Справа № 143/1464/14-к
Провадження №11-кп/801/580/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5
за участі учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7
та її захисника ОСОБА_8
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19 травня 2022 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000149,
якою задоволено клопотання прокурора, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з 19.05.2022 року до 17.07.2022 року включно, відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Погребище Вінницької області, українки, громадянки України, з середньою освітою, заміжньої, має на утриманні двох малолітніх дітей, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

- яка обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

В проваджені Вінницького міського суду Вінницької області перебуває зазначене кримінальне провадження.
До обвинуваченої ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 22.05.2022 року.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заявив клопотання в якому просив суд продовжити запобіжний захід обвинуваченій, оскільки ОСОБА_9 обвинувачується у скоєнні умисного особливо тяжкого злочину, наявні ризики, передбачені КПК України, зокрема, ОСОБА_9 переховувалася від суду, у зв`язку з чим перебувала у розшуку. Тобто існують ризики, що перебуваючи на волі обвинувачена зможе перешкоджати кримінальному провадженню, переховуватися від суду, тому більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченої.
Захисник ОСОБА_8 заперечувала проти задоволення клопотання, оскільки її підзахисна має постійне місце проживання, сім`ю та дітей.
Обвинувачена ОСОБА_9 просила суд відмовити в клопотанні прокурора, оскільки вона має постійне місце проживання та неповнолітніх дітей. Вважає, що прокурор не довів наявність ризиків, утримувати її під вартою немає підстав.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 травня 2022 року клопотання прокурора задоволено.
Продовжено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60днів, починаючи з 19.05.2022року до 17.07.2022 року включно.
Свої висновки суд першої інстанції мотивував тим, що обвинуваченій ОСОБА_9 під час розгляду справи обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням ризиків, передбачених ст.177 КПК України, жодного доказу про зникнення цих ризиків суду не надано, судовий розгляд ще не закінчено, тому на даний час підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченій суд не вбачав. ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який в разі доведення її винуватості, їй загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк. Під час розгляду справи в суді ОСОБА_9 переховувалася від суду, внаслідок чого двічі перебувала в розшуку. Таким чином, суд переконаний, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить її належної процесуальної поведінки.
На думку суду, саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_9 відповідатиме охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 просить ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19.05.2022 року скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора та обрати ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_1 .
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам чинного кримінально-процесуального законодавства, у зв`язку з чим є незаконною. Вважає, що клопотання прокурора є необґрунтованим, а вказані ризики не доведеними, оскільки в ході судового розгляду обвинувачена повідомила, що від суду вона не переховувалася і вчасно з`являлася на усі судові засідання. Зазначила, що жодного впливу зі сторони її підзахисної на свідків не було, вона з ними взагалі не спілкувалася. Також тяжкість вчиненого кримінального правопорушення не відноситься до розряду ризиків, які перераховані у ст.177 КПК України. Винність особи у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення підтверджується лише вироком суду. Захисник звернула увагу суду на те, що ОСОБА_9 ніколи раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки, до затримання проживала зі своїми неповнолітніми двома дітьми, які хворіють, та які на даний час проживають з її батьками. Батьки похилого віку і самі потребують допомоги та догляду зі сторони, та у військовий час як і діти є найбільш вразливою категорією населення. Свою вину ОСОБА_9 частково визнала, умислу на вбивство не мала.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 свою апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_7 підтримав в повному обсязі, просила її задовольнити, посилаючись на викладенні в ній доводи. Щодо застосування запобіжного заходу відносно останньої у вигляді цілодобового домашнього арешту чи в певний період доби, поклалась на розсуд суду.
Обвинувачена ОСОБА_7 апеляційну скаргу свого захисника підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи. Вважає за доцільне застосувати до неї запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, вважає її законною та обґрунтованою.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, виступи прокурора, захисника та самої обвинуваченої, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.
З виділених матеріалів судового провадження за №143/1464/14-к вбачається, що в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , яка обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Підставою для обрання останній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слугувало те, щодо ОСОБА_9 ухвалою суду від 14.12.2020 року було застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Однак, обов`язки покладені даною ухвалою суду остання порушила, у зв`язку з чим повторно перебувала у розшуку згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 27.09.2021.
Відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 01.10.2021 року обвинуваченій ОСОБА_9 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого у подальшому неодноразово продовжувався.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 травня 2022 року обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60днів, починаючи з 19.05.2022року до17.07.2022 року включно.
За частиною першою та п.9 ч.2 ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Встановлено, що в обґрунтування необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 прокурор у своєму клопотанні вказав на наявність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які на даний час не зменшились та не відпали.

Так, відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити вищезазначені дії.
Перевіряючи в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції, апеляційним судом було встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання прокурора дотримані в повному обсязі.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, наслідком якого є загибель людини, та яке відповідно до ст.12 КК України, віднесено до особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі понад десять років або довічного позбавлення волі. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченої, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Наряду з вказаним, у п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, проте, при вирішенні питання щодо продовження обвинуваченій ОСОБА_9 строк тримання під вартою, суд першої інстанції правильно виходив не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України.
Апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги захисника щодо наявності на її думку підстав для скасування ухвали суду про продовження відносно її підзахисної судом першої інстанції вказаного запобіжного заходу та обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, так як при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати також і тяжкість звинувачення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Колегія суддів вважає, що фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_7 злочину, який є особливо тяжким злочином поєднаним з насильством, що спричинило смерть людини, свідчить про її підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченої, відсутність постійного місця роботи, порушення визначених умов застосованого ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.12.2020 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, внаслідок чого їй було змінено вказаний запобіжний захід, свідчить про обґрунтованість продовження судом саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченої під вартою та в судове засідання апеляційного суду надані не були.

При цьому наявність певних соціальних зв`язків, зокрема постійного місця реєстрації та проживання на території Вінницької області, двох неповнолітніх дітей, батьків похилого віку, сприяння у встановленні об`єктивних ознак злочину, позитивної характеристики за місцем проживання, про що зазначила захисник у свої апеляційній скарзі, не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку обвинуваченої, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.
Також апеляційний суд звертає увагу на те, що зазначені як в апеляційній скарзі, так і в судовому засіданні обвинуваченою та її захисником обставини існували і на момент інкримінованого їй злочину у даному кримінальному провадженні та жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці останньої.
Продовження щодо обвинуваченої ОСОБА_7 вказаного запобіжного заходу відповідає вимогам ст.ст.177, 178, 183 КПК України.
Судом щодо висловленої в судовому засіданні позиції захисника та обвинуваченого, наведені достатні мотиви для відмови в обранні останньому більш м`якого запобіжного заходу, який зміг би запобігти встановленим в ході розгляду справи та доведеним в судовому засіданні прокурором ризикам. Зокрема, це тяжкість обвинувачення, відсутність істотних змін ризиків, обставин провадження та даних про особу обвинуваченої. Також згода як сторони захисту, так і самої обвинуваченої на залишення їй певної форми арешту, все ж таки підтверджує існування процесуальних ризиків у вказаному провадженні.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).
Встановлено, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.10.2021 року обвинуваченій ОСОБА_9 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого у подальшому неодноразово продовжувався. Підставою для обрання останній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слугувало те, що ОСОБА_9 ухвалою суду від 14.12.2020 року було застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Однак, обов`язки покладені даною ухвалою суду остання порушила, у зв`язку з чим перебувала у розшуку.
Також при розгляді питання щодо зміни останній запобіжного заходу судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_9 не з`являлася в судове засідання, оскільки хворіла, про що надала суду довідку. Проте, в свою чергу вона нічого не зробила для того, щоб повідомити суд про свою хворобу, хоча в довідці вказано, що ОСОБА_9 лікувалася амбулаторно. На телефонні дзвінки суду не відповідала. Тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що обвинувачена усвідомлюючи невідворотність настання кримінальної відповідності за вчинені злочини, свідомо ухилилася від суду.
За таких обставин, апеляційний суд зважає на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, оцінивши у сукупності встановлені судом обставини у контексті конкретних фактичних обставин вчинення останньою кримінального правопорушення з урахуванням характеру насильницьких протиправних дій, що спричинили смерть потерпілого, а також даних про особу обвинуваченої, вважає, що буде достатнім та обґрунтованим продовження застосованого до ОСОБА_7 саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та забезпечити належне виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків.
Колегія суддів вважає, що вказаний запобіжний захід є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого продовжують існувати у вказаному кримінальному провадженні на даний час, а також тим завданням, які має досягти суд, оскільки в ході апеляційного розгляду вкотре знайшли своє підтвердження висновки суду першої інстанції щодо продовження судового слідства у вказаному кримінальному провадженні та необхідність в дослідженні письмових доказів.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу суду першої інстанції щодо вживання всіх заходів для недопущення затягування розгляду вказаного кримінального провадження, розглянути справу у розумні строки та постановити відповідне законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

Порушень правових позицій Європейського суду з прав людини чи істотних процесуальних порушень у цьому провадженні апеляційним судом не виявлено.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги захисника викладених в ній висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19 травня 2022 року щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з 19.05.2022 року до 17.07.2022 року включно, відносно обвинуваченої ОСОБА_7 за ч.1 ст.115КК України - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4