ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року

м. Київ
справа № 128/844/21

провадження № 51-795 км 22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 22 листопада 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 07 вересня 2021 року ОСОБА_6 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22 листопада 2021 року вирок залишено без змін.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та перевезення психотропних речовин, 30 грудня 2020 року о 20.00 год. у дворі багатоповерхового будинку по АДРЕСА_3 незаконно придбав 13 прозорих поліетиленових пакетів, які згідно з висновком експерта містили психотропну речовину, обіг якої обмежено, амфетамін вагою 3,6433г, що є великим розміром, та незаконно перевозив і зберігав їх при собі без мети збуту.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі правопорушника через м`якість з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.
Стверджує, що суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок за апеляційною скаргою прокурора, належним чином не перевірив доводи апеляційної скарги щодо безпідставності звільнення засудженого на підставі положень ст. 75 КК України від відбування покарання, не навів переконливих мотивів для їх спростування і постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам ст. ст. 370, 419 КПК України.
Окрім того, апеляційний суд належним чином не мотивував в ухвалі, в зв`язку з чим не взято до уваги доводи прокурора про врахування обставин, які обтяжують покарання, рецидиву злочину та вчинення злочину особою, яка перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор підтримав подану касаційну скаргу.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час та місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про його відкладення не надходило.
Мотиви Суду
Відповідно до частини 1 статті 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, які не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно з вимогами статті 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновок суду про доведеність винуватостіОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч. 2ст. 309 КК України в касаційній скарзі прокурора не оспорюються.
Доводи в касаційній скарзі прокурора про безпідставне залишення вироку місцевого суду в частині застосування до засудженого положень ст. 75 КК України є необґрунтованими.
Статтею 75 КК України передбачено, що у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може ухвалити рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням. Таке рішення має бути належним чином мотивовано.
Наведених вимог кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність суд апеляційної інстанції при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_6 дотримався.
Колегія суддів касаційного суду погоджується з висновками місцевого та апеляційного судів про обґрунтованість застосування до засудженого положень ст. ст. 75, 76 КК України, оскільки мотиви ухвалення таких рішень детально наведені як у вироку місцевого суду, так і в ухвалі суду апеляційної інстанції.
Зокрема, судом апеляційної інстанції було обґрунтовано враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії нетяжких злочинів; дані про особу винного, зокрема, що він офіційно працевлаштований, не перебував на диспансерному наркологічному обліку в КНП «Центр терапії залежностей «Соціотерапія» Вінницької обласної ради», перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О. Ющенка Вінницької обласної ради» з діагнозом «Наслідки перенесеного ГРВІ з енцефалічною реакцією, церебрастичний синдромом».
Окрім того, колегією суддів апеляційного суду взято до уваги обставину, яка пом`якшує покарання, щире каяття й враховано відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Також суд апеляційної інстанції врахував досудову доповідь, складену Вінницьким міським відділом філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області від 12.07.2021 року, згідно з якою виправлення ОСОБА_6 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе, й він не становить великої небезпеки для суспільства, в тому числі окремих осіб.
Посилання в касаційній скарзі прокурора на безпідставність не врахування апеляційним судом обставин, які обтяжують покарання, рецидиву злочину та вчинення злочину особою, яка перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів, є необґрунтованими.
За вимогами п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Обов`язок доказування перелічених обставин згідно з положеннями ст. 92 КПК України покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках на потерпілого.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування при формулюванні пред`явленого обвинувачення, яке в подальшому було визнане судом доведеним та викладено в обвинувальному вироку місцевого суду, не було встановлено зазначених обставини, які обтяжують покарання. Ці обставини відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України також не були зазначені в обвинувальному акті як такі, що обтяжують покарання.
За таких обставин касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд,
ухвалив:
Ухвалу Вінницького апеляційного суду від 22 листопада 2021 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, - без задоволення.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3