Справа № 214/3001/22
1-кс/214/463/22
У Х В А Л А
Іменем України
28 червня 2022 року слідчий суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі клопотання слідчого третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 погоджене з прокурором Херсонської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Решетилівка, Полтавської області, громадянина України, маючого повну загальну середню освіту, одруженого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, старшого водія 1 піхотного відділення 3 піхотного взводу 7 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч. 4 ст. 402 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
27 червня 2022 року слідчий третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням, в якому ставиться питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється в наступному.

Третім слідчим відділом Територіального управління ДБР, розташованого у м. Мелітополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000075 від 25 червня 2022 року, за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 ,у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2022 за №7, військовослужбовця військової служби за мобілізацією солдата ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду старшого водія 1 піхотного відділення 3 піхотного взводу 7 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. ст. 19, 68 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

З 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, з часу видання Президентом України Указу №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердження його Законом України №2102-IX Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та до теперішнього часу, відповідно до Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» почав діяти воєнний стан в України.

Відповідно до ст. 4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статуту), повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Разом з цим, солдат ОСОБА_6 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, 24 червня 2022 року, близько 19 години 00 хвилин, командиром 7 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_11 особовому складу 3 піхотного взводу цієї ж роти, у тому числі солдату ОСОБА_6 , доведено бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 24.06.2022 за №47 щодо оборонних дій в населеному пункті АДРЕСА_2 , яке необхідно було виконати 25 червня 2022 року.

В подальшому, 25 червня 2022 року, близько 05 години 00 хвилин, командиром 7 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_11 , згідно бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 24.06.2022 за №47, особовому складу 3 піхотного взводу цієї ж роти, у тому числі солдату ОСОБА_6 , віддано наказ висунутись з населеного пункту Зеленодольськ до населеного пункту Потьомкине для посилення підрозділів військової частини та участі в оборонних діях в населеному пункті Потьомкине.

Проте, солдат ОСОБА_6 , діючи умисно, в порушення статутних вимог, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби і з метою тимчасово незаконно ухилитись від неї, без попередньої змови між собою групою осіб із військовослужбовцями 3 піхотного взводу 7 піхотної роти цієї ж військової частини старшим лейтенантом ОСОБА_8 , солдатом ОСОБА_10 , молодшим сержантом ОСОБА_9 , 25 червня 2022 року, близько 08 години 00 хвилин, перебуваючи біля АДРЕСА_2 , проявив непокору, а саме відкрито відмовився виконати наказ начальника командира 7 піхотної роти капітана ОСОБА_11 , згідно бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 24.06.2022 за №47, щодо оборонних дій військової частини в населеному пункті Потьомкине, хоча об`єктивно міг і повинен це зробити.

В подальшому, ухилившись від виконання бойового завдання, старший лейтенант ОСОБА_8 запропонував підлеглому особовому складу взводу самостійно вирішувати щодо виконання вищевказаного наказу, що призвело до небезпеки для боєздатності військової частини та подальшого виконання бойового завдання.

Таким чином, військовослужбовець військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_6 , за викладених вище обставин, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 4 ст. 402 КК України непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану, без попередньої змови між собою групою осіб.

Сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з клопотанням, обґрунтовуючи його тим, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4?5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне провадження.
Прокурор в судовому засіданні вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Крім цього, просив визначити підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Захисники підозрюваного адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 надали суду письмові заперечення відповідно до яких просять у задоволенні клопотання слідчого третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 4 ст. 402 КПК України, відмовити. В обґрунтування своїх заперечень вказують, що повідомлення про підозру не є обґрунтоване, так як в період часу з 20-23.06.2022 ОСОБА_6 разом зі своїми військовослужбовцями по взводу, приймають участь у добовому стрілецькому бої, отримали поранення, контузії та інші тілесні ушкодження внаслідок добового бою та артилерійського обстрілу, та не можуть повноцінно виконувати подальші бойові завдання, просили допомоги та направлення поранених військовослужбовців до медичних госпіталів, з метою надання медичної допомоги, про що доповідали своєму безпосередньому командиру ОСОБА_8 , який в свою чергу 23.06.2022 доповів керівництву, але керівництво ніяк не реагувало, а тільки наказало здати зброю безпосередньому керівнику та повертатись до місця розташування військової частини, при цьому списавши з них зброю у військових квитках. Здавши зброю ОСОБА_6 разом з іншими військовослужбовцями, були вимушені пішки, понад 15 кілометрів йти до м. Зеленодольськ, так як командир роти заборонив надавати їм допомогу в частині доставки їх до військової частини. 24.06.2022, ОСОБА_6 разом зі своїми військовослужбовцями по взводу, отримують наказ командира роти, про необхідність 25.06.2022 повернення до с. Потьомкине Бериславського району Херсонської області. 25.02.2022, без зброї ОСОБА_6 разом з іншими військовослужбовцями його взводу, приїздять до лісосмуги поблизу с. Потьомкине Бериславського району Херсонської області, через великий артилерійський обстріл, за наказом командира Білого, ОСОБА_6 разом з іншими військовослужбовцями взводу, розбігаються у лісосмузі та окопуються. ОСОБА_6 доповідає своєму керівнику ОСОБА_8 , що не може приймати участь у бойовому завданні, так як після контузії він не розуміє що відбувається, який в свою чергу доповідає командиру роти, що він та його військовослужбовці не можуть повноцінно та здраво оцінювати обстановку, в якому до нього інші військовослужбовці, зокрема ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 звертались зі скаргами на своє самопочуття та потребою в наданні їм медичної допомоги. В даному випадку звернення ОСОБА_6 до керівництва з метою надання йому медичної допомоги, керівництво сприйняло вказаний факт не як необхідність за для вжиття невідкладних дій для допомоги військовослужбовцям, з метою подальшого їх ведення служби, а навпаки як невиконання наказу. Тим самим, підтверджується, що ОСОБА_6 саме через стан свого здоров`я, не міг виконати наказ командира роти, щодо оборонних дій в населеному пункті АДРЕСА_2 .

Також, просили Суд звернути увагу на те, що військовослужбовці, які також отримали контузії та тілесні ушкодження, що залишись у лісосмузі поблизу населеного пункту АДРЕСА_2 , станом на 27.06.2022 військовослужбовець ОСОБА_12 загинув 26.06.2022 року, інші ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 знаходяться у лікарнях м. Кривого Рогу, з тяжкими пораненнями та ампутаціями кінцівок. До вказаних фактів призвела байдужість керівництва військової частини НОМЕР_1 до особового складу військовослужбовців, а ОСОБА_6 як і деякі інші військовослужбовці намагалися лише отримати медичну допомоги у зв`язку з отриманими пораненнями та контузіям впродовж попереднього добового бою, фізичного виснаження через відсутність відпочинку та відсутності необхідного одягу, після чого зміг би повернутись на позиції з метою захисту та оборони країни, при цьому ОСОБА_6 керувався виключно Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України.

Крім того, адвокати вказують, що в протоколах допиту ОСОБА_17 та ОСОБА_18 вказано, що «… до складу сформованої групи входили наступні військовослужбовці 3 піхотного взводу 7 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 : старший лейтенант ОСОБА_8 ; молодший сержант ОСОБА_9 ; солдат ОСОБА_12 ; солдат ОСОБА_10 ; солдат ОСОБА_6 , які 25.06.2022 начебто відкрито відмовились виконати усний наказ командира 7 піхотного взводу капітана ОСОБА_11 », а в протоколі допиту в якості свідка солдата ОСОБА_12 вже вказано, що «…старший лейтенант ОСОБА_8 , як командир повідомив, що не може більше вести їх далі, згідно бойового розпорядження та доповів про це заступнику командира ОСОБА_18 , після цього військовослужбовці молодший сержант ОСОБА_9 , солдат ОСОБА_10 та солдат ОСОБА_6 відкрито відмовились виконувати усний наказ командира ОСОБА_11 …», тобто в протоколах допитів в якості свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 та протоколу допиту в якості свідка ОСОБА_12 є відмінності. Свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , вказують, що військовослужбовців, які начебто відмовились виконувати наказ було 5-ть осіб, тобто старший лейтенант ОСОБА_8 ; молодший сержант ОСОБА_9 ; солдат ОСОБА_12 ; солдат ОСОБА_10 ; солдат ОСОБА_6 , в протоколі допиту в якості свідка ОСОБА_12 , який зі слів ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , також начебто не виконував наказ, ОСОБА_12 вказує, що тільки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 начебто не виконали наказ командира.

Стосовно ризиків на які вказує слідчий зазачають, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, у зв`язку з чим, у органу досудового розслідування є підстави вважати, що останній з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин може переховуватись від органів досудового розслідування.

Однак жодних належних та достатніх доказів щодо переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду сторона обвинувачення не надала та посилається у клопотанні виключно на вибіркові характеристики, особисті припущення.

Сторона захисту вважає, що вказаний ризик є необґрунтований, так як з початку війни та введення воєнного стану ОСОБА_6 самостійно, за власним бажанням прибув до військкомату та за мобілізацією зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , крім того ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, велику родину, одружений, має малолітню дитину2007 року народження, зареєстрований та проживає за одні є ж і тією ж адресою, є учасником бойових дій,позитивно характеризується за несення служби ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , військова частина НОМЕР_2 ), має подяку від керівництва військової частини НОМЕР_1 , з місця несення служби за власним бажанням прибув до підрозділу ДБР, де був заарештований, ОСОБА_6 готовий після проходження лікування (отримана контузія під час виконання бойових завдань) знову приступити до служби у Збройних Силах України, тому ОСОБА_6 не має та ніколи не мав на меті переховуватись від органів досудового розслідування та суду, ухилятись від явки в органи досудового слідства, слідчого судді, не має на меті виїжджати на місцевість, що перебуває на території громади яка перебуває в тимчасовій окупації, а тим паче перешкоджати встановленню істинні по справі, готовий сприяти органу досудового розслідування з метою найшвидшого встановлення істини по справі та повернення в ряди Збройних Сил України боронити цілісність країни, таким чином у ОСОБА_6 відсутній ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України переховування від органів досудового розслідування та суду.

Слідчий вказує, що підозрюваного ОСОБА_6 наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не законний вплив на свідків у вказаному кримінальному провадженні.
Стосовно ймовірності ризику щодо «незаконного впливу на свідків» сторона обвинувачення у клопотанні знову ж посилається не на чіткі докази, а виключно на «вірогідність незаконного впливу», яка знову ж таки жодними доказами не підтверджується, а є виключно особистою думкою сторони обвинувачення.

З вказаним ризиком сторона захисту не погоджується, через те, що наявні свідки у кримінальному проваджені у ОСОБА_17 та ОСОБА_18 є його керівниками та командирами військового підрозділу у якому він проходить службу, старші його за званням та посадою, та ОСОБА_6 з вказаними свідками підтримує тільки уставні відносини, з інших приводів з ними не спілкується, та здійснювати будь-якого впливу він не може та не має на меті взагалі це робити, а свідок ОСОБА_12 26.06.2022 в обідяний час при виконанні бойового завдання загинув, поблизу с. ПотьомкинеБериславського району Херсонської області, тому будь-якого впливу на вказаного свідка застосовано бути не може.

Слідчий вказує, що у підозрюваного ОСОБА_6 присутній ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, сторона обвинувачення в клопотанні знову не підтверджує жодними доказами окрім як власною думкою, що визначено наступним чином: « будь-яким іншим способом із застосуванням будь-яких засобів може перешкоджати». Тобто стороною обвинувачення не визначено ні чіткого способу, ні засобу ні будь-якого іншого конкретно визначеного механізму з посиланням на конкретний випадок, факту перешкоджання який би у свою чергу міг би продемонструвати направленість особи на вчиненні відповідних дій тощо.

З вказаним ризиком сторона захисту не погоджується, так як вказаний ризик не підтверджений жодним з матеріалів кримінального провадження та прописаний вказаний ризик як загальні ризики, які вказані у КПК України, будь-які речові докази у матеріалах кримінального провадження відсутні, будь-які матеріали слідчим не вилучались, ОСОБА_6 готовий сприяти органу досудового розслідування з метою найшвидшого встановлення істини по справі та повернення в ряди Збройних Сил України боронити цілісність країни, таким чином у ОСОБА_6 відсутній вказаний ризик.

Слідчий вказує, що дії підозрюваного ОСОБА_6 під час вчинення кримінального правопорушення, у скоєнні якого він підозрюється, свідчать про наявність ризику повторного вчинення військового кримінального правопорушення, що начебто підтверджується встановленими обставинами під час досудового розслідування, а саме що підозрюваний неодноразово, зухвало, в присутності командування в/ч НОМЕР_1 не виконував бойовий наказ та обов`язки військової служби, з чим сторона захисту не погоджується, та впевнена, що якщо б дійсно ОСОБА_6 неодноразово та зухвало не виконував бойовий наказ та обов`язки військової служби, то б останнього, не було нагороджено подяками командуванням військової частини НОМЕР_1 , він би не користувався повагою серед військовослужбовці, крім того відносно ОСОБА_6 жодного разу не проводились службові розслідування, не були винесені дисциплінарні покарання чи стягнення, тому у ОСОБА_6 відсутній ризик передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України вчинити інше кримінальне провадження, окрім того, вказаний ризик нічим не підтверджений стороною обвинувачення та є умовним.

Сторона обвинувачення вказує, що при оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, досудове слідство прийшло висновків, що : 1. начебто є наявні вагомі докази вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, але вивчивши матеріали кримінального провадження, якими обґрунтовується клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказане ствердження не знаходить свого підтвердження, окрім однакових, однотипних за змістом та викладеними обставинами протоколів допиту свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , будь-якими іншими матеріалами вина підозрюваного ОСОБА_6 не підтверджується. 2. начебто підозрюваний вчинив умисний злочин, передбачений ч. 4 ст. 402 КПК України, зміст якого стороною обвинувачення доказаний не був, а підозра складена на змісті декількох протоколів допиту свідків, інші підозрювані військовослужбовці та свідки військовослужбовці, які були присутні при ситуації, яка описана в повідомлені про підозру, допитані не були, та істина у справі не встановлена; 3. вік та стан здоров`я підозрюваного врахований не був, а саме сторона обвинувачення не врахувала, що підозрюваний декілька днів на бойовому завданні знаходився з без їжі та відпочинку, внаслідок артилерійського обстрілу с. ПотьомкинеБериславського району Херсонської області, який мав місце 23.06.2022, хоча керівництву ОСОБА_6 доповідав, відповідно до:

статті 37 розділу І, частини І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовець для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. У свою чергу, підлеглий має право звернутися до командира з проханням уточнити наказ.
Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно. доводилось усними рапортами (доповідями)»

«…що він разом зі своїми військовослужбовцями по взводу, отримали поранення, контузії та інші тілесні ушкодження внаслідок артилерійського обстрілу, та не можуть повноцінно виконувати подальші бойові завдання, просили допомоги та направлення поранених військовослужбовців до медичних госпіталів, з метою надання медичної допомоги, але керівництво ніяк не реагувало. На даний час ОСОБА_6 знаходиться у стані після контузії, знаходиться у стані постійної головної болі, запаморочень, поганого самопочуття, про що вказувалось слідчому, співробітникам конвойної служби, але ніхто ніяк не реагував;

4. щодо репутації підозрюваного, що сторона захисту вказує, що надана негативна характеристика керівництвом військової частини НОМЕР_1 , є не дійсна та надана навмисно, через особисту неприязнь до вказаного військовослужбовця, за місцем попередніх місць несення служби та у ГО «Спілка учасників АТО Решетилівщини» ОСОБА_6 характеризується позитивно, що підтверджується наданими характеристиками;

5. щодо несудимості ОСОБА_6 , то дійсно ОСОБА_6 раніше не судимий, дисциплінарних стягнень не має, є законослухняним військовослужбовцем, завжди виконував бойові завдання;

6. щодо ризику продовження та повторення протиправної поведінки, то сторона захисту вважає, що вказаний ризик не є обґрунтованим, ОСОБА_6 ніколи не порушував поведінку військовослужбовця, Статут внутрішньої служби Збройних Сил України.

Зважаючи на вказане та приймаючи до уваги положення ст. 194 КПК України, звертаємо увагу суду, що при прийнятті рішення по справі має враховувати положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикаЄвропейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Сторона захисту вважає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не є доцільним, так як він законослухняний громадянин та військовослужбовець, раніше не судимий, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, має місці соціальні зв`язки, велику родину, одружений, має малолітню дитину, за попередніми місцями проходження служби характеризується позитивно, починаючи з перших днів війни, з власної ініціативи та за власним бажанням боронив цілісність країни, не має на меті переховуватись від органів досудового слідства та суду, ніколи не впливав та не збирається впливати на свідків, інших підозрюваних у вказаному кримінальному провадженні, тим паче не перешкоджає та ніколи не перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином, не вчиняв та не має на меті вчиняти кримінальне провадження, а має бажання повернутись до лінії оборони з метою продовження служби на захист країни.

Враховуючи вище викладене, сторона захисту вважає, що обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_6 є доцільним та зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків. Свої процесуальні обов`язки ОСОБА_6 виконує належним чином: від суду не переховується, вчасно прибуває у судове засідання, до окупованих території та за межі країни не виїжджає, постійно мешкає за однією адресою, із свідками у справі стосовно їх показань не спілкувався, впливу на свідків не має.

Підозрюваний ОСОБА_6 пояснив суду, що 23 червня 2022 року після бойового завдання прибув в розположення військової частини. 24 червня 2022 року приблизно о 19-00 годині під час шикування особового складу командиром було доведено розпорядження командування військової частини НОМЕР_1 щодо оборонних ій в насленому пункті АДРЕСА_2 . Після чого капітаном ОСОБА_11 було надано усний наказ , про те, що 05.00 години 25.06.2022 потрібно переміститися в район виконання бойового завдання та зайняти оборонні позиції в межах с. Потьомкіне, Високопільської об`єднаної територіальної громади Бериславського району Херсонської області. Після доведення бойового розпорядження було запропоновано вийти із строю військовослужбовцям які мають погане самопочуття, як зазначає ОСОБА_6 відчував себе не добро, однак із строю не вийшов та поїхав виконувати бойове завдання. Однак 25.06.2022 прибувши безпосередньо до зон бойових дій, відчув себе гірше про що і повідомив командира батальйону, так як мав погане самопочуття, яке тільке погрішувалося, то зрозумів що виконати поставлені задачі не зможе.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 повідомив суду наступне, що останній проходить військову службу за призивом під час мобілізації, на період воєнного стану у ЗСУ з 01.03.2022. З 06.04.2022 перебуває на посаді заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 . Під час виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 особовий склад 7 піхотної роти повинен був о 05.00 годині 25.06.2022 переміститися в район виконання бойового завдання та зайняти обороні позиції у АДРЕСА_2 . 24.06.2022 капітаном ОСОБА_11 було доведено підлеглим положення бойового розпорядження командування військової частини. Відразу після цього капітаном ОСОБА_11 була визначена група військовослужбовців 7 піхотної роти у кількості близько 50 осіб, яка спроможна виконати бойове завдання із урахуванням стану здоров`я та морально-психологічного стану військовослужбовців. Сформованій групі військовослужбовців капітаном ОСОБА_11 був наданий усний наказ о 05.00 годині 25.06.2022 року переміститися в район виконання бойового завдання та зайняти обороні позиції. До складу сформованої групи входили: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 .
Наступного дня, тобто 25.06.2022 року о 08.00 годині перебуваючи на території взводного опорного пункту , службовці про яких говорив вище свідок відкрито відмовилися виконувати усний наказ командира ОСОБА_11 та переміщатися до с. Потьомкіне із подальшим займанням оборонних позицій у межах вказаного населеного пункту. Враховуючи вказану ситуацію, свідком ОСОБА_19 було надано наказ заступнику командиру 7 піхотної роти з морально-психологічного забезпечення старшому лейтенанту ОСОБА_20 доставити ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 до розташованого пункту відпочинку особового складу військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 , для з`ясування причини відмови виконання наказу. 25.06.2022 року о 11.00 годині вищевказані військовослужбовці прибули до м. Зеленодольск, де в ході проведення бесіди ОСОБА_19 військовослужбовців було попереджено про кримінальну відповідальність за невиконання наказу, від надання пояснень військовослужбовці відмовилися. На чергову пропозицію повернутися в район бойових дій категорично відмовилися. Про вказану подію було невідкладно повідомлено командира військової частини ОСОБА_21 ,а також скероване відповідне повідомлення до прокуратури.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 повідомив наступне , 24 червня 2022 року близько 19.00 годин останнім усьому особовому складу роти, у тому числі командиру 3 роти піхотного взводу 7 піхотної роти ОСОБА_8 , молодшому сержанту ОСОБА_9 , солдату ОСОБА_10 , ОСОБА_6 цього ж взводу було доведено бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 щодо оборонних дій в населеному пункті АДРЕСА_2 , яке необхідно бул виконати 25 червня 2022 року. Після доведення бойового розпорядження, було надано команду вийти зі строю військовослужбовцям , які за станом здоров`я не можуть виконати доведений наказ. Військовослужбовці ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 зі строю не вийшли, а тому відповідно мали змогу виконати наказ командира військової частини НОМЕР_1 . На виконання наказу, особовий склад був забезпечений зброєю, засобами індивідуального захисту, транспортом та усім іншим необхідним забезпеченням для виконання завдання. Виконання наказу було по етапне: висунення в район зосередження, а далі до рубежа оборони південної околиці н.п. Потьомікне. 25 червня 2022 року, близько 05.00 години, за командою ОСОБА_11 , згідно бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 командиру 3 піхотного взводу 7 піхотної роти цієї ж військової частини старшому лейтенанту ОСОБА_8 та особовому складу цього взводу віддано наказ висунутись з населеного пункту Зеленодольськ до населеного пункту АДРЕСА_2 та зайняти бойові позиції на рубежі південної околиці н.п. Потьомкине для організації системи вогню та цілодобового спостереження за противником з метою не допустити прориву противника. Не прибувши до визначеного наказом місця в районі зосередження поблизу н.п. Потьомкине особовий склад здійснив висадку та за командою ОСОБА_11 розосередилися по позиціям. Очікуючи близько однієї години на подальше просування до визначених позицій, старший лейтенант ОСОБА_8 , молодший сержант ОСОБА_9 , солдати ОСОБА_10 , ОСОБА_6 відмовилися виконувати попередньо доведений наказ. У зв`язку з чим ОСОБА_11 здійснено доповідь командуванню військової частини НОМЕР_1 про виявлений факт та за вказівкою заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення майора ОСОБА_17 у зв`язку з відмовою ними виконати наказ, було прийнято рішення вказаних військовослужбовців повернути до населеного пункту Зеленодольська. Так, як підпорядкований особовий склад на виконання поставленого завдання зменшився, а дії військовослужбовців ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 підірвали бойову готовність та боєздатність підрозділу, належним чином поставлене завдання виконати не вдалося. ОСОБА_6 був одним із тих, хто підбурював до невиконання наказу, на шикуванні нецензурно висловлювався на адресу командування, поводив себе зухвало, підривав бойових дух військових.
Суд вислухавши доводи учасників кримінального провадження, заслухавши свідків, дослідивши матеріали клопотання , приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.
Згідно матеріалів поданого клопотання, 25.06.2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28, ч. 4 ст. 402 КК України.
Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28, ч. 4 ст. 402 КК України підтверджується: протоколами допитів свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та іншими матеріалами кримінального провадженні у сукупності.
Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, а також приймаючи до уваги п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 року, згідно якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28, ч. 4 ст. 402 КК України.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.
При розгляді клопотанні сторони обвинувачення, слідчий суддя бере до уваги те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.
Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28, ч. 4 ст. 402 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.
Враховуючи також те, що підозрюваному при ознайомлені з матеріалами кримінального провадження стануть відомі анкетні дані свідків, які в подальшому, будуть допитуватися безпосередньо судом, у випадку направлення обвинувального акту до суду, слідчий суддя приходить до переконання про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого незаконного впливу на свідків, схиляючи їх до надання неправдивих показань, з метою уникнення кримінальної відповідальності.
В частині посилання сторони обвинувачення на існування в рамках кримінального провадження ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя зазначає, що стороною обвинувачення не обґрунтовано те, яким чином підозрюваний зможе перешкоджати кримінальному провадженню, а тому слідчий суддя приходить до переконання про формальність посилання сторони обвинувачення на існування такого ризику та про його фактичну відсутність.
Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).
Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_6 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.
З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються: наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28 ч. 4 ст. 402 КК України, негативної службової характеристики відносно підозрюваного, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Разом з цим, відповідно до абзацу другого ч. 5 ст. 188 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину (до даної категорії належить підозрювана), складає від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 198 480 грн.
Сторона обвинувачення посилається на те, що вказаний розмір застави не зможе вплинути на ризики, які наявні на даний момент та просить застосувати відносно підозрюваного заставу у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Проте, слідчий суддя не погоджується із стороною обвинувачення у цій частині з огляду на майновий стан підозрюваного та наявність у нього дружини та малолітньої дитини, які потребують його матеріальної допомоги, а тому вважає, що достатнім буде визначення застави у розмірі, передбаченому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.
На думку слідчого судді, вказаний розмір застави буде в повній мірі гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного, у випадку її внесення, під загрозою звернення вказаного розміру застави в дохід держави за наявності відповідних для цього підстав (ч. 8 ст. 182 КПК України).
У відповідності до положень п.2) ч.1 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру.

З огляду на те, що підозрюваному ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення зазначеного в клопотанні 26 червня 2022 року, то строк досудового розслідування по зазначеному провадженню закінчується 26 серпня 2022 року, що унеможливлює покладання на підозрюваного обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України на строк, який перевищує межі строку досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193, 194-196 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 погоджене з прокурором Херсонської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ст. 28, ч. 4 ст. 402 КК України задовольнити частково.

У клопотанні захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та підозрюваного ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 58 (п`ятдесят вісім ) днів, тобто до 24 серпня 2022 року включно.

Визначити розмір застави у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 47 860 (сорок сім тисяч вісімсот шістдесят ) гривень 00 копійок.
В разі внесення застави, покласти наОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- Не відлучатися із населеного пункту, в якому він буде проживати без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
-утримуватися від спілкування зі свідками, іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні.
-Прибувати до слідчого, прокурора або суд за першою вимогою;
-Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у тому числі з державами з котрими Україна має міждержавні договори про перетин кордонів за внутрішньодержавними паспортам.
ПопередитиОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання, покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору, а суд вирішує питання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 30 червня 2022 року о 11-30 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1