Справа № 199/7287/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2022 року місто Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання Прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження №00001220 від 20.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Відповідно до поданого клопотанням, слідчим відділом Лозівського РВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №00001220 від 20.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням було встановлено, що 19.09.2022 до Лозівського РВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 19.09.2022 о 13:59 за адресою : Харківська область, м. Лозова, вул. Ломоносова, поблизу буд.109 зіткнулися автомобіль марки «TOYOTA Corolla», д.н. НОМЕР_1 , водій якого зник з місця пригоди та мопед марки « Honda Tact» моделі SA 50М, внаслідок чого водій мопеду отримав тілесні ушкодження.

Відомості за даним фактом слідчим відділом Лозівського РВП ГУНП в Харківській області внесено до ЄРДР за №0001220 від 20.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

19.09.2022, в період часу з 15:30 до 16:08 години, в ході огляду місця події, на ділянці дороги за адресою: Харківська область, м. Лозова, на перехресті вул. Ломоносова та вул. І.Франка, поблизу буд.23, за фактом дорожньо-транспортної події, було виявлено та вилучено мопед « Honda Tact» моделі SA 50М, чорного кольору, без реєстраційного номеру, який в подальшому спрямовано на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Лозівського РВП ГУНП в Харківській області.

Мопед марки «Honda Tact» моделі SA 50М, чорного кольору, без реєстраційного номеру постановою слідчого від 20.09.2022 визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, який належить та фактично перебуває у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для досудового розслідування, планується проведення експертизи технічного стану, а також ряд інших судових експертиз для встановлення обставин події за участю вищевказаного транспортного засобу.

Враховуючи наведене, а також те, що вищевказаний транспортний засіб зберігає на собі сліди кримінального правопорушення, які можуть бути використані як докази обставин дорожньо-транспортної пригоди, та має значення речового доказу у кримінальному провадженні, беручи до уваги, що існує необхідність запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зміни агрегатів транспортного засобу та стану транспортного засобу до проведення вказаних експертиз, необхідно накласти арешт на вказаний автомобіль.

В судове засідання прокурор не з`явився, в окремо поданій заяві просив розглянути заявлене клопотання без його участі.

Розглянувши клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З огляду на вищенаведене встановлений КПК України порядок передбачає накладення арешту виключно з метою, яка зазначена у ч. 2 ст. 170 КПК України, та судова процедура повинна гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Як вбачається з матеріалів, звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна прокурором зазначається, що метою накладення арешту на майно є проведення експертизи технічного стану, а також ряд інших судових експертиз для встановлення обставин події за участю вказаного транспортного засобу.

Однак слідчому судді не було надано будь яких доказів призначення експертиз відносно або за участі даного майна.

В розумінні вимог ст. 132 КПК України слідчий не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які він послався у клопотанні про арешт майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК).

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ч. 3 ст. 26, ст. 94, ч. 1 та ч. 2 ст. 110, п. 7 ч. 2 ст. 131, ст. 132, ст. 172, ч. 1 та ч. 2 ст. 173, ст.ст. 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання Прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_5 про арешт майна в межах кримінального провадження №00001220 від 20.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

29.09.2022