ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/838/22 Справа № 208/1143/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000004 за апеляційною скаргою заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 листопада 2021 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , -
ВСТАНОВИЛА:
цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільногорська Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, працюючого двірником на Вільногірській базі відпочинку, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 02.07.2015 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. ст. 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

- 30.11.2017 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. ст. 70, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

- 08.04.2019 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, виконуючи попередній вирок окремо,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України та призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
- за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць з конфіскацією всього належного йому майна.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч. ч. 1-3 ст. 71 КК України, до призначеного покарання, частково, у вигляді 1 місяця позбавлення волі, приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Вільногріського міського суду Дніпропетровської області від 30.11.2017 року, та призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 2 місяці з конфіскацією всього належного йому майна.
Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 року, більш суворим за теперішнім вироком, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 2 місяці з конфіскацією всього належного йому майна.
Початок строку відбуття призначеного ОСОБА_7 покарання ухвалено рахувати з 12.01.2018 року.
До набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 залишено тримання під вартою.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Вільногорська Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, працюючого оператором Вільногірського заводу, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 раніше судимого:

- 21.04.2017 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ст. ст. 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

- 13.11.2018 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України та призначено покарання:
- за ч. 3 ст. 357 КК України у виді арешту на строк 3 місяці;
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- за ч. 3 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці.
Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.11.2018 року, більш суворим покаранням за теперішнім вироком, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці.
Початок строку відбуття призначеного ОСОБА_9 покарання ухвалено рахувати з 22.01.2018 року.
До набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_9 залишено тримання під вартою.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Холодіївка П`ятихатського району Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , раніше судимого:

- 23.07.2017 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ст. ст. 75, 76, 104 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

- 13.11.2018 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України та призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- за ч. 3 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
- за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць з конфіскацією всього належного йому майна.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць з конфіскацією всього належного йому майна.
Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.11.2018 року, більш суворим покаранням за теперішнім вироком, остаточно призначено ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць з конфіскацією всього належного йому майна.
Початок строку відбуття призначеного ОСОБА_10 покарання ухвалено рахувати з 22.01.2018 року.
До набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_10 залишено тримання під вартою.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 , - задоволено повністю.
Стягнуто солідарно з засуджених ОСОБА_10 та ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_11 , в якості відшкодування моральної шкоди, - 10 000 грн.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 , - задоволено повністю.
Стягнуто солідарно з засуджених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_13 , в якості відшкодування матеріальної шкоди, - 1 300 грн.
Вирішено долю судових витрат та речових доказів.
Вказаним вироком ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визнано винуватими у вчиненні наступного.
Приблизно о 00.40 годині 28.12.2017 року, ОСОБА_14 , разом із раніше знайомим ОСОБА_7 , проходили біля території ДНЗ № 38, розташованого за адресою: м. Кам`янське, вул. Миру, 14-А, навпроти буд. АДРЕСА_6 , де побачивши раніше незнайомого їм ОСОБА_11 , вступили між собою у попередню злочину змову спрямовану на вчинення нападу на останнього з метою заволодіння будь-яким майном, яке було у нього при собі та могло мати майнову цінність, поєднаного із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , реалізуючи свій спільний протиправний умисел, спираючись на підтримку одне одного, діючи з корисливих мотивів, підійшли ззаду до ОСОБА_11 , після чого ОСОБА_7 наніс ОСОБА_11 один удар невстановленим предметом в область потиличної частини голови ззаду, від чого той втратив рівновагу та впав на землю обличчям донизу. ОСОБА_10 перевернув ОСОБА_11 на спину, та почав знімати з нього куртку.
ОСОБА_11 почав голосно звати на допомогу, а ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , з метою подолання спротиву зі сторони потерпілого, стали наносити йому удари руками і ногами по тулубу та голові, при цьому ОСОБА_7 також наносив удари предметом, схожим на арматуру по тулубу та голові ОСОБА_11 (усього не більше 10 ударів), від яких останній втратив свідомість, тобто застосували до потерпілого насильство, небезпечне для його життя та здоров`я. Скориставшись тим, що внаслідок застосування насильства ОСОБА_11 не міг чинити супротив їх протиправним діям, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, спираючись на підтримку одне одного, заволоділи майном ОСОБА_11 , а саме курткою, парою туфель, мобільним телефоном «Lenovo S650» вартістю 1 292 грн., грошима у сумі 600 грн. та ланцюжком, виготовленим зі срібла 925 проби вагою 14,35 г, вартістю 1 446 грн.
Заволодівши зазначеним майном ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 втекли з місця вчинення злочину, протиправно здобутим майном розпорядились на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому майнову шкоду на загальну суму 3 338 грн.
Далі, приблизно о 23.00 годині 04.01.2018 року, ОСОБА_10 разом з раніше знайомим ОСОБА_9 , знаходячись біля будинку 5 по проспекту Т.Шевченко у м. Кам`янське, запропонував останньому скоїти грабіж, на що той погодився.
Приблизно о 23.30 годині цього ж дня, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , знаходячись по АДРЕСА_7 , побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_13 , який підійшов до вхідних дверей приміщення майстерні, розташованої за зазначеною вище адресою. Дочекавшись, коли ОСОБА_13 відчинив вхідні двері ключем, реалізуючи свій спільний протиправний умисел, діючи потворно та з корисливих мотивів, спираючись на підтримку одне одного, ОСОБА_10 наблизився ззаду до ОСОБА_13 та наніс йому удар кулаком правої руки по голові, завдавши при цьому фізичного болю потерпілому, після чого штовхнув ОСОБА_13 в спину, від чого останній впав на підлогу в приміщенні майстерні. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , продовжуючи реалізацію свого спільного протиправного умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна, проникли до зазначеного приміщення, після чого з метою подолання спротиву зі сторони ОСОБА_13 , почали наносити йому множинні удари ногами по голові та тулубу (близько 10 ударів), чим спричинили потерпілому легкі тілесні ушкодження у вигляді рани на голові, які мають незначні скороминущі наслідки. Продовжуючи реалізацію спільного з ОСОБА_10 злочинного умислу, ОСОБА_9 відкрито викрав з кишень одягу ОСОБА_13 грошові кошти в сумі 200 грн., карту КБ ПАТ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_13 , на якій зберігалися кошти потерпілого, пластикову карту магазину «Варус».
ОСОБА_10 , реалізовуючи спільний з ОСОБА_9 злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння майном потерпілого, відкрито викрав з майстерні мобільний телефон «Nokia» вартістю 270 грн.
Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з місця вчинення кримінального правопорушення втекли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_13 майнової шкоди на загальну суму 470 грн.
Окрім цього, під час здійснення відкритого викрадення чужого майна у ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , знаходячись у вищевказаному приміщенні, діставши з кишені майно потерпілого, побачив серед його речей особистий документ, а саме пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_13 , після чого реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння важливим особистим документом потерпілого, заволодів ним. Залишивши місце вчинення злочину, ОСОБА_9 викрадене пенсійне посвідчення став зберігати за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_4 .
В цей же день, вчинивши злочин відносно ОСОБА_13 , ОСОБА_9 знаходячись по проспекту Т.Шевченко у м. Кам`янське, запропонував ОСОБА_10 скоїти крадіжку грошових коштів з викраденої карти банку КБ ПАТ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка належала потерпілому ОСОБА_13 .
На пропозицію ОСОБА_9 , ОСОБА_10 погодився, тим самим вступивши з ним в попередню злочинну змову.
Приблизно о 00.00 годині 05.01.2018 року, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 , з метою реалізації свого спільного злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливими мотивами та діючи повторно, прийшли до магазину «Тет-а-тет», що розташований по проспекту Аношкіна, 144 у м. Кам`янське, де знаходиться банкомат банку КБ ПАТ «Приватбанк», де діючи спільно, таємно, ввели на терміналі пін-код від банківської карти ОСОБА_13 та зняли з особистого рахунку потерпілого грошові кошти в сумі 1 100 грн., тобто таємно викрали його грошові кошти, тим самим спричинивши матеріальної шкоди ОСОБА_13 на зазначену суму.
Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишили місце вчинення кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядились на власний розсуд.
Крім того, приблизно о 22.00 годині 07.01.2018 року, ОСОБА_7 перебуваючи в районі будинку № 61 по вул. Курській у м. Кам`янське, побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_15 , який йшов в бік будинку № 63 зазначеної вулиці.
Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та діючи повторно, ОСОБА_7 наздогнав ОСОБА_15 на ділянці між будинками АДРЕСА_8 та АДРЕСА_9 , та умисно наніс один удар рукою в область голови потерпілого, від якого останній втратив рівновагу та впав на землю. Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, ОСОБА_7 завдав численних ударів руками по голові та один удар по спині ОСОБА_15 , чим спричинив потерпілому легкі тілесні ушкодження які мають незначні скороминущі наслідки, результатом яких є рубець на голові, що є слідом загоєння рани.
Вчинивши зазначені дії, спрямовані на подолання можливого спротиву ОСОБА_15 , ОСОБА_7 відкрито заволодів його мобільним телефоном «Nokia 1110і» вартістю 203 грн., після чого втік з місця скоєння злочину, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на зазначену суму.
В апеляційній скарзі:
- прокурор просить вказаний вирок, в частині призначеного покарання ОСОБА_7 , скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
На підставі ст. 420 КПК України ухвалити свій вирок, яким призначити покарання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки, за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років 1 місяць з конфіскацією всього належного майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 1 місяць з конфіскацією всього належного майна.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 року та цим вироком, призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 2 місяці з конфіскацією всього належного майна.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за новим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 30.11.2017 року, та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 3 місяця з конфіскацією всього належного майна.
В іншій частині вирок суду прокурор просить залишити без змін.

Зазначає, що як вбачається з вступної частини оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 засуджений вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 30.11.2017 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, та відповідно до ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 року, яким ОСОБА_7 було засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, а вирок Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 30.11.2017 року визначено до самостійного виконання.
Вказує, що у цьому провадженні кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 вчинив 28.12.2017 року та 07.01.2018 року відповідно, тобто до ухвалення вироку Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 року та в період іспитового строку визначеного вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 30.11.2017 року.
На думку прокурора, призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції неправильно застосував порядок призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень і сукупністю вироків, що призвело до неправильного призначення обвинуваченому остаточного покарання.
Вирок щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ніким з учасників судового розгляду оскаржено не було.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187КК України, - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Доведеність вини та правильність юридичної кваліфікації скоєного ніким з учасників судового розгляду не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання ОСОБА_7 , колегія суддів вважає їх слушними та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 70 КК України встановлено порядок призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень. Зокрема, згідно вимог ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 було засуджено вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 30.11.2017 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, та на підставі ст. 75 КК України він був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 року ОСОБА_7 було засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, а вирок Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 30.11.2017 року ухвалено виконувати самостійно.

У цьому провадженні, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 вчинив 28.12.2017 року та 07.01.2018 року відповідно, тобто до ухвалення вироку Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 року та в період іспитового строку визначеного вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 30.11.2017 року.

Проте, ухвалюючи оскаржуваний вирок, суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_7 неправильно застосував порядок призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень і сукупністю вироків, що призвело до неправильного призначення обвинуваченому остаточного покарання.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Згідно ч. 1 ст. 421 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржуваний вирок, в частині призначеного покарання ОСОБА_7 ,на підставі ст. 409 КПК України, - скасуванню, з ухваленням судом апеляційної інстанції на підставі ст. 420 КПК України нового вироку.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , у відповідності до статей 65-67 КК України, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, вину визнав повністю, скарг на його поведінку у побуті за місцем мешкання не надходило, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів враховує визнання вини та щире каяття.

Обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів враховує рецидив злочинів.
Колегія суддів також враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини, де в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, Високий суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Тому, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 слід призначити покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, слід призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 року та цим вироком, слід призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 2 місяці з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за новим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 30.11.2017 року, та остаточно слід призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 3 місяця з конфіскацією всього належного майна.
В решті вказаний вирок суду, слід залишити без змін.

На думку колегії суддів, саме такий вид та розмір покарання, буде необхідним, справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420, 421 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 , - задовольнити.
Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 листопада 2021 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в частині призначеного покарання, скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання:
- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
- за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 року та цим вироком, призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 2 місяці з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за новим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 30.11.2017 року, та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 3 місяця з конфіскацією всього належного майна.
В решті вирок суду залишити без змін.
Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення. На вирок апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4