Провадження № 1-кп/761/2014/2022
У Х В А Л А

27 липня 2022 року м. Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , в приміщенні суду в ході судового засідання в рамках об`єднаного кримінального провадження (№0002634 від 29.07.2021, №0000128 від 12.01.2022 та №0000919 від 12.04.2022) за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 185 КК України,

У С Т А Н О В И В :

Беручи до уваги, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 визначено до 29 липня 2022 року включно, суд, виходячи з принципу судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час судового розгляду, вважає необхідним розглянути питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .
Прокурор у своєму виступі заявив клопотання щодо продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , посилаючись на те, що ризики поведінки останнього, яка може зашкодити кримінальному провадженню, своєї актуальності не втратили.
Захисник ОСОБА_4 заперечував з приводу задоволення клопотання, а обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, слід дійти такого висновку.
При вирішенні питання щодо наявності підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
З цього приводу Європейський суд з прав людини у пункті 143 рішення Stanev v. Bulgaria зазначив, що затримання особи є настільки серйозним заходом, що воно може бути виправдане лише тоді, коли були розглянуті інші, менш суворі заходи і коли вони були визнані недостатніми для захисту індивідуального або суспільного інтересу, який міг би вимагати затримання особи.
Крім того, Європейський суд з прав людини у пункті 42 рішення Котій проти України наголошує, що для того, щоб позбавлення свободи можна було вважати несвавільним у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції, відповідності цього заходу вимогам національного закону недостатньо: застосування такого заходу має також бути необхідним за конкретних обставин.
Аналізуючи доводи прокурора, які стосуються доцільності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , суд також враховує дані про його особу, а саме те, що останній є раніше не судимою особою, однак обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, зокрема і тяжкого умисного злочину проти власності, є неодруженим, офіційно не працевлаштований, а отже не має стабільного джерела прибутку, що у сукупності з обставинами кримінального провадження, свідчить про схильність до ведення кримінально-протиправного способу життя, та вказує на наявність ризиків переховування від суду, впливу на учасників кримінального провадження, а також вчинення іншого кримінального правопорушення за умов перебування неізольованим в межах певного запобіжного заходу.
Отже, сукупність наведених обставин свідчить про наявність відповідних ризиків, передбачених ст. 177 КПК, однак посилання прокурора на неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 за допомогою іншого менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зокрема домашнього арешту, носить сумнівний характер, оскільки ОСОБА_5 є особою відносно молодого віку, має постійне місце проживання.
Разом з тим, суд бере до уваги і практику ЄСПЛ, зокрема загальні висновки, викладені у справах «Штепа проти України», «Ноймайстер проти Австрії» (Neumeister v. Austria), щодо зменшення ризику непроцесуальної поведінки підозрюваного (обвинуваченого) зі спливом часу, за умови відсутності появлення нових обставин, що виправдовуватимуть застосування раніше обраного запобіжного заходу.
При цьому, зважаючи на стадію кримінального провадження, а головним чином відсутність даних компрометуючого характеру за період кримінального провадження щодо обставин непроцесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 , суд дійшов висновку про зменшення вірогідності прояву згаданих ризиків.
На підставі викладеного, суд вважає можливим в даному конкретному випадку змінити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши йому без дозволу суду в нічний період доби (з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня) залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому, застосовуючи до ОСОБА_5 наведений запобіжний захід, слід покласти на нього додаткові обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- Не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;
- Повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Керуючись ст. 177, 181, 193, 194, 196, 331 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора щодо продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою задовольнити частково.
Змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши йому без дозволу суду в нічний період доби (з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня) залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Покласти на ОСОБА_5 додаткові обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- Не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;
- Повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Звільнити з-під варти обвинуваченого ОСОБА_5 в залі суду негайно.
У задоволенні іншої частини клопотання відмовити.
Ухвалу в частині застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до ОСОБА_5 передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання останнього.
Оголошення повного тексту ухвали відбудеться 01 серпня 2022 року о 09 годині 00 хвилин.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1