Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/9955/16-к
Провадження №1-кп/523/79/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2022року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4

за участю захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000250 від 7.04.2016р. за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тирасполь р. Молдови, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, на момент вчинення інкримінованого злочину працюючого у слідчому відділку Суворовському відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області на посаді слідчого, раніше не судимого.

Зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні злочину, передбаченого ст.368 ч.3 КК України, -

Встановив:

Відповідно пред`явленого обвинувачення, на підставі наказу начальника ГУНП в Одеській області за №137 о/с від 7.11.2015р. ОСОБА_6 був призначений на посаду слідчого СВ Суворовському відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області, та будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, відповідно Закону України «Про національну поліцію» був зобов`язаний згідно своїх посадових обов`язків забезпечувати охорону прав та свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидіяти злочинності, проводити неупереджене розслідування кримінальних правопорушень у межах КПК України, не вчиняти будь-яких дій, що ганьблять звання слідчого та можуть викликати сумніви у його об`єктивності та неупередженості, приймати обґрунтовані рішення про зупинення досудового розслідування або закриття кримінального провадження та інше.

27.02.2016 року за фактом вчинення крадіжки у барі «Момбаса», розташованому в будинку АДРЕСА_2 були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001286 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, у вчиненні якого підозрювалися ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , досудове розслідування якого було доручене слідчому СВ Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_6

28.03.2016 року приблизно о 11:00 годині ОСОБА_6 , знаходячись у службовому приміщенні - в кабінеті №7, розташованому за адресою: м. Одеса, вул. Дніпропетровська дорога, 118, діючи умисно з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище з метою отримання неправомірної вигоди, запропонував матері підозрюваної ОСОБА_7 - ОСОБА_9 передати йому неправомірну вигоду у сумі 2000 доларів США для уникнення негативних правових наслідків для її доньки та вирішення питання щодо закриття вищевказаного кримінального провадження, також заявивши, що необхідно відшкодувати потерпілому завданий матеріальний збиток у сумі 6 тис. гривень.

9.04.2016 року приблизно о 11:30 годині неподалік від будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_9 , погодившись на незаконні вимоги ОСОБА_6 , зустрілася з ним, де під час бесіди повідомила останньому, що зможе йому передати тільки 1500 доларів США та 5 тис. гривень, на що ОСОБА_6 заявив, що необхідно подумати. Після розмови, 13.04.2016 року приблизно о 19:20 годині, ОСОБА_6 , зателефонувавши ОСОБА_9 , погодився на отримання запропонованої останньою суми неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за закриття кримінального провадження та не притягнення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності.

В подальшому, 15.04.2016 року приблизно о 14:20 години, ОСОБА_6 , будучи службовою особою, діючи навмисно з корисливих мотивів, направленого на одержання неправомірної вигоди, знаходячись в автомобілі марки «Мерседес Бенц» державний номер НОМЕР_1 на куті вулиць Дніпропетровська дорога вул. Марсельська у м. Одесі отримав від ОСОБА_9 раніше обумовлену суму грошових коштів у розмірі 1500 доларів США, що відповідно курсу валют встановленого Національним банком України становить 43460 гривень, а також 5000 гривень в якості неправомірної вигоди для себе за закриття кримінального провадження за №000128 від 27.02.2016р. та не притягнення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності, після чого ОСОБА_6 був затриманий на місці скоєння злочину співробітниками СБУ в Одеській області, а отримані ним кошти вилучені.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ознаками ч.3 ст.368 КК України, як одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за не вчинення такою службовою особою в інтересах того хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому злочині, викладеному в обвинувальному акті не визнав та пояснив, що у 2016 році працював слідчим у СВ Суворовського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області, розташованому по вул. Дніпропетровська дорога,118 у м. Одесі. У березні 2016 року йому, як слідчому, було доручено проводити досудове розслідування у кримінальному проваджені, суть якого полягала в тому, що у барі «Момбаса» громадянин познайомився з двома дівчатами, з яким разом відпочивав, але потім йому стало погано, коли прийшов до тями, виявилося, що у нього зникли два мобільних телефони, крупна сума грошових коштів , у зв`язку з чим він звернувся до адміністратору закладу, на виході були зупинені дві дівчини, які намагалися піти, позбавитися від викраденого майна, але були затримані, доставлені до відділку, при них були викрадені мобільні телефони, гроші, дівчата визнавали свою вину, дали пояснення, після чого їх відпустили. В подальшому за номером телефону він викликав підозрювану ОСОБА_7 для допиту, коли мова зайшла про документи, підтверджуючи її особу, вона заявила, що пішла з дому, що документи знаходяться вдома, дала номер телефону її матері. Він подзвонив матері ОСОБА_7 , попросив дочкою передати документи, на що вона була дуже здивована, документи не передала, а прийшла разом з дочкою до його кабінету, де також була присутня слідча ОСОБА_10 . Підозрювана в черговий раз розповіла про обставини злочину, також повідомивши, що документи з собою не взяла, після чого жінка стала вести себе не адекватно, звинувачуючи, що він вступив у зговір з її дочкою, яка хотіла поїхати, потім стали питати, як можливо закрити це питання. Відповідь, що процесуальним керівником матеріали будуть направлені до суду, треба зібрати пом`якшуючи обставини, в черговий раз попросив принести документи дочки, але це не сподобалася жінці, вона пропала на пару днів, після чого протягом дня була череда дзвінків, він попросив більше не дзвонити. Після цього в 10 числах квітня 2016 року вона йому подзвонила, повідомила, що зібрала характеристики, весь час казала, що хоче зі мною поговорити, задавала різні питання. За ініціативою ОСОБА_9 він погодився зустрітися, що приїжджаючи, забере документи. Почався дощ. Вона сіла до нього в машину на переднє пасажирське сидіння, стала казати якісь фрази, які раніше при спілкуванні не вживала, що повинна заплатити йому гроші, перевертаючи слова їхньої розмови, на що він звернув увагу. Доїхавши до вул. Заболотного, попросив ОСОБА_9 вийти з машини. Вона вийшла, він поїхав далі, прокручуючи, роздумуючи над ходом дивної розмови, коли на вул. Марсельській, машина, яка їхала за ним, стала агресивно піджимати його автомобіль до бордюру, в цей момент він зрозумів, що щось відбувається не добре. Став оглядати свою машину, несподівано побачив між переднім та заднім сидіннями якийсь кляп у формі кулака, не знаючи, що за це предмет, вибіг з автомобілю, схвативши з собою дитячу ковдру, яку залишив по дорозі. Потім відчув, що в нього стріляють, був біль в поясниці, підбігли співпрацівники, стало ясно, що відбулося затримання, опір не чинив, його весь час тримали на землі, не дозволяючи встати. Коли його підняли та вели, побачив, що ковдрі знаходилися гроші. Причину своїх дій, а саме те, що вибіг з автомобілю та став тікати, пояснив звичайним рефлексом робітника поліції, який відпрацював в правоохоронних органах не перший рік.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 однозначно заявив, що це була провокація ОСОБА_9 , яка погрожувала тим, що зробить все, щоб її дочку не притягнули до кримінальної відповідальності, не побачивши з його сторони порозуміння, особа пішла іншим шляхом, тому була череда дзвінків, в її розмові мали місце постановочні слова, в її допитах якісь розповіді.

Додатково обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що за замовчуванням, як слідчий не міг закрити кримінальне провадження, яке знаходилося у його провадженні, оскільки є процесуальний керівник, який перевіряє законність дій слідчого. Мати підозрюваної ОСОБА_7 спрямовано не приносила документи, повідомлень про підозру не було, але до справи були долучені речові докази. Не заперечуючи, що дійсно, він зробив перший дзвінок ОСОБА_9 , але лише тому, що її дочка відмовилися дзвонити своїй матері, так як не спілкувалася з останньою. Причиною другого дзвінка було тоді, коли жінка пропала. Також підтверджуючи, що з заявницею бачився два рази, перший, коли вона з дочкою прийшла до його кабінету; другий - при зустрічі в машині, розмова про гроші була тільки в руслі повернення коштів потерпілому. Стверджуючи, що грошові кошти ОСОБА_9 йому не передавала, він нічого не вимагав та не отримував. Докази по справі зібрані із порушенням норм КПК України, що в свою чергу призвело до порушення його прав під час досудового слідства по справі.

В основу пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення органом досудового розслідування покладені показання свідків, вказаних в реєстрі матеріалів досудового розслідування, а саме ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , а також зібрані під час досудового розслідування документи. За клопотанням сторони обвинувачення судом допитано ряд свідків, які повідомили наступне.

Допитаний у судовому свідок ОСОБА_12 пояснив, що у першій половині дня у квітні 2016 року йому подзвонив знайомий, запропонував бути понятим при проведенні слідчих дій, оскільки йому це було цікаво, він погодився, приїхав до супермаркету «Сім`я», розташованому по вул. Дніпропетровська дорога у м. Одесі, де вже знаходилися співпрацівник прокуратури та другий понятий ОСОБА_11 . Йому пояснили, що очікують передачу неправомірної вигоди. У другій половині дня повідомили, що відбулася передача грошових коштів, сказали проїхати на кут вулиць Марсельської та Дніпропетровської дороги. Коли під`їхали на місце, на тротуарі стояв автомобіль «Мерседес», він побачив, як від машини тікав чоловік, співпрацівники СБУ бігли за ним приблизно на відстані 10 метрів, чоловік звернув у двори в арку, де на бігу викинув дитячу ковдру, яку тримав в руках. Вони пройшли вслід за ними у двори, затриманий лежав на землі у наручниках. В той день була погана погода, дощ, сильний вітер, один зі співпрацівників залишився стояти біля грошей, щоб не розлетілися, намагався їх притримати. У ОСОБА_6 були відібрані змиви з рук, які поклали в пакет, опечатали, також був проведений особистий огляд слідчого, в ході якого були виявлені паспорти, посвідчення. Потім вони пройшли до місця, де були викинуті грошові кошти, на землі лежав дитячий матрацик, поряд з ним 500 доларів США та дев`ять купюр номіналом по 200 гривень. Гроші були просвітлені ультрафіолетом, було видно чітке голубе світло. Руки ОСОБА_6 також освічували, чи було світіння, не пам`ятає, сказати точно не може. Після чого прослідували до автомобілю «Мерседес», де нічого не знайшли. Був складений протокол, який підписував він та другий понятий, зауважень не було, затриманий відмовлявся від дачі будь-яких пояснень.

На запитання сторони захисту додатково вказав, що другий понятий ОСОБА_11 його знайомий, батько його товариша, просто інколи з ним спілкувався, місце, куди був викинутий згорток добре було видно, особа весь час знаходилася в полі його зору, так як вони постійно рухалися вслід за ОСОБА_6 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що у квітні 2016 року знаходився біля торгівельного центру «Сім`я», розташованому по вул. Дніпропетровська дорога у м. Одесі, де зустрічався зі своїм знайомим ОСОБА_14 . До них підішли співпрацівники поліції, попросили бути понятими, на що вони погодилися. Біля автомобілю співпрацівників, їм представили ОСОБА_15 , показали купюри, вони розписалися в протоколі огляду та вручення грошових коштів. Але в той день затримання не відбулося, на наступний день він приїхав до «Сім`ї», ОСОБА_14 не прийшов, тому він зателефонував своєму знайомому ОСОБА_12 , так як він майбутній юрист, йому було цікаво. ОСОБА_12 приїхав, їм пояснили, в чому суть справи, вони сіли в автомобіль співпрацівника прокуратури, на паркувальній стоянці біля торгівельного центру стали очікувати. Поступило повідомлення, що відбулася передача грошей, після чого вони приїхали на кут вулиць Дніпропетровська дорога Марсельська, де побачили автомобіль підозрюваного. ОСОБА_6 тікав, за ним бігли співпрацівники поліції, він звернув в арку, по дорозі підкинув дитячий матрац, який тримав в руках, вверх, як саме тримав, не пам`ятає. З матрацу випали гроші, розлетілися, так як був дощ, вітер. Він продовжував бігти, вони весь час йшли за ними. ОСОБА_6 був затриманий, провели огляд його особистих речей, він відмовлявся відповідати на питання. Потім зробили змиви з рук, які помістили в пакет, опечатали, ще проводилася відео фіксація. Також вони підійшли до місця, де були викинуті гроші, знайшли дев`ять купюр по 200 гривень, п`ять купюр по 100 доларів США, номери та серії яких були переписані.

На запитання сторони захисту свідок ОСОБА_11 додатково вказав, що чітко бачив, як особа викинула матрац, йому було видно арку, він весь дивився за переслідуванням, так як йому було цікаво, що нікуди не відлучався, не відволікався. Зі змістом протоколу знайомився, підписував разом з іншим понятим, зауважень ніяких не було. Водночас не заперечуючи того факту, що раніше приймав участь у проведенні слідчих дій в якості понятого.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що на початку березня 2016 року вранці їй зателефонувала її дочка ОСОБА_7 , що необхідно приїхати до відділку поліції. Вона була здивована, так як за місяць до цього дочка пішла з дому жити до подруги. Вона приїхала до відділку, в кабінеті знаходився ОСОБА_6 , на її розпитування, що сталося, повідомив, що її дочка з подружкою в барі обікрали чоловіка, став пояснювати кримінальну статтю, що може статися з її дочкою, залякувати про наслідки, на пальцях показав 2 тис., що треба вирішити питання за закриття кримінального провадження з прокурором, потім написав суму на папірці. В кабінеті у ОСОБА_6 вона дізналася, що її дочка притягується до кримінальної відповідальності. Вона стала шукати гроші, але всі знайомі їй відмовляли, поміркував, вирішила, чому взагалі вона повинна платити, тому самостійно поїхала на Єврейську в СБУ, звернулася до чергового, написала заяву. Потім прийшла до ОСОБА_6 з пропозицією відстрочити, сказала, що може дати 1500 доларів США та 5000 гривень. Також вказуючи, що неодноразово її турбував співпрацівник правоохоронних органів ОСОБА_16 , який казав їй про передачу грошей, на що вона заявила, що не буде через нього передавати гроші. На той момент в СБУ їй передали грошові кошти у сумі 1500 доларів США та 5000 гривень для передачі обвинуваченому в якості неправомірної виголи, оглянули у присутності понятих, відксерили, вони з ОСОБА_6 договорилися о зустрічі на 13 чи 14 число, точно не пам`ятає, він обіцяв подзвонити. Вона зі співпрацівниками цілий день просиділи в СБУ, але ОСОБА_6 не передзвонив, уже увечері, не дочекавшись його дзвінка, вона сама його набрала. В той день вони не зустрілися, передача грошей не відбулася. На наступний день ОСОБА_6 під`їхав приблизно о 13:00 годині, вона підійшла до торгівельного центру «Сім`я», розташованому по вул. Дніпропетровська дорога у м. Одесі, він запропонував піти до магазину, на що вона відмовилися, тоді він сказав їй сісти в його автомобіль, «рвонув» зі швидкістю з місця, кружляв по сел. Котовського, казав, що вона його підставляє, що веде розмову, вимушуючи його говорити про гроші, крикнув: «Не потрібні ваші гроші». Потім, знаходячись в машині, з бокового карману своєї сумочки вона дістала гроші, він розвернувся, взяв дитячий матрацик, вона поклала туди 1500 доларів США та 5 тис. гривень, які були згорнуті вдвоє, після чого він звернув матрац, кинув на заднє сидіння, вона вийшла з машини, він поїхав далі. Свідком затримання вона не була, підійшла на місце, коли ОСОБА_6 вже був затриманий.

Також у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 підтвердила, що двічі на неї одягали аудіо та відео апаратуру, в тому числі при передачі грошових коштів, також вівся запис телефонних розмов. Особисто вона за власної ініціативою записала на телефон її спілкування з ОСОБА_16 , яку дала прослухати співпрацівникам СБУ, пояснюючи свої дії тим, що ОСОБА_6 міг допомогти по закону, але не хотів, не допомагав їй, казав, що нехай дочка «сидить», а вона лише хотіла, щоб справа закінчилися, її ціль була захисти себе та свою дочку. Разом з цим ОСОБА_9 зазначила, що 2 тис. доларів США включали 1 тисячу вирішення питання за її дочку Лізу, а 1 тисяча за її подругу ОСОБА_17 та вирішувати це питання вона повинна була самостійно, при цьому замовчуючи той факт, що матір`ю ОСОБА_8 на її рахунок було переведено 5000 гривень. Про результати кримінальної справи, порушеної відносно її дочки та ОСОБА_8 їй нічого не відомо, з потерпілим вона не спілкувалася.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона притягувалась разом з ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за скоєння крадіжки. Слідчий ОСОБА_6 через місяць зателефонував їй, сказав прийти. Вона прийшла, в наступний раз в кабінет з`явилася разом з матір`ю. ОСОБА_6 казав, що «посадять». До цього з нею весь час спілкувався ОСОБА_16 , який привіз їх до відділку поліції, був ініціатором особистого спілкування, контролював її. Від ОСОБА_16 вона чула, що необхідно передати йому грошові кошти, а він їх передасть слідчому, телефонував її матері, але матір не погодилася. Про подальші події мати їй нічого не розповідала. У кримінальному провадженні 30 червня був вирок Суворовського районного суду м. Одеси, прізвище судді не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_8 , допитана у судовому засіданні показала, що ОСОБА_6 бачила всього один раз, коли він був слідчим у справі, де вона та Друм Єлизавета підозрювалися у скоєнні крадіжки в барі, їх доставили до відділку, окремо допитали, вони розповіли про обставини, як все відбувалося, після чого їх відпустили, більше вона з ОСОБА_6 не спілкувалася. Через пару днів після подій їх подзвонила ОСОБА_18 , сказала, що треба гроші, щоб відносно них закрили справу, а саме 2 тис. доларів США пополам, які необхідно передати слідчому. На карточку матері ОСОБА_7 були переведені 5000 гривень, після чого ніякого спілкування не було, як розпорядилися 5 тис. гривнями вона не знає. З приводу кримінальної справи, порушеної за скоєння крадіжки, їй нічого не відомо, більше її не викликали.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показала, що її дочка ОСОБА_8 познайомилася з дівчиною ОСОБА_19 , з якою раніше разом працювала в магазині. У лютому 2016 року виникла така ситуація, що дівчата сиділи в барі, ОСОБА_18 викрала у чоловіка гроші, дівчат затримали, їх допитував слідчий. Особисто вона ні з ким не спілкувалася, через декілька днів їй подзвонила мати ОСОБА_7 , стала пояснювати, що діти попали в біду, і щоб їм нічого не погрожувало терміново потрібно 2 тис. доларів США, одну тисячу вона дає, одну тисячу повинна вона була передати, кому саме треба віддати, прізвище не говорила, на що вона відповіла ОСОБА_9 , що у неї не має таких грошей, може тільки продати корову та виручені кошти перекинути на карточку. Особисто вона слідчому нічого не передавала, тільки переслали на рахунок жінці 5 тис. гривень, після цього взагалі більше з ОСОБА_9 не спілкувалася, що з кримінальної справою відносно її дочки не знає, ніхто більше не турбував.

За клопотанням сторони захисту у судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_10 , яка показала, що з 2012 по 2017 рік перебувала на посаді слідчої СВ Суворовського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області, разом з нею в кабінеті працював її колега - слідчий ОСОБА_6 . Розміри їх кабінету, в якому не має перегородок, дозволяли спостерігати, що відбувається. На той час на ОСОБА_6 була розписана справа щодо проведення досудового розслідування стосовно крадіжки, де потенційними підозрюваними були дві дівчини. ОСОБА_6 відібрав від дівчат пояснення та відпустив. Через деякий час у першій половині дня до кабінету прийшла мати однієї з дівчини, вона була збудженою, розмовляла голосно, пропонувала вирішити питання, щоб не було кримінального провадження, на що ОСОБА_6 не погодився, показував Кодекс, рекомендував відшкодувати збиток потерпілому, але виходячи з поведінки жінки, яка була розчарована непорозумінням зі слідчим, її такий варіант не влаштовував, вона вибігла з кабінету, сказала, що вирішить питання іншим шляхом, після цього жінку вона більше не бачила, була присутня тільки при одній між ними розмові.

У ході судового засідання судом були дослідженні письмові докази, надані стороною обвинувачення, як докази винуватості ОСОБА_6 , а саме:

- Витяг з ЄРДР кримінального провадження №0000250 від 7.04.2016р.;

- рапорт старшого оперуповноваженого в ОВС ГВ БКОЗ УСБУ в Одеській області ОСОБА_20 б/н від 6.04.2016 року про вчинення кримінального правопорушення посадовою особою СВ Суворовського ВП ГУНП в Одеські області, погодженого начальником 2 відділу ГВ БКОЗ УСБУ в Одеській області п/полковником ОСОБА_21 ;

- протокол прийняття заяви від ОСОБА_9 про вчинене кримінальне правопорушення від 7.04.2016 року про притягнення до кримінальної відповідальності співробітників поліції зокрема ОСОБА_6 , який вимагає у неї грошові кошти в сумі 2000 доларів США за не притягнення її дочки до кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки в барі «Момбаса»;

- доручення слідчого в ОВС відділу прокуратури Одеської області про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст.40 КПК України від 7.04.2016 року;

- протокол огляду та вручення грошових коштів від 15.04.2016 року, відповідно якого в автомобілі марки «Кіа» державний номер НОМЕР_2 біля торгівельного центру «Сім`я» за адресою: м. Одеса, вул. Дніпропетровська дорога, 93-а у м. Одесі свідку ОСОБА_9 в присутності понятих ОСОБА_11 , ОСОБА_14 були вручені грошові кошти у розмірі 1500 доларів США купюрами по 100 доларів кожна та 5000 гривень номіналом 200 гривень кожна, серії та номери яких також зафіксовані в протоколі та зняті фотокопії купюр, для участі в негласних слідчих діях та отримання фактів протиправної діяльності з боку співробітника правоохоронного органу;

- протокол огляду місця події від 15.04.2021 року, де за участю ОСОБА_6 , а також працівників УСБУ в Одеській області ОСОБА_22 , ОСОБА_20 , ОСОБА_23 , у присутності понятих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 був проведений огляд місця події, розташованому у дворі будинку АДРЕСА_4 , де був затриманий ОСОБА_6 , у подальшому, у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 під час втечі скинув грошові кошти, огляд проводився на місцевості біля будинку АДРЕСА_4 , де на землі були виявлені грошові кошти, освітлені ультрафіолетовим промінням, на яких було виявлено сліди барвника яркого світло синього кольору, а також дитячий тканинний матрац, які були опечатані в пакет;

- протокол освідування ОСОБА_6 від 15.04.2016 року, в ході якого у присутності понятих було встановлено, що при освітленні рук ОСОБА_6 під лампою ультрафіолетового світла візуально слідів барвників або інших слідів злочину не виявлено; в подальшому працівником СБУ були зроблені змиви ватним тампоном з долонь рук ОСОБА_6 ;

- протокол огляду місця події від 15.04.2021року, а саме службового кабінету АДРЕСА_5 , де було робоче місце ОСОБА_6

- протокол затримання ОСОБА_6 від 15.04.2016 року, за змістом якого затриманий пояснював, що неправомірну вигоду не вимагав та не отримував;

- ухвала слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_24 від 19.04.2016 року, якою наданий дозвіл на проведення огляду в автомобілі марки «Мерседес Бенц» державний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_6 з метою відшукання та вилучення предмету неправомірної вигоди, документів та речей пов`язаних із вчиненням злочину;

- протокол ідентифікації (помітки) грошових коштів від 15.04.2021 року у розмірі 1500 доларів США - 15 купюр номіналом по 100 доларів США кожна, та 5000 гривень 25 купюр номіналом 200 гривень кожна, який проводився одноособово старшим оперуповноваженим в ОВС 2 відділу ГВ БКОЗ УСБУ в Одеській області ОСОБА_25 ;

- протокол від 18.05.2016 року за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо, відео контролю за 15.04.2016р. зустрічі ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , яка відбулася 15.04.2016 року на парковці торгівельного центру «Сім`я» за адресою: м. Одеса, вул. Дніпропетровська дорога, 93-а у м. Одесі;

- протокол від 17.05.2016 року за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо, відео контролю за 9.04.2016р. зустрічі ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , яка відбулася 9.04.2016 року біля зупинки за адресою: м. Одеса, вул. Дніпропетровська дорога, 99-б у м. Одесі;

- протокол від 17.05.2016 року за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо, відео контролю на підставі ухвали судді апеляційного суду Одеської області ОСОБА_26 за №1815т від 8.04.2016р., ухвали судді апеляційного суду Одеської області ОСОБА_27 за №1811т від 8.04.2016р. про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій шляхом «зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж» мобільних телефонів, якими користується ОСОБА_6 , ОСОБА_9 ;

- протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 18.08.2015 року;

- висновок криміналістичної експертизи спеціальних хімічних речовин за №2963 від 11.07.2016 року по матеріалам досудового розслідування за №0000250, відповідно якого визначити, чи присутня на ватних тампонах зі змивами з правої та лівої рук ОСОБА_28 спеціальна хімічна речовина ( спец барвник) не є можливим; на наданих на дослідження п`яти купюрах номіналом 100 доларів США кожна серіями та номеру: LF63267187G, LF36700788F, LB54684775M, LB97583363C, LB43483985F та дев`яти купюрах номіналом 200 гривень НБУ кожна серії та номеру: ЕБ0468180, ЕЕ4560017, ПЗ3995698, СИ1448155, АА7350904, АВ2636094, ВЖ3329868, ТЕ0308784, КМ8917095 та дитячому тканинному матраці на момент дослідження є спеціальна хімічна речовина(спец барвник), які мають загальну родову приналежність між собоюй зі спеціальною хімічною речовиною (спец барвником) люмінесцентним порошком, наданим як зразок для порівняння;

- матеріали кримінального провадження за №0001286, внесеного до ЄРДР 27.02.2016 року за заявою ОСОБА_29 по факту крадіжки в барі «Момбаса»;

- ухвали слідчих суддів Апеляційного суду Одеської області від 8.04.2016 року про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій стосовно ОСОБА_30 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 .

Оцінюючи отримані у ході судового провадження докази, суд дійшов до висновку, що єдиним джерелом, фактично обвинувачення побудоване на заяві ОСОБА_9 , до показів якої суд відноситься критично, оскільки вбачається, що заявниця керувалася особистими емоціями, маючи на меті спасти свою дочку від притягнення до кримінальної відповідальності будь-якими способами. Замовчування факту отримання від ОСОБА_13 5000 гривень, враховуючи її наполегливість та прояву ініціативи щодо запису телефонних розмов, поведінку ОСОБА_9 під час допиту, характеризує її особу, як схильну до обмови та вчинення провокаційних дій.

Крім цього стороною захисту надані докази того, що свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 неодноразово були залучені в якості понятих в інших кримінальних проавдлженнях за ст.368 ч.3 КК України, що викликає сумніви в їх об`єктивності та дає підстави вважати, що вказані особи заінтересовані в результатах кримінального провадження, зважаючи на те, що оперативне супроводження також здійснювалося по цим всім справам одним і тим ж співробітником того ж самого оперативного підрозділу - ОСОБА_25 .

Однак положеннями ст.223 п.7 КПК України регламентовано, що «понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані в результатах кримінального провадження». Вбачається істотне допущення порушень органом досудового розслідування кримінально-процесуального законодавства.

З показів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також ОСОБА_9 виходить, що огляд грошей відбувався з понятим ОСОБА_14 , але в запланований день вручення грошових коштів ОСОБА_6 не відбулося, на наступний день огляд місця події проходив за участю понятого ОСОБА_12 і була вилучена значно менша сума грошових коштів, чим вручалася заявниці, при цьому слід зауважити, що протоколи слідчих дій датовані однією тією ж датою 15.04.2016р., що не співпадає з показами свідків та суперечить матеріалам кримінального провадження, що в свою чергу викликає певні сумніви в достовірності складених протоколів.

Проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, вислухавши думку прокурора, який підтримав пред`явлене обвинувачення, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який не визнав свою вину, думку захисника, який вважав, що вина обвинуваченого у скоєнні даного кримінального правопорушення стороною обвинувачення не доведена за підстав чисельних порушень норм КПК України, що докази отримані в незаконний спосіб, показання свідків, допитаних у судовому засіданні, дослідивши письмові та речові докази по справі, суд дійшов до наступних висновків.

З дослідженого у судовому засіданні рапорту старшого о/у в ОВС ГВ БКОЗ УСБУ в Одеській області ОСОБА_20 від 6.04.2016 року, на підставі якого 7.04.2016 року були внесені дані до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000250, слідує, що оперуповноваженим «отримана інформація про окремий факт вчинення кримінального правопорушення посадовою особою», при цьому в рапорті прізвище майбутньої заявниці ОСОБА_9 не фігурує, також не має посилання щодо проведення співробітниками УСБУ будь-яких оперативно-розшукових заходів, при проведенні яких була отримана зазначена у рапорті інформація, тобто оперативно-розшукова справа, як того вимагає ч.1 ст.9 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», яка заводиться у кожному випадку за наявності підстав для проведення оперативно-розшукової діяльності відсутня, що в свою чергу свідчить про те, що інформація співробітником СБУ отримана у незаконний спосіб, що також підтверджується показами свідка ОСОБА_9 (що, вона записала на телефон її спілкування з ОСОБА_16 та дала прослухати співпрацівникам СБУ), та відомості до ЄРДР були внесені на підставі недопустимого доказу до надходження заяви від ОСОБА_9 , яка була прийнята безпосередньо слідчим в ОВС прокуратури Одеської області, що приводить до висновку порушення ст.214 КПК України.

Щодо протоколу огляду та вручення грошових коштів від 15.04.2016 року, наданого в якості доказу стороною обвинувачення, суд вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_9 у присутності понятих були передані грошові кошти у сумі 1500 доларів США та 5000 гривень, як вказано в протоколі, цитата «для участі в негласних слідчих діях та отримання доказів злочинної діяльності, пов`язаної з отриманням неправомірної вигоди слідчим СВ Суворовського ВП ГУНП в Одеській області», однак письмова згода особи, яка підтверджувала добровільність співробітництва зі працівниками СБУ відсутня. Разом з цим, дії особи, кого буде в подальшому задокументовано не вказано, також, що є обов`язковим, не визначено джерело походження грошей, які вручалися ОСОБА_9 , не відомо кому вони належать, якщо ці кошти виділялися з якихось ресурсів, тоді повинні бути наявні відомості, хто саме зі співробітників звертався для виділення грошових коштів для документального фіксування фактів протиправної діяльності з боку співробітника правоохоронного органу, яким чином це знайшло своє відображення, даної інформації стороною обвинувачення не надано, у зв`язку з чим вбачається незаконне використання грошових коштів.

Разом з цим привертає увагу та обставина, що в цей же період часу ОСОБА_9 отримала грошовим переказом від свідка ОСОБА_13 для використання в якості неправомірної вигоди обвинуваченому ОСОБА_6 ще 5000 гривень, які не відображені в матеріалах кримінального провадження, та які заявниця привласнила, що в свою чергу свідчить про майнову зацікавленість заявниці ОСОБА_9 про подання заяви про вимагання в неї неправомірної вигоди.

Крім цього слід зауважити, що в протоколі огляду від 15.04.2016 року відсутні особи жіночої статі у якості понятих, з чого напрошується висновок, що ОСОБА_9 та її особисті речі не були оглянуті перед врученням їй грошових коштів для фіксування злочину, що на думку суду є не допустимим порушенням.

Також в матеріалах кримінального провадження відсутнє процесуальне рішення слідчого та прокурора про залучення ОСОБА_9 , яка є заявником згідно ст.60 КПК України, до проведення негласної, слідчої, розшукової дії.

У судовому засіданні був оглянутий відео запис огляду місця події від 15.04.2021 року та досліджений протокол огляду місця події від 15.04.2021 року, за результатами якого суд вважає за необхідне зауважити, що наявний в матеріалах провадження DVD-R диск «Verbatim» з відео файлом, який підписаний «протокол огляду», не містить відомостей особи, конкретно ким саме здійснювалася фіксація даної слідчої дії, лише вказано, що «застосовані технічний засіб відеокамера Soni DCR-HC52 під непереривний відеозапис», однак до протоколу долучено копію відеозапису, що знаходиться на DVD-R диск «Verbatim», оригінал запису даної слідчої дії, який повинен знаходитися на карті пам`яті microSD взагалі відсутній, як і відповідна постанова про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів, що передбачено положеннями ст.ст.107, 110 КПК України, що в силу процесуального закону є недопустимим.

При цьому грошові кошти не були вилучені безпосередньо при огляді автомобілю та ОСОБА_6 , а на деякій відстані від місця події була виявлена частина грошових коштів, нібито отриманих ОСОБА_6 ; відповідно висновку експертизи №2963 від 11.07.2016 року слідів світіння на змивах з рук ОСОБА_6 не виявлено.

Також у судовому засіданні були досліджені, надані стороною обвинувачення в якості доказів, протоколи за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо, відео контролю від 18.05.2016 року, 17.05.2016 року, протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 18.08.2016 року, які, як з`ясовано, дійсно відображають певний перебіг подій фрагментами та не містять весь хід процесуальних дій, у зв`язку чим суд позбавлений можливості дослідити та перевірити такі слідчі дії, хто саме з оперативних робітників чи залучених спеціалістів, якщо такі існували, встановлювали на ОСОБА_9 спеціальне аудіо відео спостережне обладнання, однак в порушення вимог ст.104-105 КПК України вказана дія процесуально не зафіксована, протокол вручення ОСОБА_9 спецзасобів суду не представлений, не вказані назва та технічні характеристики даного обладнання, не зазначено, хто знімав обладнання для відеоспостереження з ОСОБА_9 , не вказуються присутні при цих діях особи, також залишається не відомим маршрут ОСОБА_9 у період часу, коли вона вийшла з ідентифікованими грошима до моменту зустрічі з ОСОБА_6 та її повернення після проведення НСРД, тобто особа перебувала без будь-якого контрою за вчиненням злочину з боку сторони обвинувачення, що на думку суду має суттєве значення та вбачається явне порушення Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

З наявного зображення на фото таблиці до протоколу від 18.05.2016 року за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо, відео контролю за 15.04.2016р., на якому нібито зафіксований момент передачі ОСОБА_9 неправомірної вигоди ОСОБА_31 , лише видно, що в руках заявниці знаходиться якийсь згорток, який вона залишає у дитячому матраці, після чого виходить з автомобілю, як такого вручення грошових коштів ОСОБА_6 не зафіксовано.

У судовому засіданні був відтворений аудіо запис спілкування ОСОБА_32 з ОСОБА_6 від 15.04.2016 року, де знаходячись в автомобілі, ОСОБА_6 пропонує зупинити нав`язливу розмову, цитата: «Я Вас ні до чого не примушую, не вимагаю».

Аналізуючи зміст прослуханих у судовому засіданні аудіо файлів вбачається настирливість ОСОБА_9 щодо ведення розмови у потрібному їй ракурсі, бажання зустрітися безпосередньо з ОСОБА_6 , що у сукупності дає підстави вважати про зацікавленість останньої.

Оцінюючи докази, що надані прокурором на підтвердження винуватості обвинуваченого, суд досліджував основні умови проведення передачі грошових коштів, як неправомірної вигоди, при цьому вважає за необхідне зазначити, що стороною обвинувачення не надані докази, які б об`єктивно підтверджували намір ОСОБА_6 отримати неправомірну вигоду.

Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України, фактичні дані, які отримані не в порядку передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, доказами в кримінальному провадженні бути не можуть. За змістом ст. 86 ч.1 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Крім цього, відповідно до ч.2 ст.23 КПК України не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в документах, які не були предметами безпосереднього дослідження суду.

Згідно вимог ст.290 КПК України визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акту, прокурор або слідчий, за його дорученням, зобов`язаний надати доступ стороні захисту до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, в тому числі надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до приміщення або місця, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем держави, і прокурор має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Оскільки в даному випадку встановлені істотні порушення, а також механізм отримання доказів, відповідно до положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.3, 19 Конституції України, ст.ст.85, 86, 87, 89, 94 КПК України, згідно правил встановлення допустимості доказів, суд визнає в якості недопустимих доказів винуватості ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого йому злочину, передбаченому ч.3 ст. 368 КК України: протокол огляду та вручення грошових коштів від 15.04.2016 року, протокол ідентифікації (помітки) грошових коштів від 15.04.2016 року. При цьому за неможливістю спростувати доводи захисту суд вимушений констатувати, що оригінал аудіо, відео запису затримання ОСОБА_6 та огляд місця події, отриманого під час здійснення негласних процесуальних дій, а саме касета до матеріалів кримінального провадження не долучалася, стороні захисту в порядку ст.290 КПК України не відкривалася, також не були відкриті основні матеріали НСРД , а саме ухвали апеляційного суду з наданням дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, у зв`язку із чим відповідно положень ч.12 ст.290 КПК України суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Висловлена позиція узгоджується із висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного суду від 16.01.2019 року у справі №751/7557/15-к щодо застосування правових норм, закріплених у ст.290 КПК України. Зокрема у пунктах 56-60 вказаного рішення зазначено, що для доведення допустимості результатів НСРД мають бути відкриті не тільки результати цих дій, а й документи, які стали правовою підставою їх проведення (клопотання слідчого, прокурора, їх постанови, доручення, ухвала слідчого судді), оскільки змістом цих документів сторони можуть перевірити дотримання вимог кримінального процесуального закону стосовно негласних слідчих (розшукових) дій.

Документи, які стали правовою підставою проведення НСРД, які не розсекречені на момент звернення до суду з обвинувальним актом, не можуть вважатися додатковими матеріалами до результатів проведених негласних слідчих (розшукових) дій, отриманими до або під час судового розгляду, оскільки є їх частиною. Ці процесуальні рішення виступають правовою підставою проведення НСРД, з огляду на їх функціональне призначення щодо підтвердження допустимості доказової інформації, отриманої за результатами проведення таких дій, і повинні перевірятися та враховуватися судом під час оцінки доказів.

Зазначена правова позиція була уточнена в рішенні Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 року у справа № 640/6847/15-к. Так, якщо сторона обвинувачення під час досудового розслідування своєчасно вжила всі необхідні та залежні від неї заходи, спрямовані на розсекречення процесуальних документів, які стали підставою для проведення НСРД, однак такі документи не були розсекречені з причин, що не залежали від волі й процесуальної поведінки прокурора, то суд не може автоматично визнавати протоколи НСРД недопустимими доказами з мотивів не відкриття процесуальних документів, якими санкціоноване їх проведення.

На думку суду, якщо сторона обвинувачення не вжила необхідних та своєчасних заходів, що спрямовані на розсекречення процесуальних документів, які стали процесуальною підставою для проведення НСРД і яких немає в її розпорядженні, то в такому випадку має місце порушення норм статті 290 КПК України. Не дотримання стороною обвинувачення вимог ст.290 КПК України, не відкриття даних матеріалів робить не можливим взагалі використання в якості доказів матеріалів, що були отримані на підставі ухвал апеляційного суду.

Крім того, стороною обвинувачення не було доведено, що відеозаписи негласних слідчих (розшукових) дій, які долучені до провадження в якості доказів, є оригіналами і не піддавалися монтажу.

Судом у судовому засіданні досліджені всі докази надані сторонами кримінального провадження, у тому числі відтворені, переглянуті відеозаписи.

Відповідно ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

При цьому суд зазначає, що протягом всього часу судового розгляду кримінального провадження сторонам були створені необхідні умови для реалізації їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Вони мали рівні права на збирання та надання до суду речей, документів, інших доказів, передбачених КПК України. Прокурором не надані суду інші, крім вищенаведених досліджених доказів, на підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину.

Відповідно до ч.1 ст.373 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

За змістом ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення, а саме: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; при цьому обов`язок доказування зазначених обставин відповідно до частини першої статті 92 вказаного Кодексу покладається на прокурора.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Статтею 17 КПК України регламентовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Європейський суд з прав людини у справі «Коробов проти України» зазначив, що стандартом у кримінальному провадженні має бути доведення винуватості «поза всяким сумнівом», чого у даному кримінальному провадженні прокурором стосовно ОСОБА_6 не здійснено.

Враховуючи вищевикладене, а також отримані безпосередньо в суді показання обвинуваченого, свідків сторони обвинувачення, приймаючи до уваги зміст досліджених письмових доказів, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий стороною обвинувачення доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність наданих доказів з точки зору достатності та взаємного зв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, у відповідності із ст.62 Конституції України, трактує всі сумніви і протиріччя, що виникли в результаті дослідження в судовому засіданні обвинувальних доказів, на користь обвинуваченого і приходить до загального висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, що підлягає його виправдання.

Крім того, вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що у ході досудового слідства здійснювалось залучення експертів для проведення криміналістичної експертизи спеціальних хімічних речовин за №2963 від 11.07.2016 року судові витрати якої складають 3523,20 грв., які суд вважає за необхідне прийняти за рахунок держави.

Відповідно до вимог ст.124 ч.2 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Однак, за положеннями ст.124 КПК України стягнення з обвинуваченого витрат на залучення експертів можливе лише при ухваленні обвинувального вироку, а в даному випадку судове рішення відносно ОСОБА_6 викладене у формі виправдувального вироку, тому суд вважає за можливе вказані судові витрати у загальній сумі 3523,20 грн. віднести на рахунок держави.

Оскільки в реєстрі матеріалів досудового розслідування не вказані відомості щодо речових доказів та не зазначений порядок їх зберігання, за відсутності даної інформації, так як матеріали кримінального провадження безпосередньо знаходяться у володінні сторони обвинувачення та не долучалися у судовому засіданні, враховуючи думку прокурора, який висловив позицію щодо вирішення питання стосовно речових доказів відповідно положень ч.9 ст.100 КПК України, суд вважає за необхідне покласти вирішення питання щодо долі речових доказів на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури - процесуального керівника у даному кримінальному проваджені.

Разом з цим, суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, однак в подальшому запобіжний захід був змінений на запобіжний захід у вигляді застави, яка була внесена 28.04.2016 року заставодавцем ОСОБА_33 : банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ (отримувач: апеляційний суд Одеської області, р/р отримувача 5572, код отримувача 02892913, МФО 820172) у сумі 110240 гривень відповідно квитанції «Укрсибанк» за №13 від 28.04.2016 року на підставі ухвали апеляційного суду Одеської області від 22.04.2016 року та діє до теперішнього часу.

Відповідно до положень ч.8 ст.182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або порушив інші покладені на нього обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

За змістом ст.182 ч.11 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 протягом досудового слідства та судового провадження сумлінно виконував покладені на нього обов`язки при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави, відсутність матеріальної шкоди, суд вважає за можливе повернути внесені кошти застоводавцю.

При цьому, запобіжний захід у вигляді застави щодо ОСОБА_6 суд вважає за доцільне до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Керуючись ст.ст.100, 124, 182, 368, 369-371, 373-374, 394-395 КПК України, -

Ухвалив:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ст.368 ч.3 КК України, на підставі ст.373 ч.1 п.3 КПК України визнати не винним та виправдати, оскільки не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_6 у вигляді застави, після набрання вироком чинності припиняє свою дію та внесена сума застави у розмірі 110240 гривень підлягає поверненню особі, яка внесла заставу - заставодавцю ОСОБА_34 відповідно квитанції «Укрсибанк» за №13 від 28.04.2016 року згідно якої банк отримувача: банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ (отримувач: апеляційний суд Одеської області, р/р отримувача 5572, код отримувача 02892913, МФО 820172).

Виконання вироку в даній частині покласти на Державне Казначейство України та Одеський апеляційний суд.

Процесуальні витрати у загальній сумі 3523,20 гривень, пов`язаних із залученням експертів для проведення криміналістичної експертизи під час досудового розслідування компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через Суворовський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя: В. Позняк