженні №0000406, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 10.07.2017. по обвинуваченню ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.186 КК України залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до суд касаційної інстанції (Касаційного кримінального Суду в складі Верховного Суду) протягом трьох місяців з дня проголошення.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: