ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/569/22 Номер провадження 11-кп/814/1520/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

представника колонії ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 04 квітня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні заяви засудженого, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, не одруженого, не маючого неповнолітніх дітей на утриманні, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 21 жовтня 2019 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, на 3 роки позбавлення волі.

Таке рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_7 має позитивні тенденції у поведінці, проте на даний час немає підстав вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення і що до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

У поданій апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

Свої вимоги мотивує тим, що місцевим судом при винесенні ухвали враховано лише характеризуючі дані засудженого під час його перебування в ДУ «Божковська виправна колонія (№16)», хоча за період перебування в зазначеній установі ОСОБА_7 має заохочення і увесь час був працевлаштований.

Просить взяти суд до уваги характеристику, надану за період відбування покарання в ДУ «Бердянська виправна колонія (№77)», наявність у засудженого медичної освіти та бажання стати на захист Батьківщини.

Інші учасники судового розгляду ухвалу суду не оскаржили.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, засудженого в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, представника установи відбування покарань про можливість звільнення засудженого від відбування покарання, так як він довів своє виправлення, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.

За змістом положень ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.
Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_7 засуджений вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_7 покарання відбуває з 21 жовтня 2019 року та на момент звернення до суду із заявою відбув більше половини строку призначеного покарання та має право на застосування положень ст. 81 КК України. Кінець строку покарання - 21 жовтня 2022 року.

З характеристики засудженого, вбачається, що ОСОБА_7 з 22 жовтня 2019 року перебував в державній установі «Одеський слідчий ізолятор», де характеризувався посередньо. Стягнень та заохочень не мав.

З 06 листопада 2019 року відбував покарання в державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор», де характеризувався посередньо. Стягнень та заохочень не мав.

З 16 січня 2020 року перебував в державній установі «Одеський слідчий ізолятор», де характеризувався посередньо. Стягнень та заохочень не мав.

З 09 вересня 2020 року відбував покарання в державній установі «Бердянська виправна колонія (№77)», де характеризувався негативно. За час перебування в установі мав 1 заохочення та 2 стягнення, які погашені в установленому законом порядку.

З 03 листопада 2021 року відбуває покарання в державній установі «Божковська виправна колонія (№16)». На даний час характеризується позитивно, працевлаштований на виробничій майстерні установи. До праці ставиться сумлінно, проявляє розумну ініціативу. Стягнень не має, заохочувався 2 рази.

Відповідно до ст. 123 КВК України бере особисту участь в організації виховних заходів, у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених "Духовне відродження», «Фізкультура і спорт», відвідує заплановані заходи, читає духовну літературу. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує родинні зв`язки.

За вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2019 року вину у скоєному злочині визнав повністю. Виконавчі листи на адресу установи не надходили.

Рішенням комісії державної установи «Бердянська виправна колонія (№77)» 19 листопада 2020 року засудженому відмовлено у застосуванні ст.ст. 100, 101 КВК України, а саме у переведенні до дільниці соціальної реабілітації «Бердянської виправної колонії (№77)».

Рішенням комісії державної установи «Бердянська виправна колонія (№77)» 19 листопада 2020 року засудженому відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до ст. 82 КК України.

Рішенням комісії державної установи «Бердянська виправна колонія (№77)» 28 квітня 2021 року засудженому відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України.

Верховний Суд України в п.17 постанови Пленуму №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» наголошує, що при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потреб у в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
При цьому, умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що дійсно, як зазначено у апеляційній скарзі, засуджений на даний час зарекомендував себе з позитивної сторони, працевлаштований, має заохочення, тобто стає на шлях виправлення.
Разом з тим, дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженого, відповідно до ст. 9 КВК України, є його обов`язком, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.

Проте, протягом всього часу відбування покарання ОСОБА_7 хоча і має 3 заохочення, та бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, поряд із цим мав 2 стягнення, протягом 2020-2021 років йому було відмовлено у переведенні до дільниці соціальної реабілітації «Бердянської виправної колонії (№77)», заміні невідбутої частини покарання більш м`яким та застосуванні умовно-дострокового звільнення, як такому, що не стає на шлях виправлення. Крім того, засуджений посередньо та негативно характеризувався, 2 заохочення отримав у 2022 році, що вказує на нестабільну поведінку та свідчить про не досягнення ним такого стану, за якого від нього не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів.

Всупереч доводам засудженого, суд першої інстанції належним чином врахував всі обставини справи та дані про його особу, в тому числі і ті, які зазначені в апеляційній скарзі, та обґрунтовано прийняв рішення про відмову у задоволенні подання про умовно - дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 04 квітня 2022 року, щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4