КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/734/2022 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурор ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції з «Білоцерківською виправною колонією № 35» апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу Білоцерківського районного суду Київської області від 17 листопада 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Білоцерківського районного суду Київської області від 17 листопада 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 .
Своє рішення суд мотивував тим, що не вбачає законних підстав для задоволення клопотання, з огляду на те, що ОСОБА_7 ,який неодноразово раніше судимий, під час умовно-дострокового звільнення знову вчинив нові злочини, що є свідченням тривалого злочинного спрямування його поведінки, впертого небажання стати на шлях виправлення.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.11.2021 як незаконну та ухвалити нову, якою звільнити його від відбування покарання умовно-достроково, мотивуючи тим, що він в колонії працевлаштований, отримує заробітну плату.
Заслухавши доповідь судді, думку засудженого ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За змістом положень ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перегляд судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Положеннями п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за таких умов: 1) особа відбуває основне покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі; 2) засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення; 3) він фактично відбув встановлену ч. 3 ст. 81 частину призначеного судом покарання.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи.

Із матеріалів справи убачається, що ОСОБА_7 вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 21.11.2019 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. Початок строку покарання 28.09.2019 року, кінець строку 28.09.2022 року.
Із характеристики засудженого ОСОБА_7 , за підписом заступника начальника колонії з соціально-виховної та психологічної роботи, убачається, що засуджений, утримуючись в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» з 28.09.2019 року, характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 04.03.2020 року відбував покарання у ДУ «Бучанська виправна колонія (№85)», де за час відбування покарання зарекомендував себе посередньо, режим відбування покарання не порушував, стягнень не мав; був працевлаштований підсобним робітником житлової зони установи. Заохочень не мав.
В Державній установі «Білоцерківська виправна колонія № 35» відбуває покарання з 23.09.2020 року, де за час відбування покарання характеризується посередньо; дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи; стягнень не має, має 2 заохочення; працевлаштований на підприємстві установи укладальник-пакувальник, наказ № 130 ПР/ВР від 31.10.2020 року. Відношення до роботи задовільне.
Наведене свідчить про те, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, а тому підстави для застосування у даному випадку умовно-дострокового звільнення відсутні.
За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції проте, що ОСОБА_7 за досить тривалий період не довів виправлення своєю поведінкою та ставленням до праці.
Крім того, із матеріалів справи убачається, що ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово судимий, звільнявся від відбування покарання умовно-достроково, однак під час умовно-дострокового звільнення вчиняв нові умисні злочини, тобто при застосуванні положень ст. 81 КК України у даному випадку не досягається мета покарання у розумінні ст. 50 КК України.

З огляду на вищевказане колегія суддів уважає, що ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.11.2021 як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 408 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.11.2021, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення, - без зміни.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:_______________ ______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3