137/575/22

У Х В А Л А

25.07.2022 Літинський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

представника ДУ «Літинська виправна колонія № 123» ОСОБА_3

захисника особи, відносно якої розглядається подання-адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Літин подання начальника Державної установи «Літинська виправна колонія № 123» ОСОБА_5 про встановлення адміністративного нагляду відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, Вінницького району Вінницької області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із вищою освітою, засудженого 08.10.2009 Ленінським районним судом м. Вінниці за ч.2 ст. 127, ч.2 ст. 146, ст.70 КК України до шести років позбавлення волі. 24.03.2011 Апеляційним судом Вінницької області вирок змінено: вважати засудженим за ч.2 ст. 127, ч.2 ст. 146, ст.70 КК України до трьох років позбавлення волі, зарахувавши в строк покарання перебування під вартою з 24.02.2009 по 21.01.2010. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.04.2016 зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 24.02.2009 по 21.01.2010, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 01.06.2022 зараховано в загальний строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення під вартою в період затримання на території іноземної держави з 03.05.2021 по 28.12.2021 із розрахунком один день тримання під вартою за один день позбавлення волі, раніше не судимий в силу ст. 89 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
До Літинського районного суду Вінницької області надійшло вказане подання у якому начальник ДУ «Літинська виправна колонія № 123» ОСОБА_7 просить встановити адміністративний нагляд засудженому ОСОБА_6 після звільнення з установи, за місцем проживання, а також застосувати обмеження передбачені ст. 10 Закону України "Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі", з огляду на те, що останній підпадає під п. "б" ст. 3 Закону України "Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі", оскільки його поведінка під час відбування покарання свідчила, що він не бажає стати на шлях виправлення.

Представник Державної установи «Літинська виправна колонія № 123» ОСОБА_3 подання підтримав та просив його задовольнити, встановивши відносно ОСОБА_6 адміністративний нагляд строком на 1 рік.

ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, від його захисника надійшла заява, у якій ОСОБА_6 просив розглянути справу без його участі,оскільки перебуває на лікуванні. Заперечив проти встановлення адміністративного нагляду, оскільки не порушував умови відбування покарання та не є злісним порушником. в заяві також зазначив, що дисциплінарне стягнення від 22.06.2022 оскаржив до прокуратури, а попереднє є погашеним.

Захисник особи, відносно якої розглядається подання-адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_6 , згідно довідки про наявність дисциплінарних стягнень, має лише два порушення, з них, стягнення від 20.01.2022 є вже погашеним, стягнення від 22.06.2022 не визнає, оскаржив до органів прокуратури та подав позов до адміністративного суду. Зазначив, що вказане порушення не є злісним. Вважає, що підстав для встановлення засудженому ОСОБА_6 адміністративного нагляду після звільнення немає, а тому просить відмовити в задоволенні подання ВК «Літинська виправна колонія №123».

Прокурор ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд подання без його участі. Вважає, що наявні підстави для задоволення подання відносно ОСОБА_6 , який був засуджений за вчинення тяжкого злочину та під час відбування покарання не став на шлях виправлення, вчинивши 2 дисциплінарних правопорушення. Зазначив, що під час перевірки законності застосування до ОСОБА_6 дисциплінарного стягнення 22.06.2022, підстав для скасування постанови начальника установи не виявлено.

Заслухавши пояснення осіб присутніх у судовому засіданні, дослідивши матеріали подання та особової справи засудженого, суд дійшов висновку, що подання задоволенню не підлягає з таких підстав.
Із вироку Ленінського районного суду м. Вінниці ОСОБА_6 08.10.2009 засуджено за ч.2 ст. 127, ч.2 ст. 146, ст.70 КК України.

24.03.2011 Апеляційним судом Вінницької області вирок змінено: вважати засудженим за ч.2 ст. 127, ч.2 ст. 146, ст.70 КК України до трьох років позбавлення волі, зарахувавши в строк покарання перебування під вартою з 24.02.2009 по 21.01.2010.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.04.2016 ОСОБА_6 зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 24.02.2009 року по 21.01.2010, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 01.06.2022 ОСОБА_6 зараховано в загальний строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення під вартою в період затримання на території іноземної держави з 03.05.2021 по 28.12.2021 із розрахунком один день тримання під вартою за один день позбавлення волі

Із характеристики начальника відділення соціально-психологічної служби ДУ «Літинська виправна колонія № 123» від 06.05.2022 відносно засудженого ОСОБА_6 встановлено, що останній під час утримання в слідчому ізоляторі Державної установи «Вінницької УВП (№1)» характеризувався незадовільно, допустив одне порушення режиму утримання, за що один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, заохочень не мав. З 01.02.2022 засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання в Державній установі «Літинській виправній колонії (№123)». По прибуттю в установу працевлаштованим не був з власних переконань. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки. За час відбування покарання характеризується негативно. Допустив одне порушення вимог режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, стягнення не знято та не погашено у встановленому законом порядку, заохочень не має. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, на критику реагує не агресивно. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом з метою встановлення з ним неслужбових стосунків. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Приймає участь в виховних заходах, які проводяться в установі, а також приймає участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», «Правова просвіта», але належні висновки робить в край рідко. Не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, вважає свій загальноосвітній рівень достатнім. Участі у роботі самодіяльних організацій засуджених не приймає. Підтримує соціально-корисні зв`язки з матір`ю, дружиною та дітьми. Згідно протоколу №2 від 04.02.2022, перебуває на оперативно-профілактичному обліку, як засуджений схильний до втягнення представників адміністрації установи до позаслужбових стосунків.

Із довідки по особовій справі відносно засудженого ОСОБА_6 вбачається, що за час відбування покарання засуджений мав 2 стягнення; заохочень не мав.

Вінницькою окружною прокуратурою розглянуто скаргу з питань законності постанови начальника ДУ «Літинська виправна колонія № 123» від 22.06.2022 про застосування дисциплінарного стягнення відносно ОСОБА_6 . Перевіркою порушень не встановлено, підстави для прокурорського реагування відсутні.

Згідно із ст.158 КВК України адміністративний нагляд встановлюється щодо осіб, зазначених у статті 3 Закону України від 01.12.1994 року "Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі" за постановою судді в порядку, передбаченому статтею 5 вищезазначеного Закону.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про адміністративний нагляд за особами, які звільняються з місць позбавлення волі" адміністративний нагляд встановлюється з метою запобігання вчиненню злочинів окремими особами, звільненими з місць позбавлення волі, і здійснення виховного впливу на них.

Згідно із п.б ч.1 ст.4 Закону підставами для встановлення адміністративного нагляду є матеріали установ виконання покарань - щодо осіб, зазначених у пункті "б" статті 3 цього Закону.

Згідно ч.2, 3 ст.5 Закону у поданні мають бути визначені обмеження, які пропонує встановити на підставі статті 10 цього Закону відповідно начальник установи виконання покарань чи начальник органу Національної поліції щодо поведінки піднаглядного, та обгрунтування доцільності таких заходів. Разом з поданням до суду надсилаються копія вироку та матеріали, що свідчать про необхідність встановлення адміністративного нагляду за відповідною особою.

Частинами 1, 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного життя; органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для встановлення адміністративного нагляду щодо засудженого, з огляду на характер та обсяг обмежень, суд вважає це втручанням у його право на повагу до приватного життя, яке ґрунтується на положеннях Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі».

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 14.01.2021 року по справі «Дедеш проти України», будь-яке втручання може бути виправданим відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції, лише якщо воно відповідає закону, переслідує одну або декілька законних цілей, наведених у пункті 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві для досягнення будь-якої такої цілі (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Роман Захаров проти Росії» [ВП] (Roman Zakharov v. Russia) [GC], заява № 47143/06, пункт 227, ЄСПЛ 2015).
Аналізуючи зміст положень п.«б» ч.1 ст.3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» підставами для встановлення адміністративного нагляду є сукупність декількох умов: повноліття особи; тяжкість злочину; засудження два і більше разів до позбавлення волі за умисні злочини; якщо під час відбування покарання їх поведінка свідчила, що вони вперто не бажають стати на шлях виправлення і залишаються небезпечними для суспільства.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 вчинив тяжкі злочини.
З матеріалів подання та особової справи вбачається, що за період відбування покарання ОСОБА_6 вчинив 2 порушення встановленого порядку відбування покарання. Аналіз порушень, допущених ОСОБА_6 , за які на нього були накладені дисциплінарні стягнення, свідчить про те, що він 1 раз притягався до дисциплінарної відповідальності за зберігання заборонених предметів (мобільний телефон) та 1 раз - за порушення вимог режиму відбування покарання, яке виражалося в спробі втягнення представника установи до позаслужбових стосунків, задля власної вигоди. Між порушеннями був значний проміжок часу (п`ять місяців), що не може свідчити про систематичні порушення режиму відбування покарання, а останнє порушення не є злісним порушенням установленого порядку відбування покарання в розумінні ст.133 КВК України та, зі слів ОСОБА_6 та його захисника, оскаржується в судовому порядку.

Надана адміністрацією установи характеристика на засудженого не свідчить про те, що ОСОБА_6 становить небезпеку для суспільства.
Будь-яких обґрунтувань, підтверджених належними доказами, тієї обставини, що засуджений становить небезпеку для суспільства та може вчинити злочин, у поданні не наведено. Окрім того, не наведено, який саме виховний вплив може бути здійснений на засудженого внаслідок встановлення адміністративного нагляду.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 14.01.2021 року по справі «Дедеш проти України» зазначив, що встановлення адміністративного нагляду на строк один рік є втручанням в право особи на повагу до приватного життя. Цей захід ґрунтується на положеннях Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» та може переслідувати законну мету запобігання злочинам. Водночас слід оцінювати чи буде цей захід пропорційним законній меті, яка переслідувалася, і чи були відповідними та достатніми підстави наведені національними органами влади для його обґрунтування. У всякому разі, органи державної влади повинні проаналізувати індивідуальні обставини заявника та пояснити, чому в його справі встановлені щодо нього обмеження були необхідними.

Суд, дослідивши матеріали подання та особової справи засудженого, врахувавши думку учасників судового провадження, зважаючи на кількість та характер порушень режиму відбування покарання, за які на ОСОБА_6 накладені дисциплінарні стягнення в період відбування покарання, приходить до висновку, що матеріалами подання та доданими до нього доказами не доведено обставин того, що поведінка ОСОБА_6 під час відбування покарання свідчила, що він не бажає стати на шлях виправлення, залишається небезпечним для суспільства та наявні ризики продовження особою протиправної діяльності після його звільнення, а отже, не має необхідності втручання в Конвенційні права особи захищені ст.8 Європейської конвенції з прав людини.

Враховуючи викладене, відсутні підстави для задоволення подання начальника Державної установи «Літинська виправна колонія № 123» ОСОБА_5 про встановлення адміністративного нагляду відносно ОСОБА_6 .

Керуючись ст.158 КВК України, ст. 3, 5,10 Закону України "Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі", ст. 371-372, 395, 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
В задоволенні подання начальника Державної установи «Літинська виправна колонія № 123» ОСОБА_5 про встановлення адміністративного нагляду відносно ОСОБА_6 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а особами, що не були присутні при цьому - з дня отримання її копії.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя:ОСОБА_1