печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_2., при секретарі ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві провадження за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб Генеральної прокуратури України, яка полягає у не розгляді заяви про надання інформації, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність уповноважених осіб Генеральної прокуратури України, яка полягає у ненаданні інформації про прийняті процесуальні рішення по заяві ОСОБА_1 від 10.09.2018 року.

Особа, яка звернулася зі скаргою в засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, причини неявки невідомі.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Оскільки, особа, яка звернулася зі скаргою про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, проте, в судове засідання не з`явився та про причини неявки не повідомив, а неявка прокурор не перешкоджає розгляду скарги, слідчий суддя визнав можливим розглянути скаргу за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних матеріалів.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься, диспозитивність.

Як визначено у ч.ч. 1, 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Листом Верховного Суду України № 1-5/45 від 25.01.2006 року визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, особі, за скаргою якої здійснюється судове провадження, процесуальним законодавством надаються не лише процесуальні права, а і покладаються процесуальні обов`язки.

Згідно із ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи, що особа, яка звернулася зі скаргою в засідання не з`явилася, тим самим не підтримала вимоги скарги у судовому засіданні, з урахуванням принципу диспозитивності, передбаченого ст. 26 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 22, 26, 303, 307-309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб Генеральної прокуратури України, яка полягає у не розгляді заяви про надання інформації,- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_2