ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 674/1182/22

Провадження № 11-сс/4820/513/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративніправопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому в режимівідеоконференції апеляційну скаргу прокурора Новоушицького відділу Кам`янець-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Дунаєвецькогорайонного суду Хмельницької області від 05жовтня 2022 року про відмову в задоволенніклопотання прокурора про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні№0000031, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 вересня2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 ККУкраїни, та
ВСТАНОВИЛА:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини
Слідчим суддею встановлено, що у провадженні сектору дізнання ВП №2 Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000031 від 21 вересня 2022 року за ознакамикримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що директор ФГ ACB «Довжок-05» ОСОБА_6 упродовж 2022 року, всупереч ст.ст. 93, 122-126, 211 Земельного кодексу України, за відсутності будь-яких підстав для набуття права на землю, без відповідних правовстановлюючих документів, що посвідчують його право власності або право користування земельними ділянками, умисно,самовільно зайняв та використовував земельну ділянку загальною площею 9,6651 га з кадастровим номером :03:004:0133, що розташована за межами с. Струга Новоушицької територіальної громади Хмельницької області та відноситься до земель загального користування (громадські пасовища, сіножаті) та здійснив на ній посів врожаю соняшника.
Постановою дізнавача СД ВП № 2 Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 від 28.09.2022 земельну ділянку загальною площею 9,6651 га з кадастровим номером :03:004:0133, що розташована за межами с. Струга Новоушицької територіальної громади Хмельницької області та відноситься до земель загального користування (громадські пасовища, сіножаті) та посіви соняшника на ній визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Наразі у кримінальному провадженні досліджуються обставини, за яких було здійснено посів та вирощування сільськогосподарської продукції (а саме, соняшнику) на вказаній земельній ділянці, та правові підстави здійснення такої діяльності, тому знищення чи пошкодження зазначеної продукції може призвести до втрати речового доказу у кримінальному провадженні.
03 жовтня 2022 року прокурор ОСОБА_5 звернулася до Дунаєвецького районного суду Хмельницької області з клопотанням про накладення арешту на речові докази, а саме посіви соняшнику на зазначеній вище ділянці.
Ухвалою слідчого судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2022 року клопотання прокурора про арешт майна залишено без задоволення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
Не погодившись з ухвалою слідчого судді,прокурорподала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на речові докази у кримінальному провадженні № 0000031 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора про накладення арешту на речові докази, а саме на врожай соняшнику, який росте на земельній ділянці загальною площею 9,6651 га з кадастровим номером :03:004:0133, що розташована за межами с. Струга Новоушицької територіальної громади Хмельницької області та відноситься до земель загального користування (громадські пасовища, сіножаті), заборонивши власнику чи користувачу розпоряджатися та використовувати це майно.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначає, що підставами для накладення арешту на урожай соняшнику, що був висіяний на земельній ділянці загальною площею 9,6651 га з кадастровим номером :03:004:0133, що розташована за межами с. Струга Новоушицької територіальної громади Хмельницької області та відноситься до земель загального користування (громадські пасовища, сіножаті), є те, що вказане майно є доказами вчинення злочину у кримінальному провадженні №0000031 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, про що слідчим винесено відповідну постанову.
Окрім того, прокурор зазначає, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 96-2 КК України, урожай соняшника підпадає під ознаки майна, що підлягає спеціальній конфіскації.
На думку прокурора, необхідність накладення арешту полягає в тому, що при не накладенні такого арешту на вказані посіви соняшнику існують обґрунтовані ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження зазначеного майна. Вказане майно є способом вчинення кримінального правопорушення, а не накладення арешту на зазначене майно призведе до фактично повного знищення слідів кримінального правопорушення. Метою накладення арешту на врожай соняшнику є забезпечення збереження речових доказів.
Окрім того, Новоушицька селищна рада земельну ділянку з кадастровим номером :03:004:0133, що розташована за межами с. Струга Новоушицької територіальної громади Хмельницької області, в оренду не передавала, що підтверджує факт відсутності відповідних правовстановлюючих документів на використання зазначеної земельної ділянки.

Позиції учасників судового провадження
ОСОБА_8 у судовому засідання підтримала доводи апеляційноїскарги та просила її задовольнити, обґрунтовуючи тим, що посіви соняшнику є речовими доказами у поточному кримінальну провадженні.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційноїскарги та просила її задовольнити, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду
При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст. 98, 132, 170-173 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуальногозакону.
Згідно зі ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до приписів ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним,обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом Українивід 17.09.1997 року № 475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним. Друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише на умовах, передбачених законом, а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію законів. Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах Амюр проти Франції, Колишній король Греції та інші проти Греції та Малама проти Греції).
При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судової процедури, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Згідно зі ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України, засобом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Відповідно до вимог цього Кодексу,арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Прокурор звертаючись з клопотанням про накладення арешту на урожай соняшнику з земельної ділянки загальноюплощею 9,6651 га з кадастровим номером :03:004:0133, що розташована за межами с. Струга Новоушицької територіальної громади Хмельницької області, посилався на положення ст. 170 КПК України та просив накласти арешт на вказане майно (урожай), яке є доказом вчинення злочину у кримінальному провадженні №0000031 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.
Окрім того, прокурор зазначає, що урожай соняшника підпадає під ознаки майна, що підлягає спеціальній конфіскації, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 96-2 КК України, а саме: одержане внаслідок вчинення злочину та/або є доходом від такого майна.
Згідно з п.1, 2 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, спеціальної конфіскації.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підставв важати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя, суд при вирішенні питання про накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, повинні перевірити наявність достатніх підстав вважати, що вилучене майно, яке визнано речовим доказом, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь.
Так, зокрема, в рішенні у справі «Новоселецький проти України», Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення згаданого вище права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (п.101).
Формальне посилання на положення ст.98 КПК України не може розцінюватися як відповідне обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи внаслідок накладення арешту на належне такій особі майно.
Як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не було встановлено з матеріалів провадження достатньо підстав, щоб вважати майно вказане у клопотанні прокурора таким, що відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Колегія суддів погоджується, що сам факт наявності у матеріалах кримінального провадження постанови слідчого про визнання речовими доказами земельної ділянки з посівами соняшника не може виступати метою для накладення арешту у розумінні ч. 2 ст. 173 КПК України.
Крім того, за змістом статті 100 КПК України сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З огляду на викладене, колегія суддів звертає увагу, що врожай соняшника на земельній ділянці, який не зібрано, тобто не встановлено вагу соняшника, його вартість, із забороною розпоряджатися майном та використовувати його, не зможе бути використаний як доказ у кримінальному проваджені, також зі спливом незначного часу стане непридатним для використання, тобто не дотримується мета накладення арешту.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України; 3-1) можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України), 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідноз ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист правта основоположних свобод передбачається, що будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що прокурором подане клопотання не обґрунтоване належним чином і не в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам.
При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був упевнений у тому, що подані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину.
Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Так, кримінальна відповідальність за ч.1 ст.197-1 КК України настає за самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику. При цьому шкода, передбачена частиною першою цієї статті, визнається значною, якщо вона у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Між тим, прокурором до клопотання не додано доказів на підтвердження завдання значної шкоди законному володільцю або власнику земельної ділянки.

У даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.
Крім того, прокурор не вказав точну кількість та не надав розрахунок вартості того врожаю, який на його думку підлягає арешту, що позбавляє можливості слідчого судді, суду при ухваленні судового рішення взяти до уваги принципи розумності та співмірності обмеження права власності та врахування усіх наслідків арешту майна.
Також не заслуговують на увагу апеляційні доводи прокурора, що накладення арешту на майно необхідно з метою застосування спеціальної конфіскації. Відповідно до вимог статті 96-1 КК України, спеціальна конфіскація не передбачена за вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 197-1 КК України.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000031, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 вересня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України винесена з урахуванням всіх обставин справи, з додержанням вимог кримінального процесуального закону, з урахуванням положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, щодо володіння своїм майном, апеляційних підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись статтями 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Новоушицького відділу Кам`янець-Подільської окружної прокуратури залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого суддіДунаєвецького районного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000031, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 вересня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3