Номер провадження: 11-кп/813/1151/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 26.02.2022 якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000511, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.07.2021, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянки України, українки, уродженки м. Києва, з середньо-спеціальною освітою, не працюючої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої 27.01.2021 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26.02.2022 на стадії судового розгляду продовжено строк дії обраного обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 26.04.2022 року включно, з визначенням розміру застави у сумі 100000 гривень.

Рішення слідчого судді мотивоване наявністю обґрунтованої підозри, тяжкістю вчиненого злочину, характеризуючи даних обвинуваченого, ризику передбаченого п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливістю застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із прийнятим судом першої інстанції рішенням обвинувачена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу.

Доводи обґрунтовує тим, що має 12-річну дитину та переживає за його життя та здоров`я, оскільки в м. Києві оголошена надзвичайна військова ситуація.

Просить ухвалу суду скасувати та змінити запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Положеннями ч.4 ст.4221 КПК України визначено, що розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Учасники кримінального провадження будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги у судове засідання не з`явилися, клопотань про розгляд апеляційної скарги за їх участю не заявляли, у зв`язку з чим, відповідно до положень ч. 4 ст. 4221 КПК України, вимоги якої є імперативними, апеляційний суд вважає за можливим та необхідним апеляційний розгляд провести за відсутності сторін кримінального провадження.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що суд при продовженні строку тримання під вартою враховує обставини, які свідчать про те що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.
З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 є громадянкою України, не одружена, офіційно не працевлаштована, має на утриманні неповнолітню дитину, проживає в м. Києві, раніше судима, на теперішній час судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку та на даний час обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину,за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Вказані обставини свідчать про те, що обвинувачена має певні соціальні зв`язки у місці проживання, однак будучи обізнана про ступінь тяжкості інкримінованого їй злочину та покарання, яке загрожує в разі визнання її винуватою, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований їй тяжкий злочин.
Водночас, апеляційний суд погоджується з тим, що перебуваючи на свободі, підозрювана ОСОБА_6 матиме змогу незаконно впливати на свідка відносно якого у даному кримінальному провадженні застосовано заходи безпеки, схиляючи його до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також у кримінальному провадженні існує відповідний ризик того, ОСОБА_6 може вчинити інші кримінальні правопорушення, в тому числі пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, оскільки неодноразово судима за злочини аналогічні злочини, не працює та шляхи надходження її доходів для життєдіяльності не відомі.

Водночас апеляційний суд приймає до уваги, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, які набувають усе більших масштабів i стають серйозним соціальним чинником, який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей.

При цьому ОСОБА_6 будучи особою, яка раніше неодноразово судима за вчинення умисних корисливих злочинів, продовжує займатися злочинною діяльністю, що свідчить про її безвідповідальне відношення до вимог закону та ігнорування правил поведінки в суспільстві.

З урахуванням існуючих ризиків та даних про особу обвинуваченої апеляційний суд вважає, що обрання більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченій не зможе запобігти існування заявлених ризиків та забезпечити належну процесуальну поведінку останньої.

Твердження обвинуваченої про те, що вона має 12-річну, яка перебуває у м. Києві та переживає за його життя, що на її думку вказує на необхідність обрання їй більш м`якого запобіжного заходу прийняті до уваги, однак не можуть слугувати підставою для безумовного обрання більш м`якого запобіжного заходу, оскільки ця обставина не перешкоджала обвинуваченій залишити неповнолітню дитину в м. Києві та прибути до міста Одеси, де вчинити новий особливо тяжкий злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має в тому числі право:1) залишити ухвалу без змін; 2) змінити ухвалу; 3) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу або закрити кримінальне провадження; 4) скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок суду про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу обвинуваченої, якій інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину, дають підстави вважати, що на даний час існують зазначені районним судом ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченої під вартою.
На думку апеляційного суду застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу є неможливим, оскільки такий запобіжний захід не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, які передбачені ст. 177 КПК України.
Таким чином, апеляційним судом не встановлено обставин, які могли би бути підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись статтями 177, 183, 194, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,
постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 26.02.2022 якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №000511, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.07.2021, відносно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4