ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/3760/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/93/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - в порядку КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 18 березня 2022 року про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою клопотання прокурора Зборівського відділу Бережанської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 , подане в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000236, внесеного до ЄРДР 09.09.2021 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 задоволено повністю, продовжено строк тримання під вартою підозрюваного до 18.05.2022 року.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що прокурор у судовому засіданні не довів того, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшились та продовжують існувати.

Вважає, що стосовно його підзахисного існує два запобіжних заходи оскільки застава, яку він вніс за попередньою ухвалою слідчого судді, яка була скасована Тернопільським апеляційним судом, йому не повернута.

Посилаючись на практику ЄСПЛ, зокрема, рішення у справі Грабчук проти України, Хужин та ін. Проти Росії, Шагін проти України та інші вбачає порушення вимог п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у тому що слідчий використав у клопотанні про продовження запобіжного заходу мотиви що стосуються винуватості особи до встановлення цього факту відповідно до закону.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, захисника та підозрюваного, які підтримали вимоги апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як слідує з матеріалів провадження, ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000236 від 09.09.2021 року за трьома фактами вимаганння ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб грошових коштів у потерпілих за неіснуючі зобовязання з погрозою застосування тяжких тілесних тілесних до потерпілих та їх родичів, а також знищення та пошкодження належного їм майна та за ч. 2 ст.355 КК України - примушуванні до виконання цивільно-правових зобовязань, а саме у вимозі виконати договір з погрозою насильства над потерпілим, пошкодження і знищення його майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень та до нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався.

Задовольняючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що існує обгрунтована підозра у вчиненні ним інкримінованих йому правопорушень та ризики, які стали підставою для застосування вказаного запобіжного заходу, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшились і продовжують існувати, його застосування відповідає особі підрозрюваного, характеру, тяжкості та обставинам кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються та покаранню, що може бути призначене, в разі визнання його винуватим, є співмірним задля запобігання настанню ризиків та виправдовує тримання особи під вартою.

За наслідками перевірки рішення місцевого суду, колегія суддів погоджується, що обставини, які встановленні судом, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку підозрюваного та запобігти вищевикладеним ризикам, передбачених ч.1 ст.177 КПК України,

Окрім цього, слідчий суддя вірно врахував враховує практику ЄСПЛ відповідно до якої: тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі Летельє проти Франції); розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно, вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Так, під час судового розгляду клопотання слідчий суддя зясував, що наявність обгрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується на даному етапі досудового розслідування достатньою сукупністю доказів, які досліджені у судовому засіданні та відображені в оскаржуваному рішенні, які неодноразово перевірялись слідчими суддями при застосуванні та продовженні вказаного запобіжного заходу, відображені у судових рішеннях, що набрали законної сили, та обсяг яких збільшився внаслідок подальшого досудового розслідування.

Перевіряючи доводи захисника про існування щодо ОСОБА_7 двох запобіжних заходів у звяку з неповерненням застави, внесеної на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду, яка була ухвалою колегії суддів Тернопільського апеляційного суду скасована, слід зазначити що ухвала слідчого судді, якою було визначено альтернативу у виді застави не набрала законної сили, а тому доводи захисника з приводу існування щодо його підзахисного двох запобіжних заходів одночасно є необгрунтованими.

Будь-яких перешкод щодо повернення ОСОБА_7 сплаченої суми застави КПК України не містить за пред"явлення ним відповідних відомостей про її сплату та заставодавця.

При цьому посилання захисника на те, що прокурор вжив у клопотанні терміни, які вказують на винуватість його підзахисного у скоєнні злочину не заслуговують на увагу оскільки прокурор вказував лише про підозру ОСОБА_7 у скоєні інкримнованих йому кримінальних правопорушень, а не про доведеність його вини у їх скоєнні.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання під вартою ОСОБА_7 та встановлено, що у порядку ст.290 КПК України здійснюється відкриття матеріалів досудового росзлідування, без ознаймлення стороною захисту з якими не можливо скерувати обвинувальний акт до суду.

Перевіряючи доводи апелянта на предмет відсутності ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ст.177 КПК України, колегія суддів вважає що слідчий суддя прийшов до правильного висновку про те, що вони не зменшились та продовжують існувати з огляду на тяжкість злочину та покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винним безальтернативного позбавлення волі, конкретні обставини кримінального правопорушення, його характер, тривалість та суспільну небезпечність, багатоепізодність, відсутність у підозрюваного джерела доходу, його обізнаність з місцем проживання потерпілого та анкетними даними свідків, які можуть змінити свої показання у звязку з необхідністю допиту безпосередньо у суді, обстановкою, яка склалась у державі.

Зокрема, наявні в матеріалах провадження докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудовго розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне праворушення , які не зменшились та продовжують існувати.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, стан його здоровя, сімейний стан, соціальні звязки, висловлення погроз ушкодження здоровя потерпілих та членів їх сімей, та дійшов до обгрунтованого висновку про те, що більш мякі запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні прокурора.

Європейський суд з прав людини неодноразовов підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватись з урахуванням конкретних обставин провадження. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов вірного висновку про необхідність продовження щодо ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики передбачені ст.177 КПК України, які не зменшились з часу застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу та жоден із більш мяких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти настанню цих ризиків.

Отже, скаргу захисника слід відхилити, а ухвалу слідчого судді про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 183,191,199,419,422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 18 березня 2022 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді

-