Справа № 183/2003/22
№ 1-кп/183/948/22

У Х В А Л А
20 травня 2022 року місто Новомосковськ Дніпропетровської області
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області клопотання прокурора Сєвєродонецької окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні стосовно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєродонецька Луганської області, громадянина України, холостого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, офіційно не працює, із середньою освітою, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
19 травня 2022 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, підготовче судове засідання у якому відповідно до вимог ст. 314 КПК України призначене на 20 травня 2022 року.
У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою на 60 днів, мотивуючи свою позицію тим, що ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані прокурором окружної прокуратури при обранні та продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінилися, просив задовольнити вказане клопотання. Також не заперечує проти оголошення у підготовчому засіданні перерви з наданням часу для укладення угоди.
Захисник в судовому засіданні вважав, що на сьогоднішній день відпала необхідність у застосуванні такого запобіжного заходу як тримання під вартою та просив застосувати більш м`який запобіжний захід до ОСОБА_5 . Щодо закінчення підготовчого засідання просив оголосити у справі перерву та надати час підготувати угоду між сторонами кримінального провадження.
Обвинувачений ОСОБА_5 повністю підтримав думку свого захисника.
Суд, вислухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого, дослідивши матеріали справи та підстави поданого клопотання та додатків до нього, приходить до наступних висновків.
Надаючи оцінку клопотанню прокурора про продовження застосуівання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне зазначити таке.
З матеріалів клопотання вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_5 постановою керівника Сєвєродонецької окружної прокуратури Луганської області від 26 березня 2022 року застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 діб, до 23 квітня 2022 року. Постановою від 22 квітня 2022 року керівником Сєвєродонецької окружної прокуратури Луганської області продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 до 22 травня 2022 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.
За положеннями ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою цієї статті.
При вирішенні питання доцільності продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, суд виходить з того, що останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, за вчинення якого у разі визнання обвинуваченого ОСОБА_5 винуватим, останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років. А тому розуміючи наслідки завершення судового розгляду провадження, ОСОБА_5 може переховуватися від суду з метою ухилення від можливого покарання у виді позбавлення волі.
У зв`язку з цим суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, який у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».
Крім того, у конвенційній судовій практиці вироблено чотири основні прийнятні причини для тримання особи під вартою до винесення вироку: ризик того, що особа не з`явиться до суду, ризик того, що обвинувачений, у разі звільнення, вчинить дії, які перешкоджатимуть відправленню правосуддя, або вчинить нові злочини, або порушить громадський порядок (п. 94. Рішення ЄСПЛ «Пірузян проти Вірменії», п. 119. Рішення ЄСПЛ «Трипедуш проти Республіки Молдова»).
За таких обставин суд вважає, що на цей час є наявним ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування обвинуваченого від суду, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання останнього винуватим у пред`явленому обвинувачені. Ці обставини можуть зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.
Ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.
Суд, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених вище, на підставі матеріалів справи, оцінив у сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні немає. Доказів протилежного суду не надано. Підтверджень наявності у нього захворювань, які перешкоджають йому утримуватися під вартою суду не надано. За таких обставин, суд доходить переконання, що будь-який інший, з передбачених законом більш м`яких запобіжних заходів станом на дату розгляду вказаного питання не зможе забезпечити належний розгляд провадження, а перебування ОСОБА_5 на волі буде суперечити інтересам суспільства, що і є підставою для продовження обвинуваченому ОСОБА_5 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Суд бере до уваги відомості, які зазначені в обвинувальному акті про те, що ОСОБА_5 має місце реєстрації та проживання. однак на даний час на території м. Сєвєродонецьк ідуть бойові дії у зв`язку з агресією з боку РФ. Такі обставини з урахуванням вищевикладеного не можуть слугувати достатньою підставою для зміни обвинуваченому ОСОБА_5 раніше обраного запобіжного заходу на інший більш м`який запобіжний захід.
Стороною захисту не надано будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно вказували на зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання захисту про зміну раніше обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Оскільки на цей час продовжують існувати ризики, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».
Отже, враховуючи всі обставини по справі, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити частково, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований обвинуваченому ОСОБА_5 продовжити, з урахуванням пред`явленого обвинувачення, строком на 30 днів.
В іншій частині клопотання прокурора відмовити.
З урахуванням позиції сторін кримінального провадження щодо бажання укласти угоду, оголосивши перерву у підготовчому засіданні суд приходить до висновку про можливість оголошення перерви у підготовчому засіданні з наданням часу для підготовки угоди.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 314, 331, 371, 376 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 задовольнити частково.
Обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 червня 2022 року.
В іншій частині клопотання відмовити.
У підготовчому судовому засіданні оголосити перерву.
Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Оскарження ухвали про продовження строку тримання під вартою, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання та не зупиняє судовий розгляд кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1