Справа № 466/644/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/202/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2022 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 27 січня 2022 року про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 27 січня 2022 року, клопотання дізнавача СД ВП №1 Львівського районного управління поліції №1 ГУНП України у Львівській області ОСОБА_11 задоволено.
Накладено арешт на майно вилучене в ході обшуку 27.01.2022 в період часу з 07.01 год по 10.48 год за адресою: АДРЕСА_1 .
На ухвалу слідчого судді адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді, ухвалити нове рішення про відмову в задоволені клопотання дізнавача.
Зазначає, що власники майна не повідомлялись про розгляд клопотання, про наявність ухвали дізнались 16.02.2022 в ході допиту ОСОБА_8 , в якості свідка, тому строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що ухвала прийнята з порушеннями ст.ст. 172, 173 КПК України; слідчий суддя не перевірив та не встановив наявність підстав для арешту майна; відсутність достатніх доказів, що вказують на вчинення володільцями майна кримінального правопорушення; не встановлено розміру шкоди та співрозмірність обмеження права власності; клопотання не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Вказує, що під час проведення обшуку були вилучені предмети, які не мають жодного відношення до кримінального провадження та на вилучення яких не було дано дозволу ухвалою слідчого судді. До таких предметів відносяться мобільні телефони, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключ запалювання від автомобіля, записники, плаття тощо. В ухвалі слідчого судді про ці предмети нічого не було зазначено, а тому їх вилучення вважає безпідставним.
Зазначає, що вилучення ключа запалювання та свідоцтва про реєстрацію автомобіля позбавило ОСОБА_9 права користування таким, та обмежує його право власності.
Вилучення мобільних телефонів також позбавило права їх володільців використовувати своє майно.
Вказує, що з часу проведення обшуку минуло майже місяць. За цей час працівниками поліції було проведено допити в якості свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . Слідчі дії з ОСОБА_9 взагалі не проводилися. Підозра нікому не оголошена. Така позиція дізнавача вказує на відсутність процесуальної зацікавленості до володільців майна, а також на те, що відпала необхідність в існуванні такого заходу забезпечення, як арешт їх майна.
Вважає, що дізнавач не довів у належний спосіб існування обгрунтованої підозри у вчиненні ними кримінального правопорушення, як і не довів, що предмети вилучені у ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 зберегли на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення; та яке відношення ці предмети мають до кримінального провадження.
Адвокат ОСОБА_7 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття адвоката ОСОБА_7 в судове засідання не перешкоджає проведенню розгляду.
Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 , яка заперечила проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу залишити без задоволення з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджуються доводи щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження. Колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є законною, вмотивованою та обґрунтованою.

16 серпня 2021 року до ЄРДР за № 0001055 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, із зазначенням короткого викладу обставин, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення: 15.08.2021 до ВП №1 ЛРУП №1 надійшла письмова заява від ОСОБА_12 , 04.01.1945 рн., який просить притягнути до кримінальної відповідальності невідому особу, яка шахрайським шляхом, під приводом продажу ліків 06.07.2021 та 07.07.2021, перебуваючи за місцем проживання заявника, за адресою: АДРЕСА_2 , заволоділа коштами заявника на загальну суму 54 300 грн.

Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчий у клопотанні про накладення арешту на майно покликається на ч. 1 ст. 170 КПК України, при цьому зазначає, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

З врахуванням зазначених положень закону слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність накладення арешту на майно, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні та запобігання ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст. 170 КПК України.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності, необґрунтованості судового рішення та неповноти судового розгляду колегія суддів до уваги не бере як безпідставні.

Твердження в апеляційній скарзі, що частина вилученого майна не має жодного відношення до кримінального провадження, тому його вилучення є неправомірним, апеляційний суд до уваги не бере.
В суді апеляційної інстанції прокурор ОСОБА_6 зазначила, що використання майна, в тому числі транспортного засобу, плаття, мобільних телефонів під час вчинення кримінального правопорушення, зафіксовано на камери відеоспостереження, що долучено до матеріалів кримінального провадження, а тому накладення арешту на таке майно є виправданим.
Доводи апеляційної скарги, що подане клопотання не відповідає вимогам ст. 172 КПК України є безпідставними, оскільки клопотання подано уповноваженою особою, в такому зазначено підстави та мету арешту майна, наведено перелік майна, що належить арештувати.

При вирішенні питання про арешт майна слідчим суддею на виконання вимог ч. 2 ст. 173 КПК України враховано можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що відповідає конституційним нормам.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання про арешт майна слідчим суддею допущено не було.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам закону й підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Поновити адвокату ОСОБА_7 строк на подання апеляційної скарги.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 27 січня 2022 року про накладення арешту на майнозалишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4