КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/6241/21 Провадження № 11-кп/824/1110/2022 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2022 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0003806 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Синява Рокитнянського району Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
представника потерпілого ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А :

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок Оболонського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року змінити в частині призначеного покарання та призначити йому за ч. 1 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Вироком Оболонського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обрано.
Строк покарання ухвалено обчислювати з дня фактичного затримання.
Також цим вироком вирішене питання щодо стягнення процесуальних витрат та речових доказів.

За доводами апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 вважає, що призначене йому покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі.
Апелянт, посилаючись на положення ст. 50, 65 КК України та практику Європейського суду з прав людини вважає, що суд при призначенні йому покарання не в повній мірі врахував обставини, які пом`якшують покарання, зокрема його виключно бездоганну поведінку до вчинення кримінального правопорушення, сумлінне ставлення до навчання у вищому навчальному закладі, де він також характеризується позитивно, його бажання до виправлення, а також відношення до вчиненого кримінального правопорушення.
Обвинувачений зазначає, що суд, призначаючи йому покарання, не врахував обставини, мотив та мету вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, апелянт вказує на те, що вчинене ним кримінальне правопорушення не спричинило тяжких наслідків для потерпілого.
Поряд з цим ОСОБА_6 зазначає, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває та відшкодував потерпілому заподіяну шкоду.
Вважає, що його перевиховання та виправлення можливе без позбавлення волі та що до нього під час призначення покарання можуть бути застосовані положення ст. 69 та ст. 75 КК України.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 червня 2020 року, близько 18:00 год., ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , спілкувався із ОСОБА_9 та у нього виник умисел, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, реалізуючи який, ОСОБА_6 наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_9 , від якого останній впав на землю. Продовжуючи свої дії, ОСОБА_6 наніс ще декілька ударів в ділянки голови та тулуба ОСОБА_9 , після чого забрав з його кишень мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі Redmi Note 5 32 Gb, ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 3 800 грн, грошові кошти у сумі 100 грн, ключі від автомобіля та зник з місця скоєння кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Унаслідок своїх протиправних дій ОСОБА_6 умисно спричинив ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, а саме закриту травму носа у вигляді перелому кісток носа без зміщення уламків та спричинив майнову шкоду на загальну суму 3 900 грн.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, потерпілий ОСОБА_11 , представник потерпілого ОСОБА_10 та прокурор щодо задоволення апеляційної скарги заперечували, в подальшому потерпілий та його представник змінили свою позицію та просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обсяг і доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).
Висновки суду в частині доведення винуватості та кваліфікації дій ніким не оскаржуються.
Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Таким чином, колегія суддів переглядає вирок суду лише в частині призначеного ОСОБА_6 покарання.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.
Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке за класифікацією, визначеною ст. 12 КК України є тяжким злочином, наслідки вчиненого злочину, зокрема, що заподіяна шкода фізичному здоров`ю та майну потерпілого не була відшкодована, дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки, одружений, офіційно не працевлаштований, має вищу освіту.

Судом враховано також те, що обвинувачений ОСОБА_6 щиророзкаявся у вчиненому, що правильно визнано судом обставиною, яка пом`якшує покарання.
Обставин, що обтяжують покарання судом обґрунтовано не встановлено.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 69 КК України та п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
В той же час, судом першої інстанції встановлено лише одну обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття, що свідчить про відсутність усіх правових підстав для застосування положень ч. 1 ст. 69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 1 ст. 187 КК України.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно призначене ОСОБА_6 покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення у виді трьох років позбавлення волі, що є мінімальним розміром за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 187 КК України.
В той же час колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, однак вину у вчиненому визнав в повному обсязі та щиро розкаявся, на спеціальних обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання негативних характеристик не має.
Відповідно висновку, викладеного у досудовій доповіді орган пробації вважає, що з урахуванням інформації, що характеризує особистість ОСОБА_6 , його вік, спосіб життя, відсутність історії правопорушень, а також середній рівень ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень небезпеки для суспільства, в тому числі окремих осіб, виправлення ОСОБА_6 можливе без обмеження або позбавлення волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства.
Під час апеляційного розгляду від потерпілого ОСОБА_9 надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі до якої було долучено угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_9 від 11 липня 2022 року, відповідно до якої обвинуваченим відшкодовано потерпілому матеріальну та моральну шкоду у загальному розмірі 114 900,00 гривень.
Колегія суддів звертає увагу на те, що в даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, що відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України виключає можливість укладання та затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
В той же час, колегія суддів враховує, що обвинуваченим було відшкодовано завдану потерпілому моральну та матеріальну шкоду в повному обсязі.
Також потерпілий ОСОБА_9 хоч і спочатку заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, однак після повного відшкодування завданої йому злочинними діями ОСОБА_6 шкоди, просив не ізолювати обвинуваченого від суспільства, оскільки вважає, що останній став на шлях виправлення.
З урахуванням наведених обставин, колегія суддів вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного судом першої інстанції покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Колегія суддів вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, справедливим та сприятиме меті, визначеній у ст. 50 КК України.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Оболонського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, змінити.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки:
періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
У решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4