КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №621/623/14-к
Провадження №1-в/552/256/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2022 року Київський районний суд м.Полтави

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Полтава клопотання засудженого ОСОБА_3 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

за участю: прокурора - ОСОБА_4 ,

представника ДУ

«Харківська виправна колонія №43»- ОСОБА_5 ,

засудженого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений підтримав заяву, пояснивши, що своєю сумлінною поведінкою, підтвердив свій намір на виправленні, неодноразово був заохочений. Вважає, що при вирішенні клопотання про умовно-дострокове звільнення, суду слід врахувати стан його здоров`я, а також намір на відшкодування судових витрат, які на день розгляду клопотання не були відшкодовані у зв`язку з залишенням на його особовому рахунку Холодногірської виправної колонії №18 грошових коштів.

В судовому засіданні представник державної установи «Харківська виправна колонія №43» проти задоволення клопотання заперечував, як передчасно подане, пояснивши, що перебуваючи як у виправній колонії №18 так і в виправній колонії №43, засуджений ОСОБА_3 , характеризується посередньо, мав порушення, при розгляді кримінального провадження вину в повному обсязі не визнав, за 9-ть років відбування покарання був заохочений тільки двічі. Вважає, що доводи засудженого, про те, що останній не міг працювати за станом здоров`я, не відповідають дійсності, так як виправна колонія №18 є установою широкого профілю, а у засудженого будь-яких протипоказань за станом здоров`я не має. На засідання комісії адміністрації державної установи «Харківська виправна колонія (№43)» з питань про застосування умовно-дострокового звільнення, було прийняте рішення про передчасність звернення засудженим ОСОБА_3 з клопотанням про умовне-дострокове звільнення.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що засуджений своєю поведінкою на протязі відбування покарання і ставленням до праці не довів свого виправлення.

Суд, розглянувши клопотання, з`ясувавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Згідно із п.2 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття засудженим за умисний особливо тяжкий злочин не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений 30.05.2014 року вироком Зміївського районного суду Харківської області за ч.1 ст.115 КК України до 11 років позбавлення волі. В місцях позбавлення волі знаходиться з 15.12.2013 року. Кінець строку відбування покарання 19.01.2024 року. Тобто засуджений відбув більше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом, а отже до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Разом із тим, згідно роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Стаття 6 КВК України регламентує, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно ч.2 ст.130 КВК України, засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни не відбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Свідчення того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка, яка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень в процесі виконання покарання, сумлінною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечним виконанням законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватись інші особи, які відбувають покарання.

Окрім цього, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним на протязі всього перебування засудженого в установі виконання покарання. Умовно-дострокове звільнення можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Інших підстав законом не передбачено.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Згідно характеристики на застудженого від 05.05.2021 року за весь час перебування в державній установі «Холодногірська виправна колонія (№18)» засуджений ОСОБА_3 характеризувався посередньо. В 2017 та в 2021 роках мав заохочення. В 2018 році стягнення, яке було погашене.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, по відношенню до персоналу установи поводить себе ввічливо, з метою поблажливого ставлення до себе. Спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати в чистоті і порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд Намагається дбайливо ставитися до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.

Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має.

До виконання робіт по благоустрою ставиться посередньо. Намагається дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Відповідно до ст.123 Кримінально-виконавчого кодексу України бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Духовне відродження». До реалізації програми ставиться задовільно.

На комісії установи від 15.08.2018 року розглядалося питання можливого застосування зміни умов тримання згідно зі ст.ст.100,101 КВК України рішенням комісії установи, засудженому було відмовлено.

Згідно характеристики на застудженого від 27.05.2022 року за час перебування, з 05.03.2022 року, в державній установі «Харківська виправна колонія (№43)» засуджений ОСОБА_3 характеризувався посередньо. Заохочень та стягнень не має.

Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, по відношенню до персоналу установи поводить себе ввічливо з метою поблажливого ставлення до себе. Намагається утримувати в чистоті і порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Намагається приділяти уваги необхідності дбайливо ставитися до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, користування їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.

Самостійно виконує роботи із самообслуговування, має достатніх рівень навичок для самостійного їх виконання.

Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Відповідно до статті 123 КВК України особисту участь у організації виховних заходів, які проводяться в установі, не приймає.

Відповідно до ст.123 Кримінально-виконавчого кодексу України бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», відвідує заплановані заходи, до реалізації програми ставиться задовільно.

Відповідно до довідки про стягнення та заохочення засудженого ОСОБА_3 , виданою начальником відділення соціально-психологічної служби державної установи «Харківська виправна колонія (№43), до засудженого було застосовано два заохочення: 19.01.2017 та 06.10.2021 роках у вигляді подяки за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК та ПВР, а також дотримання трудового розпорядку та вимог безпеки праці. Також застосовано 10.01.2018 році стягнення у вигляді попередження за порушення розпорядку дня, перебування на спальному місці у не передбачений розпорядком дня час, яке в подальшому було погашено.

Крім того як пояснив в судовому засіданні представник установи, на засіданні комісії адміністрації державної установи «Харківська виправна колонія (№43)» з питань про застосування умовно-дострокового звільнення, було прийняте рішення про передчасність звернення до суду засудженим ОСОБА_3 з клопотанням про умовне-дострокове звільнення.

Розглядаючи клопотання засудженого, суд зазначає, що умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Не зважаючи на те, що засуджений має заохочення, що застосовувалися до останнього протягом відбування покарання в Державній установі «Холодногірська виправна колонія (№18)», засуджений допускав порушення режиму відбування покарання, за що на нього було накладене стягнення і хоча зазначене стягнення на день розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення погашено у встановленому законом порядку, його накладення не може свідчити про те, що засуджений протягом всього періоду відбування покарання за вироком суду бажав стати на шлях виправлення та перевиховатися.

Зазначені вище дані про особу засудженого та його поведінку за весь час відбування покарання свідчать про те, що на час звернення із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, засуджений не готовий до сприяння і дотримання встановлених у суспільстві норм та правил поведінки.

Надані характеристики з державних установ як «Холодногірська виправна колонія № 18» та «Харківська виправна колонія № 43» не відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, та що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Зміївського районного суду Харківської області від 30.05.2014 року.

З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення, матеріали справи на засудженого не містять об`єктивних даних, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці на даний час довів своє виправлення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 30.05.2014 року та вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, ст.81 КК України, ст.ст.6, 130 КВК України та керуючись 537-539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м.Полтави протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1