УХВАЛА
Іменем України

20 червня 2022 року
м. Київ

справа № 353/102/21
провадження № 51-1709ск22

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянула касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої та апеляційної інстанції на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 25 березня 2022 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і

встановила:
Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 10 лютого

2022 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).
Кримінальне провадження № 0000639, відомості про яке 06 серпня

2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР), щодо обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з тим, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 складений та направлений до суду після закінчення строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України.
Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 25 березня 2022 року ухвалу Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2022 року залишено без змін.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить оскаржене судове рішення скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. В обґрунтування своїх доводів указує, що суди не визнали поважними його доводи про те, що направлення в паперовій формі обвинувального акту до суду було неможливим через карантин і погане транспортне сполучення. Указує, що щодо ОСОБА_5 строк досудового розслідування не закінчився, оскільки йому 14 січня 2021 року було змінено підозру і тому провадження потрібно було не закривати, а роз`єднати і розглядати. Також указав, що практика Верховного Суду орієнтує суди на те, що у разі закриття провадження за нереабілітуючими підставами витрати належить покладати на обвинувачених, а не державу.
Мотиви Суду
Перевіривши доводи, викладені в касаційній скарзі прокурора, та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не знайшла підстав для відкриття касаційного провадження.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Порядок обчислення строку досудового розслідування визначений у ч. 1 ст. 219 КПК України, а саме з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР до дня звернення до суду з обвинувальним актом.
Отже, закон пов`язує закінчення досудового розслідування з постановленням процесуального рішення постанови про закриття кримінального провадження, або вчиненням комплексу процесуальних дій, пов`язаних з направленням до суду обвинувального акту чи відповідного клопотання. У Параграфі 1 Глави 24 КПК України розкриваються відповідні форми закінчення досудового розслідування.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Строк досудового розслідування може бути продовжений з підстав та в порядку, передбачених КПК України.
Так, як убачається з встановлених судом першої інстанції обставин, 28 жовтня

2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
22 грудня 2020 року постановою заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_7 строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 28 січня

2021 року.
14 січня 2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
26 січня 2021 року сторонам кримінального провадження повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів досудового розслідування, з якими вони знайомились до 12 лютого 2021 року, що, з огляду на приписи ч. 5 ст. 219 КПК України, не включається у строк досудового розслідування, а отже обвинувальний акт, згідно зі змістом ухвали Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2022 року, повинен був бути направленим до 15 лютого 2021 року включно.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000639 від 06 серпня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 368 КК України, складений слідчим та затверджений прокурором 12 лютого 2021 року.
Копії вищевказаного обвинувального акту в цей же день були вручені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та адвокату ОСОБА_6 .
Однак згідно супровідного листа та штампу суду вбачається, що обвинувальний акт нарочно подано до суду лише 17 лютого 2021 року, тобто поза межами строку досудового розслідування.
Як зазначив апеляційний суд, переглядаючи ухвалу суду першої інстанції, відомості про закінчення досудового розслідування були внесені в ЄРДР 12 лютого 2021 року (ч. 3 ст. 283 КПК України). Обвинувальний акт мав бути направлений до суду не пізніше 15 лютого 2021року, однак фактично надійшов 17 лютого 2021 року, що не заперечує й прокурор.
Щодо доводів прокурора щодо поважності причин доставлення до районного суду обвинувального акту 17 лютого 2021 року у зв`язку з поширенням на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 слід зазначити, що запровадження карантинних обмежень не дозволяє порушувати встановлені КПК України строки направлення обвинувального акту до суду, крім того законодавцем не внесені зміни в ст. 290 КПК України, якими б вводились певні обмеження, зупинялись такі строки.
Урядом обмежень щодо роботи органів державної влади та органів місцевого самоврядування не було передбачено. Тож за умови дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів, такі органи працювали у звичайному режимі, а саме по собі оголошення карантину не зупиняло роботи вищевказаних органів.
Що стосується доводів прокурора щодо виділення матеріалів провадження відносно ОСОБА_5 , то, як слушно вказав суд апеляційної інстанції, у справі відсутнє таке клопотання сторін. Тому суд його не вирішував і самостійно зробити цього не міг з урахуванням норм ст. 7 КПК України та процесуальної форми розгляду питань судом.
Колегія суддів також погоджується із висновками суду апеляційної інстанції щодо процесуальних витрат за проведення експертиз. Справа по суті не розглядалася у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування, поновлення чи продовження якого законом не передбачене. Приймати рішення про покладення на особу процесуальних витрат, щодо якої не вирішені питання вини в установленому законом порядку, не було правових підстав, крім того це обтяжує її становище і суперечить засадам верховенства права і законності, що унормовано ст. ст. 8, 9 КПК України.
Переглядаючи кримінальне провадження в межах апеляційної скарги прокурора, проаналізувавши її доводи, суд апеляційної інстанції надав їм належну оцінку, дійшовши до висновків про правомірність закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з підстав, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, з якими погоджується і колегія суддів Верховного Суду.

Касаційна скарга прокурора не містить переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 25 березня 2022 року. Вона є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, адже в повній мірі відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.

Ураховуючи наведене та керуючись ст. 428 КПК України, колегія суддів
постановила:
відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої та апеляційної інстанції на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 25 березня 2022 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3