Справа №317/1329/22
Провадження №1-кп/317/187/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 , (відеоконференцзв`язок)

представника адміністрації установи ОСОБА_5 , (відеоконференцзв`язок)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за клопотанням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Синельникове, Дніпропетровської області, не одруженого, до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
21.09.2017 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

засудженого:

13.06.2018 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 309 КК України до 4 років позбавлення волі; згідно із ч.1 ст. 71 КК України частково приєднано не відбуте покарання за вироком цього ж суду від 21.09.2017, до відбуття 4 роки 6 місяців позбавлення волі,

18.12.2018 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст.185, ч.2 ст. 185 до 4 років позбавлення волі; згідно із ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за цим вироком та покарання за вироком цього ж суду від 13.06.2018, до відбуття 5 років позбавлення волі,

про застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України,

В С Т А Н О В И В:

21.07.2022 до Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України.
У судовому засіданні засуджений клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, вважає його передчасним, оскільки засуджений не довів свого виправлення.
Представник адміністрації ДУ «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» у судовому засіданні також заперечував проти задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого, вважає його передчасним та необґрунтованим, оскільки ОСОБА_4 не довів свого виправлення.
Суд, вислухавши доводи засудженого та його захисника, прокурора, дослідивши зміст клопотання, особову справу засудженого, встановив наступне.

Зі змісту частини другої статті 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Статтею 81 КК України встановлено сукупність умов, за яких особа, засуджена вироком суду, підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання:
- засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України);
- засуджений відбув певну частину строку покарання, яка диференційована в залежності від тяжкості скоєного злочину (ч. 3 ст. 81 КК України).
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 засуджений 18.12.2018 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст.185, ч.2 ст. 185 до 4 років позбавлення волі. Згідно ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за цим вироком та покарання за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.06.2018, до відбуття 5 років позбавлення волі.
Отже, з урахуванням положень ст. 12, 24 КК України, станом на момент розгляду клопотання засуджений ОСОБА_4 відбув необхідний строк покарання, передбачений ч. 3 ст. 81 КК України, а саме не менше двох третин строку покарання, призначеного судом.
Згідно із роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до ст. 6 КВК України, під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Суд зазначає, що наявність лише формально-юридичної підстави, тобто відбуття необхідного строку покарання, не свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.
Відповідно до ст. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
В матеріалах особової справи засудженого міститься витяг з протоколу постійно діючої комісії ДУ «Жовтоводська виправна колонія (№26)» №44 від 14.11.2019, згідно із яким відмовлено в переведенні засудженого ОСОБА_4 до дільниці соціальної реабілітації тому, що він не стає на шлях виправлення.
В матеріалах особової справи засудженого міститься витяг з протоколу постійно діючої комісії ДУ «Жовтоводська виправна колонія (№26)» №36 від 10.09.2020, згідно із яким відмовлено в заміні не відбутої частини покарання більш м`яким тому, що він не став на шлях виправлення.
В матеріалах особової справи засудженого міститься витяг з протоколу постійно діючої комісії ДУ «БВК (№99)» №17 від 15.07.2021, згідно із яким відмовлено в умовно-достроковому звільненні тому, що він не довів свого виправлення.

З наданої адміністрацією виправної колонії характеристики вбачається, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 09.03.2018.
Початок строку відбування покарання 05.03.2018, кінець строку 05.03.2023.
Під час тримання в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань №4» характеризувався негативно, допустив три порушення режиму тримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи. Стягнення погашені в законному порядку. Заохочень не мав.
З 16.08.2018 відбував покарання у ДУ «Жовтоводська виправна колонія №26», порушень режиму відбування покарання не допускав. Стягнень та заохочень не мав.
3 22.12.2020 відбуває покарання в ДУ «Біленьківська виправна колонія (№ 99)». За період відбування покарання допустив 4 порушення вимог режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи. Два стягнення не зняті та не погашені в законному порядку, має 3 заохочення 31.03.2020, 30.06.2020 та 05.10.2020 за сумлінну поведінку та ставлення до праці.
Згідно із довідкою, виданою головним бухгалтером ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» засуджений ОСОБА_4 на виробництві колонії не працював.
На даний час на виробництві установи не працює. На добровільній безоплатній основі виконує обов`язки днювального відділення СПС. До роботи ставиться посередньо. Ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи посереднє. Ініціативи до виконання робіт із благоустрою установи не проявляє. У відношенні із засудженими підтримує різні взаємовідносини. Не завжди дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи. На даний час не перебуває в установі на профілактичному обліку.

Зі змісту характеристики від 05.08.2022 вбачається, що ОСОБА_4 не бере участі у програмах диференційованого-виховного впливу та у секціях самодіяльної організації, бажання не виявляє.

Відповідно до ч. 2, 4, 5 ст. 123 КВК України, участь засуджених у виховних заходах, які проводяться в колоніях, враховується при визначенні ступеня їхнього виправлення, а також при застосуванні заходів заохочення і стягнення. Стимулювання правослухняної поведінки засуджених здійснюється за допомогою програм диференційованого виховного впливу з урахуванням їхньої поведінки, психічного стану і ступеня соціальної занедбаності. Програми диференційованого виховного впливу на засуджених повинні враховувати можливості виховної функції режиму відбування покарання, загальноосвітнього і професійно-технічного навчання, заходів заохочення і стягнення, які застосовуються до осіб, позбавлених волі, самодіяльних організацій засуджених, громадських, благодійних і релігійних організацій, а також залучення засуджених до самовиховання.

Так, з матеріалів справи вбачається та у судовому засіданні підтверджено, що ОСОБА_4 не приймає участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі та у роботі самодіяльних організацій засуджених, а також не приймає участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу та не має бажання приймати участь у вказаних заходах.

Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Оскільки умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, суд дійшов висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку є передчасним.
Керуючись ст. 6, 133, 123, 153, 154 КВК України, ст. 12, 24, 81 КК України, ст. 336, 369-372, 376, 392-393, 395, 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 19.09.2022.

Суддя ОСОБА_1