Справа № 303/3363/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород кримінальне провадження №0001015 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2021 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Коноплівці Мукачівського району Закарпатської області, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, який має на утриманні трьох малолітніх дітей 10-ти, 5-ти та 3-ох років (зі слів), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2. ст.15 п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_5
захисників адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8

встановив:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001015 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2. ст.15 п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 26.07.2022 року подання голови Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_9 задоволено, обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України кримінальних правопорушень передано на розгляд до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області (Т.2, а.с.7-9).
Ухвалою колегії суддів Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.08.2022 року призначено підготовче судове засідання (Т.2, а.с.13).
В підготовчому судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 діб, без можливості внесення застави.
Клопотання обґрунтовано тим, що 07 листопада 2021 року приблизно о 01 годині 40 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в приміщенні нічного розважального закладу «DD.LOUNGE BAR», розташованого за адресою: м. Мукачево, вул. Ринкова (Воз`єднання), 5, знаходячись біля бар-стійки, в ході сварки, яка раптово виникла на грунті виниклих особистих неприязних відносин з громадянами ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , у ОСОБА_5 виник умисел направлений на вбивство двох осіб, а саме протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство двох осіб, ОСОБА_5 взявши бойову вогнепальну зброю, а саме пістолет невстановленої марки придатний до стрільби набоями калібру 6.35 мм Браунінга (або 25АСР), діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, їх суспільну небезпеку та караність, перебуваючи у середині приміщенні зазначеного вище нічного розважального закладу, здійснив два постріли у громадянина ОСОБА_10 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді наскрізного вогнепального поранення нижньої третини лівого плеча та сліпого вогнепального непроникаючого в черевну порожнину поранення зовнішніх шарів шкіри та м`язів черева зліва, від яких ОСОБА_10 впав на підлогу біля бар-стійки.

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на вбивство двох осіб, а саме протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, 07 листопада 2021 року, приблизно о 01 години 42 хвилин, ОСОБА_5 , після здійснення пострілів у ОСОБА_10 всередині приміщення розважального закладу, вийшов на вулицю де діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, їх суспільну небезпеку та караність, підбіг до громадянина ОСОБА_11 , який в той час знаходився перед приміщенням розважального закладу «DD.LOUNGE BAR», та тримаючи в правій руці вогнепальну зброю, а саме пістолет невстановленої марки придатний до стрільби набоями калібру 6.35 мм Браунінга (або 25АСР) здійснив прицільний постріл у громадянина ОСОБА_11 , після якого останній почав тікати, а ОСОБА_5 , з метою доведення злочину до кінця, побіг за ним і наздогнавши здійснив ще один прицільний постріл у громадянина ОСОБА_11 , який після отриманих вогнепальних поранень забіг всередину вище вказаного розважального закладу та впав на вході у приміщенні вказаного закладу.

Однак, ОСОБА_5 не довів свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство двох осіб, а саме громадян ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , до кінця з причин, які не залежали від його волі, хоча виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення його до кінця, але смерть останніх не настала, так як їм було надано своєчасну необхідну медичну допомогу.

Крім того, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у невстановлені досудовим розслідуванням точні дату та час, але не пізніше, ніж 07.11.2021, у невстановленому місці, незаконно, тобто без передбаченого законом дозволу, придбав пістолет невстановленої марки придатний до стрільби набоями калібру 6.35 мм Браунінга (або 25АСР) разом з набоями до вказаної вогнепальної зброї у точно невстановленій кількості. Так, 07.11.2021, маючи при собі пістолет невстановленої марки придатний до стрільби набоями калібру 6.35 мм Браунінга (або .25АСР) у приміщенні нічного розважального закладу «DD.LOUNGE BAR», розташованого за адресою вул. Ринкова (Воз`єднання), 5, м. Мукачево, приблизно о 01.41 години його застосував шляхом здійснення двох пострілів у громанянина ОСОБА_12 , та два постріли у громадянина ОСОБА_13 .

Крім того, 07.11.2021 в період часу з 18 години 21 хвилин по 19 годину 26 хвилин, в рамках кримінального провадження за № 0001067 від 07.11.2021 року, на підставі ч.3 ст. 233 КПК України, було проведено обшук за фактичним місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено та вилучено 192 набої з маркуванням 7,65 та 1 магазин до пістолета, згідно висновку експерта від 15.11.2021 за № СЕ -19/107-21/9602- БЛ, є бойовими пістолетними патронами центрального бою, калібру 7,65 mm «Browning», виготовлені промисловим способом, придатні до стрільби.

Прокурор зазначає, що в сукупності ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 - п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто у закінченому замаху на умисне вбивство двох або більше осіб та ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у носінні, зберіганні, придбанні вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом.

Сторона обвинувачення зазначає, що наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Прокурор вказує, що відповідно до ст.177 КПК України метою застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

-переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Злочин, який інкримінується ОСОБА_5 , є особливо тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду. Вищевказані обставини, а також той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами Європейського союзу, а саме з такими республіками як Румунія, Угорщина, Словаччина та Польща, дає підстави вважати, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, може переховуватись від суду та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України так і поза межами таких, а також переховуватись на території України;

-незаконно впливати на потерпілих, свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні. ОСОБА_5 може впливати шляхом підкупу, погроз чи застосування насильства на свідків та їх родичів у кримінальному провадженні, з метою зміни ними показань на його користь, тобто наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України. Перебуваючи на волі ОСОБА_5 може вдатися до незаконно впливу на таких осіб, що негативно вплине на всебічність та неупередженість судового розгляду кримінального провадження у суді. Аналогічним чином ОСОБА_5 зможе впливати ще на понятих, експертів та спеціалістів які залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз. Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання;

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.
Вивченням особи обвинуваченого на даний час встановлено, що він працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає, ніде не працює, постійного джерела доходів немає. Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_5 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Враховуючи наведене та існування вказаних вище ризиків прокурор послався на те, що існує ризик протиправної поведінки обвинуваченого, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту. Під час підготовчого засідання щодо обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави строк дії якого закінчується 11.09.2022.
Захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_7 було подано заперечення на клопотання сторони обвинувачення про продовження строку дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Захисник вказав, що наразі наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.15- п.1 ч.2 ст.115 Кримінального кодексу України, не є єдиною та беззапереченою підставою для застосування щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо обґрунтованості підозри за ч.2 ст.15 - п.1 ч.2 ст.115 КК України захисник послався на те, що в судовому засіданні під час обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 пояснив, що застосував газовий пістолет, стріляв хаотично, а не в потерпілих, та на спростування вказаних доводів стороною обвинувачення доказів не надано. Звертає увагу, що з часу перебування обвинувального акту щодо ОСОБА_5 на розгляді в Мукачівському міськрайонному суді Закарпатської області (з 20.05.2022 р.) потерпілі жодного разу до зали судових засідань не з`явилися, поважності причин неявки не навели, що також може свідчити про відсутність у них бажання бути учасниками вказаного кримінального провадження, яке за версією сторони обвинувачення пов`язане з посяганням на їх життя. Предмет, з якого були здійснені постріли в матеріалах кримінального провадження відсутній.

Щодо обґрунтованості підозри за ч.1 ст.263 КК України захисник зазначив, що процесуальних документів, які вказують на виявлення та вилучення 192 шт. патронів, які відповідно до висновку експерта від 15.11.2021 за №СЕ-19/107-21/9602-БЛ є бойовими пістолетними патронами центрального бою, калібру 7,65мм «Browning», до клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, жодних доказів належності вказаних предметів ОСОБА_5 стороною обвинувачення не надано.

Щодо наявності ризику переховування від суду сторона захисту вказала, що обвинувачений ОСОБА_5 утримується під вартою з 02.01.2022 року (дата затримання відповідно до вимог ч.4 ст.208 КПК України), що складає на час подання зазначеного заперечення більше 9 місяців. ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.89 КК України раніше не судимий, в нього наявне постійне місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 та наразі постійне місце проживання за адресою проживання цивільної дружини ОСОБА_14 : АДРЕСА_3 , на утриманні ОСОБА_5 перебуває троє малолітніх дітей, а отже має місці соціальні зв`язки. До застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 вів усталений спосіб життя.

Щодо ризику незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні сторона захисту звертає увагу суду, що під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, а також під час перебування обвинувального акту на розгляді в Мукачівському та Ужгородському міськрайонних судах, не встановлено факту/фактів здійснення незаконного впливу на потерпілих, свідків, інших обвинувачених, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, відтак підстав вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі буде здійснювати незаконний вплив на потерпілих, свідків, у цьому кримінальному провадженні, немає. Щодо перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином сторона захисту звертає увагу суду що у матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які вказують на ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином з боку ОСОБА_5 . Щодо вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_5 сторона захисту зазначила, що ОСОБА_5 є не судимим в розумінні ст.89 КК України, стороною обвинувачення не надано доказів про наявність у нього зв`язків з особами, які раніше притягувалися до кримінальної відповідальності, а відтак і відсутні підстави вважати, що знаходячись на волі ОСОБА_5 буде вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Сторона захисту вважає, що матеріали кримінального провадження не містять доказів, які вказують на те, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не забезпечить запобігання ризикам, що зазначені у клопотанні сторони обвинувачення та встановлені судом при розгляді цього клопотання.

Крім цьому захисник вказав, що клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою від 06.09.2022 р. виклад обставин, які вказують на те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не містить, а відтак задоволенню не підлягає. Захисник послався на положення ч.3 ст.315 КПК України та вказав, що оскільки стороною обвинувачення подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, суд в підготовчому судовому засіданні не наділений повноваженнями на продовження строку дії запобіжного заходу, а виключно на обрання, зміну чи скасування заходу забезпечення.

На підставі наведеного сторона захисту просила за результатами розгляду цього заперечення у задоволенні клопотання сторони обвинувачення про продовження строку дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити, прийняти ухвалу, відповідно до якої змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відповідно до ухвали суду від 24.05.2022 року у справі №303/3363/22 на домашній арешт строком на 60 діб, заборонивши ОСОБА_5 цілодобово залишати місце свого проживання (фактичне місце проживання та реєстрації його цивільної дружини ОСОБА_14 ), за адресою: АДРЕСА_3 із застосуванням електронного засобу контролю, поклавши на нього процесуальні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 подане ним клопотання про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав із підстав зазначених у ньому та просив задовольнити. Вказав на існування зазначених у клопотанні ризиків. Зазначив, що 11.09.2022 року закінчується строк дії застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу.
Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні щодо задоволення клопотання сторони обвинувачення заперечив, просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні проти задоволення клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу заперечив, вказав, що наведені прокурором ризики є необґрунтованими. Підтримав подані ним заперечення на клопотання з підстав, що зазначені у них та просив у задоволенні клопотання сторони обвинувачення відмовити та змінити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, підтримав заперечення адвоката ОСОБА_7 та просив змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.
Вимогами ч. 3 ст. 315 КПК України визначено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому Главою 18 КПК України.
Так, згідно ч.3 ст. 315 КПК України, з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 1-р/2017 від 23 листопада 2017 року, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою розглядається судом за правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу
Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно положень ст. 178 КК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Положеннями ч.2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог п.п. 3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до ч.1. ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).
При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».
В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Як вбачається з обвинувального акту та доданого до нього реєстру матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_5 на підставі зібраних доказів обґрунтовано обвинувачується органом досудового розслідування у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2. ст.15 п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, тобто у закінченому замаху на умисне вбивство двох або більше осіб та носінні, зберіганні, придбанні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Крім цього, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, підтверджується тим, що прокурором зібрано докази, на його думку, достатні для того щоб звернутись з до суду обвинувальним актом, її також перевіряли слідчі судді раніше при застосуванні та продовженні вказаного запобіжного заходу.
Щодо посилань не необґрунтованість підозри за ч.2. ст.15 п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України то вказане питання вирішується судом при ухваленні вироку за результатами розгляду кримінального провадження по суті. Так, докази, на які у запереченнях посилався захисник, судом на стадії підготовчого судового провадження не досліджувалися.
Одне із кримінальних правопорушень у вчиненні якого ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується передбачає покарання у виді довічного позбавлення волі, та у відповідності до положень ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.05.2022 року у справі №303/3363/22 клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу задоволено. Обрано стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів без визначення розміру застави, терміном дії по 22 липня 2022 року включно (Т.1, а.с.141-145).

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 липня 2022 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 (шістдесят) днів по 11 вересня 2022 року включно, без визначення застави (Т.1, а.с.233-238).

Щодо посилань сторони захисту на те, що у відповідності до ч. 3 ст. 315 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має можливість лише обрати, змінити або скасувати запобіжний захід, а не продовжувати строк його дії, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Пунктом 24 ч.1 ст.3 КПК України визначено, що судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.
Відповідно до третього речення ч. 3 ст. 315 КПК України допускалося під час судового провадження у суді першої інстанції при підготовчому судовому засіданні продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без перевірки обґрунтованості підстав їх застосування. Однак продовження дії цього запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, без перевірки судом обґрунтованості підстав для їх застосування, суперечить вимогам обов`язкового періодичного судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, закріпленого у ч. 2 ст. 29 Конституції України. У підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, та прийняти вмотивоване рішення, незважаючи на те, чи закінчився строк дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу. Продовження судом під час підготовчого судового засідання застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою за відсутності клопотань прокурора порушує принцип рівності усіх учасників судового процесу, а також принцип незалежності та безсторонності суду, оскільки суд стає на сторону обвинувачення у визначенні наявності ризиків за ст. 177 КПК України, які впливають на необхідність продовження тримання під вартою на стадії судового провадження у суді першої інстанції (абзаци 3, 4 та 8 пункту 4 і абзац 9 пункту 5 рішення Конституційного Суду України від 23.11.2017 у справі № 1-28/2017).
Із зазначеного вище рішення Конституційного Суду України слідує, що під час судового провадження у суді першої інстанції при підготовчому судовому засіданні продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою дозволяється, але лише за рішенням суду, ухваленим за результатами розгляду клопотання прокурора.
Підготовче судове засідання відбувається згідно з правилами, передбаченими для судового розгляду (частина 2 статті 314 КПК). Статтею 331 КПК передбачені повноваження суду під час судового розгляду вирішувати питання про продовження запобіжного заходу. Отже, дія статті 331 КПК поширюється й на стадію підготовчого провадження.
Таким чином, враховуючи, що під час судового провадження до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та на даний час судове провадження не завершено судом, у відповідності до вказаних вище норм законодавства судом розглядається питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 ..
Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
При обранні та продовженні запобіжного заходу ОСОБА_5 було встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Сторона захисту у судовому засіданні заперечувала наявність вказаних ризиків, вказувала на їх необґрунтованість.
Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обумовлюється серед іншого можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування особи від суду.
Один із злочинів у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування особи від суду.
Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, в сукупності із іншими обставинами суттєво збільшує ризик втечі, а тому враховується при оцінюванні ризиків. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні Європейського суду «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р. зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.
Також суд враховує, що згідно із реєстру матеріалів досудового розслідування 10.11.2021 року у кримінальному провадженні було винесено постанову про оголошення розшуку підозрюваного. Вказана обставина свідчить про існування ризику того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може вчинити дії, пов`язані із спробою переховування від органів досудового розслідування та суду.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду отримуються усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). Вплив на вказаних осіб може бути здійснений шляхом застосування певного психологічного тиску і спонукання осіб до надання неправдивих свідчень, введення в оману суду та замовчування відомостей, які мають значення для даного кримінального провадження.
Ризик незаконного впливу на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні підтверджується тим, що на даний час суд не перейшов до стадії дослідження доказів, та існує реальна необхідність допиту потерпілих та великого кола свідків, відтак, на переконання колегії суддів, існує об`єктивна реальність ризику можливого тиску обвинуваченого на потерпілих та свідків, які судом ще не допитані.
Аналогічним чином обвинувачений може впливати на експертів та спеціалістів, при цьому, суд бере до уваги, що із обвинувального акту вбачається, що в даному кримінальному провадженні було повернено сім експертиз.
Наявність обґрунтованих ризиків вважати, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що останній обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисних тяжкого і особливо тяжкого злочину, офіційно не працює, тобто не має постійного джерела доходу та засобів до існування.
Разом з тим, прокурором не було доведено що на даний час продовжує існувати ризик того, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вказаний ризик носить формальний характер.
Таким чином прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.1, п.3 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду ; незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також судом при вирішенні клопотання про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який офіційно не одружений, не працевлаштований, раніше не судимий.
У судовому засіданні сторона захисту посилалась на те, що на утриманні обвинуваченого перебуває троє малолітніх дітей 10-ти, 5-ти та 3-ох років.
Разом із тим, у матеріалах справи є свідоцтва про народження, які підтверджують що обвинувачений є батьком ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (Т.1, а.с.202), та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (Т.1, а.с.105). Жодних доказів, що діти проживали разом із батьком та що він брав участь у їхньому вихованні надано не було.
При цьому, наявність на утриманні у обвинуваченого дітей не дають підстав для обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, так як вказані обставини існували на момент вчинення інкримінованого йому злочину, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.

Беручи до уваги вищевикладене та зважаючи на наявність обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, а також те, що прокурором доведено, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, що свідчить про неможливість їх запобіганню застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, суд вважає, що з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити.
Колегія суддів, розглядаючи можливість обрання альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, та запобігти наведеним вище ризикам.
Доводи сторони захисту про відсутність зазначених ризиків не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання прокурора. Судом враховано зазначені захисником обставини, однак суд не вважає їх такими, що ставлять під сумнів наведені вище висновки. Будь-яких інших даних, які б безумовно свідчили про те, що тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено і стороною захисту беззаперечно не доведено.
Застосовуючи вказаний запобіжний захід, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та процесуальної поведінки обвинуваченого.
Будь-яких обставин, котрі б свідчили про те, що обвинувачений за станом здоров`я не може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі під час розгляду клопотання суду надано не було.
Суд відмовляє у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, оскільки підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.

Так, в силу змагальності сторін кримінального провадження стороною захисту не надано переконливих доказів, про особу обвинуваченого, які би давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 не ухилятиметься від суду, не впливатиме на учасників кримінального провадження, не вчинятиме інші кримінальні правопорушення, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.
У відповідності з п.1 ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень насильницького характеру, та приходить до висновку що відсутні підстави для визначення розміру застави.
Згідно ст. 197 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.176-178,183, 201, 315, 331, 372, 395, КПК України, колегія суддів,-
ухвалила:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, - задовольнити.
Продовжити застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 60 днів, а саме до 04 листопада 2022 року (включно), без можливості внесення застави.

В задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, - відмовити.
Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3