Справа № 574/559/21
Провадження № 1-кп/577/137/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"27" червня 2022 р. м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника, призначеного на одну
процесуальну дію ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотоп клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.07.2021 року за № 0000469 відносно обвинуваченого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Чернеча Слобода Буринського району Сумської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, до листопада 2021 року працював трактористом у ТОВ «Гранум», раніше не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України,
В С Т А Н О В И В:
У судовому засіданні прокурор відповідно до ст. 331 КПК України заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою. В обґрунтування клопотання прокурор зазначила, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п.1, п.3 ч.1 ст.177 КПК України, які враховувалися судом при обранні та продовженні зазначеного запобіжного заходу і підстави для їх зміни відсутні. Зазначає, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину і усвідомлення обвинуваченим можливого покарання за вчинення тяжкого злочину, наслідком якого є смерть іншої людини, виключно у вигляді позбавлення волі, у разі доведення його винуватості, дає достатньо обґрунтованих підстав вважати, що він може вчинити спробу уникнути відповідальності шляхом переховування від суду. Крім того, у разі перебування на волі обвинувачений ОСОБА_5 буде мати змогу незаконно впливати на свідків з метою зміни ними своїх показань з приводу стану алкогольного сп`яніння.
Потерпілі та представник потерпілих ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленими в судове засідання не з`явилися.
Обвинувачений ОСОБА_5 вважав клопотання прокурора необґрунтованим, прохав змінити йому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт. Пояснив, що прокурором не надано доказів щодо його стану здоров`я на час розгляду цього клопотання. Просить врахувати, що на час ДТП він працював трактористом у ТОВ «Гранум», має проблеми зі станом здоров`я, зокрема в СІЗО йому надавалася медична допомога.
Захисник ОСОБА_4 , призначена на одну процесуальну дію, підтримала думку ОСОБА_5 та прохала змінити запобіжний захід на більш м`який, а саме цілодобовий домашній арешт. Вважала, що ризики наведені прокурором є недоведеними. Звернула увагу на тривалість судового розгляду кримінального провадження. Вважала, що провина обвинуваченого у тому, що суд не допитав свідків та потерпілих відсутня. Докази ухилення від явки до суду теж відсутні. Просить врахувати похилий вік обвинуваченого, позитивну характеристику, наявність дружини і постійного місця проживання, а також проблеми зі станом здоров`я після ДТП.
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, рішення «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року).
При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу, крім ризиків, визначених у статті 177 КПК України, суд зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, зазначені у статті 178 КПК України.
Ухвалою Конотопського міськрайонного суду від 03 травня 2022 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01 липня 2022 року без визначення розміру застави.
Разом із цим, завершити судове провадження на даний час не можливо.
При цьому суд враховує, що не завершення до цього часу судового провадження у справі викликано зміною складу суду, необхідністю вирішення чотирьох відводів головуючій судді ОСОБА_1 (три з яких заявлено захисником ОСОБА_7 , один відвід обвинуваченим), приєднанням до справи двох цивільних позовів потерпілих, а також поведінкою учасників судового провадження, зокрема неодноразовими неявками до суду захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , як з поважних причин, так і з причин, які визнані судом неповажними. Так, захисник ОСОБА_7 тричі поспіль 08 червня 2022 року, 17 червня 2022 року та 27 червня 2022 року не з`явилася до суду без поважних причин.
Суд вживає заходів для забезпечення розгляду кримінального провадження в розумні строки.
Під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу суд не надає оцінки щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки в силу положень частини другої статті 42 Кримінального процесуального кодексу України ОСОБА_5 наразі перебуває у статусі обвинуваченого і оцінку обґрунтованості підозри щодо нього раніше надавали слідчі судді Конотопського міськрайонного суду.
Прокурором доведено, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що обвинувачений може переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків.
Суд враховує, що ОСОБА_5 раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який спричинив загибель людини, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, що підвищує ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду.
Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, істотно впливає на оцінку ризиків переховування від суду, на що скеровує і усталена практика ЄСПЛ (рішення ЄСПЛ від 20.05.2020 у справі Москаленко проти України, від 26.07.2001 у справі Ілійков проти Болгарії)
Крім того, тяжкість покарання, характер та обставини вчинення злочину у якому обвинувачується ОСОБА_5 , дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може з метою уникнення покарання, здійснювати психічний або фізичний вплив на свідків, які на сьогодні не допитані судом. При цьому суд враховує встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ч. 4 ст. 95, ст. 224 КПК України. З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Суд бере до уваги мету застосування заходів забезпечення кримінального провадження, яка передбачає досягнення дієвості провадження (ст.131 КПК).
Вказане узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
У справі «О`Галлоран та Фанціс проти Сполученого Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яка особа, яка керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та керування автомобілем потенційно може завдати серйозної шкоди і ті, хто реалізували таке право, тим самим погодились нести відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Доводи обвинуваченого та захисника про те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, має сім`ю, був працевлаштований, хоча й заслуговують на увагу, однак в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні і самі по собі, без врахування наведених ризиків, в цьому конкретному випадку не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу, так як, не ставлять під сумнів висновки прокурора, щодо наявності обґрунтованої в клопотанні мети та підстав для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Наявність певних захворювань, про які зауважив захисник та обвинувачений, суд не вважає підставою для відмови в задоволенні клопотання прокурора, оскільки не встановлено таких діагнозів, які б перешкоджали утриманню осіб під вартою, та не доведено неможливості надання медичної допомоги в умовах СІЗО.
Отже, у судовому засіданні, не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_5 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Таким чином, з урахуванням вказаних обставин, які є вагомими, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідає не лише особі обвинуваченого, а й характеру та тяжкості злочину, який йому інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, є співмірним з існуючими ризиками, що у свою чергу свідчить про недостатність застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу.
З огляду на викладене, клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.
З огляду на вимоги п.2) ч.4 ст.183 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, на думку суду не слід визначати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.
Керуючись ст. 177, 183, 194, 197, 331 КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Обвинуваченому ОСОБА_5 продовжити строк тримання під вартою до 24 години 24 серпня 2022 року, без визначення застави.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення, а для обвинуваченого протягом того ж строку з дня отримання копії.

СуддяОСОБА_1