Житомирський апеляційний суд
Справа №274/117/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року. Житомирський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_2 - головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі у режимі відеоконференції з ДУ «Житомирська УВП №8» та Бердичівським міськрайонним судом апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13.05.2022 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 (далі ОСОБА_8 ) у кримінальному провадженні №0001300 за ст. 391 КК України, -

в с т а н о в и в:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора ОСОБА_6 та продовжено тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 на 60 днів до 11.07.2022 включно із залишенням права внесення застави в розмірі 45400 грн. у кримінальному провадженні № 0001300 за ст. 391 КК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати вказану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо нього запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі. Твердить про необґрунтованість судового рішення та клопотання прокурора, недоведеність прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши справу, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу 2-місячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого тримання під вартою.

З матеріалів справи видно, що в судовому засіданні 13.05.2022 прокурором ОСОБА_6 заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 з огляду на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 за клопотанням прокурора за участю обвинуваченого судом першої інстанції не було допущено істотних порушень вимог КПК України. Несвоєчасне вручення обвинуваченому клопотання прокурора про продовження тримання під вартою не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки не перешкодило суду постановити законне та обґрунтоване рішення по суті клопотань сторін щодо доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого Шевченка.

З урахуванням тих обставин, що Шевченко є раніше судимим: 15.10.1993 за ст. ст. 140 ч. 2, 222 ч. 3, 42 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі, 11.08.1995 за ст. ст. 206 ч. 2, 42 КК України на 3 роки позбавлення волі, 14.01.1999 за ст. ст. 206 ч. 3, 206 ч. 2, 42 КК України на 4 роки позбавлення волі, 19.02.2003 за ст. 185 ч. 3 КК України на 3 роки позбавлення волі, 16.02.2009 за ст. ст. 185 ч. 3, 187 ч. 3, 309 ч. 1, 15 ч. 2, 393 КК України на 11 років 6 місяців позбавлення волі, 19.06.2018 за ст. 121 ч. 1, КК України на 5 років позбавлення волі; у даному кримінальному провадженні Шевченко обвинувачується у тому, що він відбуваючи покарання за вироком Московського районного суду м. Харків від 19.06.2018 за ч. 1 ст. 121 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі у державній установі «Райківська виправна колонія (№73)», на шлях виправлення не став та вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 391 КК України, - умисну злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, будучи особою, яка відбуває покарання у виді переведення до приміщення камерного типу, - суд першої інстанції прийшов до обґрунтованих висновків про доведеність стороною обвинувачення ризиків можливого переховування обвинуваченим від суду з метою уникнення від покарання вразі визнання його винним.

Доводи Шевченка про можливість зміни запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний з позбавлення волі є необґрунтованими, оскільки вказаний або будь-який інший запобіжний захід не забезпечує можливості обвинуваченого Шевчука порушити відповідні зобов`язання, самовільно залишити місце проживання та уникнути від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності у виді можливого реального покарання у виді позбавлення волі у даному кримінальному провадженні в разі доведення його винності у вчиненні інкримінуємого йому злочину.
Тому апеляційний суд не знаходить підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції та визнає необгрунтованими доводи апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 422-1 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченого Шевченка залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13.05.2022 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0001300 за ст. 391 КК України, без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Судді: