Дата документу 23.02.2022 Справа № 317/209/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 317/209/22 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/807/205/22 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області,

розглянула 23 лютого 2022 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 20 січня 2022 року, якою частково задоволено клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропегровської області, громадянина України, не одруженого, який має середню освіту, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий СВ ВП №6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 , звернулась до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 на підставі матеріалів досудового розслідування № 0000038, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.01.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що 19.01.2022 приблизно о 04 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб разом з невстановленим в ході проведення досудового розслідування чоловіком, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими, перебуваючи поблизу будинку № 4 по вул. Червона в смт. Балабине Запорізького району Запорізької області шляхом пошкодження кришки люку проник до колодязя підземної кабельної каналізації № 223-3-601, №223-3-1201, яке є сховищем, де, використовуючи заздалегідь підготований інструмент, відрізав та дістав з колодязя 101 метр кабелю типу ТПП 100x2x0,4 який перебуває на балансі Акціонерного товариства «Укртелеком», вартістю згідно довідки № 029-0122-342ДМД01 від 19 січня 2022 року 16866 гривень 07 копійок, тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак не встиг закінчити кримінальне правопорушення з причин, які не залежали від його волі, оскільки був зупинений співробітниками поліції.

Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_7 міг спричинити АТ «Укртелеком» майнову шкоду на суму 16866 гривень 07 копійок.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час проведення досудового розслідування, слідчим в клопотанні зазначено про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий вважав, що до підозрюваного ОСОБА_7 неможливо застосувати інші, більш м`які запобіжні заходи з причин, наведених у клопотанні.

Ухвалою слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 20 січня 2022 року частково задоволено клопотання слідчого СВ ВП №6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 20 березня 2022 року включно.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки: не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово; прибувати за кожним викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду; не залишати без дозволу слідчого, прокурора або суду місце проживання; утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Задовольняючи частково клопотання слідчого про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовуючи до вказаної особи запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя врахував наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення та дійшов висновку про необхідність застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що на думку слідчого судді забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти встановленим ризикам.

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як незаконна.
В обґрунтування доводів зазначає, що необхідність обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена тим, що ОСОБА_7 є особою, яка вже була судима за вчинення корисливого злочину, на теперішній час відносно нього Нікопольською місцевою прокуратурою Дніпропетровської області направлено до суду обвинувальний акт за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України, що свідчить про те, що він на шлях вправлення не став, під час розгляду відносно нього обвинувального акту він вчинив нове кримінальне правопорушення. ОСОБА_7 ніде не працює, отже не має постійного джерела доходу, у випадку обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, останній може вчинити нове кримінальне правопорушення, перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування. Крім того, усвідомлюючи реальність та невідворотність покарання у вигляді позбавлення волі за вчинене ним кримінальне правопорушення, ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою його уникнення.
Таким чином, слідчий суддя в порушення вимог ст.ст.177, 178, 183, 194 КПК України не в повній мірі надав оцінку наявності обумовлених ризиків при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 та обрав відносно останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що є м`яким запобіжним заходом та не зможе у повній мірі забезпечити об`єктивне встановлення усіх обставин кримінального правопорушення.
Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити та обрати стосовноОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням застави.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Підозрюваний висловив свої заперечення вимогам апеляційної скарги прокурора та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

У відповідності до положень ч.1 ст.404 КПК України, судове рішення переглядається в межах апеляційної скарги.

Відповідаючи на доводи прокурора, судова колегія констатує, що слідчим суддею дотриманий порядок застосування запобіжного заходу, передбачений ст.194 КПК України, де зазначені підстави та обставини, які повинні враховуватися при вирішенні цього питання.

Так, відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Згідно вимог ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Доводи прокурора про те, що слідчим суддею не у повній мірі виконані вимоги ст.178 КПК України при обранні запобіжного заходу не ґрунтуються на змісті ухвали. Слідчим суддею наведені достатні мотиви для часткового задоволення клопотання слідчого і обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, з урахуванням того, що обґрунтованість висунутої стосовно ОСОБА_7 підозри в апеляційній скарзі та при апеляційному перегляді не оспорюється, зазначені висновки слідчого судді перевірці не підлягають.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя встановив, що доводи є обґрунтованими, а заявлені у клопотанні ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на даний час існують. З такими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції, оскільки ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності та на розгляді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України. При цьому будь-які дані про те, що ОСОБА_7 ухиляється від явки до суду в матеріалах справи відсутні, не надав таких даних і прокурор в судовому засіданні.

Разом з цим, застосовуючи до вказаної особи альтернативний запобіжний захід, слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку про можливість досягти дієвості даного кримінального провадження та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Зазначений висновок слідчого судді, з огляду на явки ОСОБА_7 до суду, відсутність даних про порушення останнім покладених обов`язків, слід визнати аргументованим та таким, що знайшов своє підтвердження і одночасно цими обставинами спростовуються доводи прокурора про неможливість забезпечити дотримання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків через застосування іншого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу.

Колегія суддів наголошує, що відомостей про порушення ОСОБА_7 умов обраного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту чи ухилення від проведення слідчих, процесуальних дій після застосування відносно нього даного запобіжного заходу, при апеляційному розгляді прокурором не надано.

Апеляційний суд, з урахуванням даних щодо особи підозрюваного, який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та є особою раніше судимою, погоджується з ймовірною можливістю існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливістю переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого і свідків у кримінальному провадженні, а тако вчинення іншого кримінального правопорушення, але при цьому погоджується і з тим, що під час розгляду клопотання, та під час апеляційного розгляду провадження, стороною обвинувачення не було доведено, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти заявленому ризику.

При цьому, під час розгляду клопотання, слідчий суддя також врахував, що ОСОБА_7 хоча раніше і судимий, проте має постійне місце реєстрації та проживання, за яким проживає разом з матір`ю, співмешканкою та донькою, має міцні соціальні зв`язки, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжного заходу, стан його здоров`я та дійшов висновку, що сукупність зазначених обставин істотно зменшують ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та з метою запобігання вказаних ризиків можливо застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою (про який клопотав слідчий), у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, що може в достатній мірі гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

На переконання колегії суддів, такий висновок в повній мірі відповідає меті забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, позитивна процесуальна поведінка ОСОБА_7 вказує на вкрай малоймовірний ризик втечі підозрюваного, а також ризик впливу на потерпілого та свідків, який до того ж додатково нівелюється покладенням на ОСОБА_7 передбачених ч.5 ст.194 КПК України обов`язків, зокрема утримуватись від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні. А обізнаність підозрюваного про адресу проживання свідка також не можуть свідчити про наявність ризику впливу на нього збоку підозрюваного. Більш того, надані суду матеріали містять відомості про допит потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 . Інших свідків, яких є необхідність допитати, слідчий не зазначив, як не зазначив і з приводу яких обставин, що мають значення у цьому кримінальному провадженню їх необхідно допитати.

З огляду на доводи апеляційної скарги, що слідчим суддею в повній мірі не надано оцінки наявності обумовлених ризиків, заявлених у клопотанні, то вивчення змісту оскаржуваного рішення, схиляє судову колегія до висновку про необґрунтованість таких тверджень апелянта. Так, слідчий суддя дійшов висновку саме про наявність ризиків, заявлених органом досудового розслідування у клопотанні.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі та при апеляційному розгляді на те, що відносно ОСОБА_7 неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж запропоновано ініціатором клопотання, не заслуговують на увагу, оскільки такі твердження нічим об`єктивно не підтверджені, а тому слід визнати припущеннями.

На спростування цього доводу слугує тривалість строку, який минув з дня застосування відносно ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу, протягом якого підозрюваний не допустив порушень покладених на нього процесуальних обов`язків.

Одночасно, колегія суддів зауважує на вимогах ч.5 ст.132, ч.3 ст.184 КПК України щодо обов`язку слідчого, прокурора надати докази на підтвердження обставин, на які посилаються.

Натомість, ініціатором клопотання та прокурором до відповідного клопотання, при його розгляді слідчим суддею і у апеляційній інстанції такі докази не надані.

Посилання прокурора щодо вчинення тяжкого злочину, не можуть слугувати єдиною підставою для обрання ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу.

З цього приводу слід зазначити, що наявність підозри у вчиненні тяжкого злочину, відповідно до вимог ст.178 КПК України та усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка згідно ст.8 КПК України, є частиною національного законодавства, сама по собі не може слугувати підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу, як на це посилається прокурор в апеляційній скарзі, не є виключними і достатніми обставинами для підтвердження неможливості застосування до ОСОБА_7 при вказаних обставинах більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання прокурор не доведе обставин, передбачених п.3 ч.1 ст.194 КПК України щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

На думку колегії суддів, з урахуванням даних про особистість підозрюваного та його процесуальну поведінку, прокурор не довів наявність обставин, які б свідчили про неможливість застосування до ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу.

Також, апеляційний суд не може погодитись з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що домашній арешт є занадто м`яким для підозрюваного, оскільки запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту також обмежує свободу особи та змушує підозрюваного відчувати на собі певний тягар заборон.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Посилання прокурора на інше кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , яке знаходиться на розгляді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області, як на підставу, яка свідчить про продовження злочинної діяльності останнім, колегія суддів вважає неслушними, оскільки в зазначеному прокурором кримінальному провадженні остаточне рішення ще не прийнято, вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України, ще не встановлена.

Крім того, матеріали провадження не містять відомостей, що підозрюваний після застосування запобіжного заходу порушував його умови. Навпаки, після застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, умов вказаного запобіжного заходу не порушував і дотримувався покладених на нього обов`язків, прибув в судове засідання під час апеляційного перегляду провадження. Доказів протилежного суду апеляційної інстанції прокурором не надано. Отже вказані обставини додатково свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

Істотних порушень норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, рішення слідчого судді є законним, оскільки ухвалене згідно з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та обґрунтованим, оскільки ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 20 січня 2022 року, якою частково задоволено клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_7 строком до 20 березня 2022 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4