ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1989/22 Справа № 201/8909/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та спільною апеляційною скаргою захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , які діють в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000611 за обвинуваченням
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Синельникове Дніпропетровської області, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27 - п. п. 1, 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Єнакієво Донецької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. ч. 3, 5 ст. 27 - п. п. 1, 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2022 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_10 та продовжено строк тримання обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 під вартою на шістдесят днів, тобто до 25 серпня 2022 року включно.
В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначив, що враховані при обранні та подальшому продовженні ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики не зменшилися і продовжують існувати, оскільки ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 27 п. п. 1, 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років.
Поряд із цим, судом взято до уваги, що обвинувачений ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення з корисливих мотивів, направленого проти життя осіб та вчиненого способом небезпечним для життя багатьох осіб, докази по якому ще не досліджені, один із потерпілих та свідки по справі не допитані, а, отже, перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків.
Також судом враховані дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи і джерела доходу.
Отже, наведені обставини та дані про особу обвинуваченого в сукупності з суворістю можливого покарання вказують на існування ризиків можливих спроб ОСОБА_9 переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, ступень яких є досить високим.
Таким чином, суд погодився із заявленими прокурором ризиками, передбаченими п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, і визнає наявність продовження існування цих ризиків доведеними у повній мірі.
Оцінюючи обґрунтування прокурора на підтвердження продовження існування наведених у клопотанні ризиків, суд дійшов висновку, що враховані при обранні та подальшому продовженні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики не зменшилися і продовжують існувати, оскільки обвинувачений обґрунтовано підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3, ч. 5 ст. 27 п. п. 1, 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років.
Суд врахував, що обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення з корисливих мотивів, направленого проти життя осіб та вчиненого способом небезпечним для життя багатьох осіб, докази по якому ще не досліджені, один із потерпілих та свідки не допитані, а, отже, перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків.
Також обвиунвачений ОСОБА_7 не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи і джерела доходу.
Таким чином, суд погодився із заявленими прокурором ризиками, передбаченими п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, і визнає наявність продовження існування цих ризиків доведеними у повній мірі.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В спільній апеляційній скарзі захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_8 просять ухвалу суду скасувати, в задоволенні клопотання прокурора відмовити та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання з можливістю за письмовим дозволом суду відвідування лікарні.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначають, що ухвала постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та упередженим складом суду. Вказують, що письмові докази досліджені в повному обсязі, а потерпілий ОСОБА_11 жодного разу не з`явився в судове засідання і його представник повідомляв, що він відмовляється від дачі показів, тому посилання суду, що ще не дослідженні докази і не допитаний потерпілий не відповідає фактичним обставинам.
Висновки суду про відсутність у ОСОБА_9 міцних соціальних зв`язків є необґрунтованими, оскільки останній протягом багатьох років проживає в одному місці і в одному ж населеному пункті, одружений та має двох дітей, а до його затримання працював та мав постійне джерело доходу, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків.
Вважають, що заявлені прокурором ризики переховування та впливу на свідків є теоретичними, а вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення не заявлявся стороною обвинувачення раніше.
Посилаються на те, що ОСОБА_9 не ухилявся від слідства та суду, а також належним чином виконував покладені на нього процесуальні обов`язки. Також судом не взято до уваги його стан здоров`я, а саме, що він хворіє на туберкульоз та має проблеми з нирками, у зв`язку з чим потребує обслідування та лікування. На думку захисту, єдиною підставою для продовження тримання обвинуваченого під вартою є направлення обвинувального акта до суду.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та застосувати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із можливістю відвідувати лікарню.
В обґрунтування апеляційних вимог наводить ідентичні по суті доводи, як і в апеляційній скарзі в інтересах ОСОБА_9 і окрім викладено вище зазначає, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, має неповнолітню дитину, до його незаконного ув`язнення проживав в одному місці, займався сільським господарством. Ризики, викладені прокурором в клопотанні є абстрактними та не підтверджуються матеріалами кримінального провадження та його належною процесуальною поведінкою протягом досудового розслідування, яке розпочато у 2019 році. Зазначає, що обвинувачення ОСОБА_7 є припущенням та не підтверджується матеріалами кримінального провадження і переважно ґрунтується на показаннях свідка ОСОБА_12 , які не перевірені органом досудового розслідування, а застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є процесуальним тиском з метою його самообмови. Також посилається на те, що суд не врахував стан здоров`я обвинуваченого, який має низку хронічних захворювань, які потребують обстеженню та лікування.
Позиції учасників судового провадження.
Учасники судового провадження про час та дату апеляційного провадження повідомлені належним чином, клопотань про особисту участь до суду не надходили, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України апеляційний суд здійснює розгляд без їх участі.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону з огляду на таке.
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська є кримінальне провадження № 0000611 за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27 - п. п. 1, 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. ч. 3, 5 ст. 27 - п. п. 1, 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, судовий розгляд якого триває.
Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Суд, розглянувши клопотання прокурора, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, враховуючи, що ОСОБА_9 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчинені особливо тяжкого умисного злочину проти життя та здоров`я іншої особи, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти і суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності їх вини, дає обґрунтовану підставу вважати наявність ризику, що останній може переховуватися від суду.
Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у випадку визнання їх винуватими у вчиненні злочинів, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).
При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Судом першої інстанції правильно враховано характер кримінального правопорушення, в якому обвинувачуються ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому.

Крім того, з огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, вчинення кримінального правопорушення шляхом застосування зброї, колегія суддів також враховує ризик летальності, відповідно до ст. 178 КПК України, а також погоджується з висновками суду першої інстанції про ймовірну можливість здійснення обвинуваченими незаконного впливу на свідків та потерпілого до їх безпосереднього допиту в судовому засіданні.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченим строк тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про осіб обвинувачених, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження в межах заявленого клопотання та навів в ухвалі достатні мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг захисників, які зводяться до тверджень про позитивні характеристики обвинувачених та міцність соціальних зв`язків, колегія суддів доходить висновку, що вони враховані судом під час вирішення питання про продовження строку тримання обвинувачених під вартою, проте не можуть бути достатніми стримуючими факторами для ухилення обвинувачених від суду та, відповідно підставою для скасування оскарженої ухали і зміни запобіжного заходу обвинуваченим.
Посилання захисника про відсутність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_7 та його непричетності до вчинення інкримінованого йому злочину, апеляційний суд вважає неприйнятними, оскільки питання щодо наявності чи відсутності у діях обвинуваченого складу інкримінованого кримінального правопорушення, в тому числі й питання належності та допустимості доказів є виключною компетенцією суду першої інстанції під час ухвалення судового рішення за наслідками розгляду кримінального провадження.
Також апеляційний суд зазначає, що сама по собі наявність ряду тяжких хронічних захворювань не дає підстави для звільнення обвинуваченого з місць попереднього ув`язнення без наявності відповідної інформації, що такі захворювання знаходяться на такій клінічній стадії, що подальше утримання особи під вартою неможливе.
З огляду на це, за відсутності відповідної медичної документації, яка може бути надана адміністрацією установи попереднього ув`язнення, в тому числі й особисто обвинуваченим або їх захисникам, наразі відсутні підстави вважати, що такі захворювання унеможливлюють утримання обвинувачених під вартою.
Загальний строк кримінального провадження та строк тримання обвинувачених під вартою не є надмірним.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційні скарги захисників без задоволення.
Керуючись ст. ст. 199, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та спільну апеляційну скаргу захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , які діють в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27 - п. п. 1, 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. ч. 3, 5 ст. 27 - п. п. 1, 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4