ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/316/22 Справа № 711/4132/22 Категорія: ст. 181, 183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар учасники справи:ОСОБА_5
прокурор підозрювана захисник ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Канів, Черкаського району, Черкаської області, українки, громадянки України, не працюючої, маючої на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої в силу ст. 89 КК України,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України,

в с т а н о в и в:
26 серпня 2022 року старший слідчий ВР ЗЗКС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваної ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з можливістю внесення застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування заявлених в клопотанні вимог зазначила, що ОСОБА_7 , разом та за попередньою змовою з ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне вирощування рослин конопель, усвідомлюючи протиправність своїх умисних дій, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» за невстановлених досудовим розслідуванням даті, часі та обставин, здійснювала вирощування рослин конопель та вживала заходів щодо їх росту, шляхом поливу, підживлення, прополювання, прорідження, з метою доведення їх до стадії дозрівання на земельній ділянці в лісовому масиві, що розташована поблизу будинку АДРЕСА_2 , до 24.08.2022, коли працівниками поліції в період часу з 19 години 11 хвилин по 21 годину 44 хвилини за участі понятих, ОСОБА_7 та ОСОБА_7 проведено огляд місця події на земельній ділянці в лісовому масиві (координати 49.574643, НОМЕР_1 ), що розташована поблизу будинку АДРЕСА_2 , де на земельній ділянці виявлено та вилучено з ґрунту насадження коноплі, в загальній кількості 147 рослин, які відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-22/9156-НЗПРАП від 25.08.2022 є рослинами роду коноплі (Cannabis L), які містять психотропну речовину.

24 серпня 2022 року ОСОБА_7 була затримана в порядку ст. 208 КПК України.

25 серпня 2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України.

Необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваній у вигляді тримання під вартою обґрунтовувано тим, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 серпня 2022 року клопотання слідчої задоволено частково.

Застосовано щодо підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю строком на два місяці, а саме до 22 жовтня 2022 року включно.

Покладено на підозрювану ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- не залишати цілодобово місце свого постійного проживання кв. АДРЕСА_3 без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора і суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування у будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу Інтернет) зі свідками, експертами, іншим підозрюваним в даному кримінальному провадженні, окрім як при проведенні слідчих та процесуальних дій за їх участі;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти), що дають право виїзду за кордон.

Роз`яснено підозрюваній, що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за її поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї обов`язків.

Ухвала суду мотивована наявністю обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_7 кримінального правопорушення та ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, які дають підстави для обрання їй запобіжного заходу.

Разом з тим, на думку слідчого судді органом досудового розслідування не доведена необхідність застосування до підозрюваної ОСОБА_7 саме такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, та те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КК України, не зможе запобігти тим ризикам, які існують, та не забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

Оскільки підозрювана ОСОБА_7 має сталі соціальні зв`язки, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , слідчий суддя вважав за можливе застосувати до неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю строком на два місяці, з покладенням на неї процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, прокурор Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу та просить скасувати ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 серпня 2022 року та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

У апеляційній скарзі вказує, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Вважає, що слідчим суддею не надано об`єктивної оцінки всім обставинам справи та наявним ризикам, а також самій події інкримінованого злочину.

Зазначає, що в ході досудового розслідування не встановлено та не допитано всіх осіб, яким відомо про протиправні дії підозрюваної та інших можливих спільників, у зв`язку з чим остання, перебуваючи на волі матиме змогу з ними контактувати та незаконно впливати на них.

Вказує, що ОСОБА_7 суспільно-корисною працею не займається, постійного законного джерела доходів не має, а тому матиме реальну можливість змінити місце проживання та переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

Заслухавши доповідь головуючого, доводи прокурора ОСОБА_6 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, пояснення підозрюваної ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 зазначеної статті.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, на виконання вимог частин 1, 2 статті 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статті 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених частиною 1 статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені статтею 178 КПК України, а також вагомість наявних доказів, якими такі обставини обґрунтовуються.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених статтею 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Під час розгляду зазначеного клопотання, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною ОСОБА_7 інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, прийшов до обґрунтованого висновку щодо необхідності застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Відповідно до вимог статей 177, 178, 183, 194, 200 КПК України та пункту «е» частини 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950 року), міра запобіжного заходу у виді взяття під варту обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню ним правопорушення чи його втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність таких ризиків, як можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного в даному кримінальному провадженні, чим перешкоджати кримінальному провадженню; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також слідчим суддею вірно визначено, що такий ризик, як вільне спілкування зі свідками та іншим підозрюваним в даному кримінальному провадженні та можливість здійснювати вплив на них, як при особистому спілкуванні, так і в телефонному режимі чи через мережу Інтернет, може бути усунений шляхом покладення на підозрювану процесуальних обов`язків у вигляді заборони у спілкуванні з даними особами та не потребує застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді, що ризик переховування від органу досудового розслідування може бути усунений шляхом обрання підозрюваній більш м`якого запобіжного заходу, але такого, який унеможливить її вільне пересування (без контролю з боку правоохоронних органів) та забезпечить виконання покладених на неї обов`язків.

Щодо посилання прокурора в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_7 суспільно-корисною працею не займається, постійне законне джерело доходів у неї відсутнє, а тому наявний ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, то дана обставина спростовується наявними матеріалами справи, була предметом розгляду в суді першої інстанції та врахована слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали.

Вимога обґрунтованої (розумної) підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Слідчим суддею під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 встановлено наявність обґрунтованої підозри на ризиків, у зв`язку з чим обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Тому, твердження прокурора в апеляційній скарзі щодо ненадання судом належної оцінки самій події інкримінованого злочину суперечить вимогам частини 1 статті 194 КПК України та не спростовує правильності висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КК України, не зможе запобігти тим ризикам, які існують та не забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

Одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України є домашній арешт, який, полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до частин 2, 6 статті 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із застосуванням електронного засобу контролю, з покладенням на підозрювану обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, є співрозмірним із тяжкістю кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку останньої та запобігти визначеним ризикам.

Колегія суддів також погоджується із висновком слідчого судді, що органом досудового розслідування не доведено неможливість застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Не містить таких доводів і апеляційна скарга.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що при прийнятті рішення слідчим суддею не надано об`єктивної оцінки всім обставинам справи та наявним ризикам, спростовується оскаржуваною ухвалою слідчого судді, мотивувальна частина якої містить належне обґрунтування підстав часткового задоволення указаного клопотання та застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, а саме цілодобового домашнього арешту.

Колегія суддів також враховує, що з моменту застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту 26 серпня 2022 року до постановлення даної ухвали судом апеляційної інстанції даних про порушення підозрюваною застосованого обмеження прокурором не надано, що свідчить про ефективність застосованого слідчим суддею запобіжного заходу та відсутність підстав для зміни його на більш суворий тримання під вартою, як того просить прокурор.

Доводи, на які посилався в апеляційній скарзі прокурор, були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення, а тому підстав для його скасування немає.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує застосування запобіжних заходів, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду, прийшов до обґрунтованого висновку про не доведення прокурором необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та належним чином мотивував своє рішення.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Керуючись статтями 181, 183, 309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваної ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді