Справа № 487/1144/22
Провадження № 1-кс/487/1127/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2022 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному 26.03.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000408 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
Прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості щодо якого 26.03.2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000408, звернувся 28.04.2022 року з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучене 27.04.2022 року, під час проведення обшуку приміщення квартири АДРЕСА_1 , за місцем фактичного мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: два прозорих зіп-пакета з невідомою речовиною рослинного походження зеленого кольору, які в подальшому вилучено та поміщено до сейф-пакету ВУМ1005237; пристрій, який складається з двох полімерних пляшок та наперсток, які в подальшому вилучено та поміщено до поліетиленового пакету, опечатано печаткою № 1 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області та скріплено Біркою № 1.

Підставою звернення стало те, що вищезазначені вилучені предмети мають доказове значення у даному кримінальному провадженні.

Прокурор у судове засідання не прибув, до початку розгляду справи подав заяву, в якій клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у провадженні Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000408, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань 26.03.2022 за фактом виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, глорифікація її учасників.

У ході проведення досудового розслідування по вищевказаному кримінальному провадженні встановлено, що 26.03.2022 до ЧЧ МРУП ГУ НП в Миколаївській області надійшов рапорт інспектора ВПК Миколаївської області ДКП НП України про те, що в ході моніторингу інтернет мережі виявлено групу в соціальній мережі «Фейсбук», які розповсюджують матеріали, які виправдовують, визнають правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України.
Надано доручення в порядку ст. 40 КПК України до ВПК в Миколаївській області ДКП НПУ з метою встановлення свідків та очевидців вказаного кримінального правопорушення та осіб, які причетні до вчинення вказаного кримінального правопорушення. В ході виконання вказаного доручення до матеріалів кримінального провадження долучено рапорт від інспектора ВПК в Миколаївській області ДКП НП України лейтенанта поліції ОСОБА_5 про те, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення може мати відношення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

До Заводського районного суду м. Миколаєва направлено клопотання слідчого відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_3 про проведення обшуку у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_2 за місцем фактичного мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 розглянувши матеріали вищевказаного клопотання винесла ухвалу про дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 за місцем фактичного мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

27.04.2022 року під час обшуку вищевказаної квартири виявлено та вилучено речові докази, які можуть мати для кримінального провадження, адже можуть підтвердити або спростувати факт вчинення злочину, а саме: два прозорих зіп-пакета з невідомою речовиною рослинного походження зеленого кольору, які в подальшому вилучено та поміщено до сейф-пакету ВУМ1005237; пристрій, який складається з двох полімерних пляшок та наперсток, які в подальшому вилучено та поміщено до поліетиленового пакету, опечатано печаткою № 1 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області та скріплено Біркою № 1.
27.04.2022 року слідчим слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, лейтенантом поліції ОСОБА_7 винесено постанову про визнання вищевказаних речей по кримінальному провадженні в якості речових доказів.
Таким чином під час досудового розслідування виникла необхідність у накладені арешту на майно з метою запобігання його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вилученого майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України, вищевказані речі відносять до речових доказів, тобто є матеріальним об`єктом, адже місять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а саме події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання, та в поєднанні з іншими доказами може використатись як доказ обставин, які встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедур.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна, згідно п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України, допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, та, згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у цьому випадку накладається арешт на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Частиною 3 статті 170 КПК України встановлено, що у випадку накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Згідно частин 1 та 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, у тому числі, враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчим доведено, що вилучене майно відповідає критеріям зазначеним у ст.ст. 98, 167 КПК України.

З огляду на викладене, у зв`язку із існуванням сукупності підстав та розумних підозр вважати, що зазначене вище майно є об`єктом, що містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, тобто відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а також враховуючи доведеність слідчим наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першою статті 170 КПК України, а саме: можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна, клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучене 27.04.2022 року, під час проведення обшуку приміщення квартири АДРЕСА_1 , за місцем фактичного мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: два прозорих зіп-пакета з невідомою речовиною рослинного походження зеленого кольору, які в подальшому вилучено та поміщено до сейф-пакету ВУМ1005237; пристрій, який складається з двох полімерних пляшок та наперсток, які в подальшому вилучено та поміщено до поліетиленового пакету, опечатано печаткою № 1 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області та скріплено Біркою № 1.

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити прокурору Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 .

Роз`яснити та попередити, що відповідно до ст. 388 КК України, розтрата, відчуження, приховування, підміна, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт, тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1