Справа № 347/2513/19
Провадження № 11-кп/4808/67/22
№ 11-кп/4808/66/22
Категорія ч.2 ст. 286 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2022 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою (далі АС) прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_8 , на вирок Косівського районного суду від 06 жовтня 2021 року по кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК), та АС заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_10 , на ухвалу Косівського районного суду від 06 жовтня 2021 року, якою кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК, яке закрито та звільнено його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням, на підставі ст.46 цього ж Кодексу, -

в с т а н о в и л а:

Вказаним вироком ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, з середньою освітою, непрацюючий, неодружений, раніше не судимий, громадянин України,
визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст. 286 КК на 3 (три) роки позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами. На підставі положень ст.75 КК, ОСОБА_9 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 цього ж Кодексу.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в розмірі - 3925 грн. 25 копійок.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до положень ст.100 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

За вироком суду ОСОБА_9 засуджений за те, що він порушив правила безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, заподіявши при цьому потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Кримінальне правопорушення було вчинено за таких обставин:

18 червня 2019 року, приблизно о 00 год. 15 хв., ОСОБА_9 , в порушенні вимог Правил дорожнього руху (далі ПДР), затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10.10.2001р., керуючи автомобілем марки ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, 2000 року випуску, номер кузова № НОМЕР_2 , який належить, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, МП «Струмок», с. Розтоки, Путильського району, Чернівецької області та рухаючись із забороненою швидкістю, що значно перевищувала максимально допустиму на даній ділянці дороги в межах населеного пункту, проїжджав автодорогою регіонального значення Р-62 сполученням з м. Вижниця, в селище Путила, Чернівецької області, у населеному пункті - с. Тюдів по вул. Тараса Шевченка, Косівського району, Івано-Франківської області. В цей час правим краєм проїзної частини дороги відносно напрямку руху автомобіля у попутному напрямку рухався пішохід - потерпілий ОСОБА_11 . При наближенні до пішохода водій ОСОБА_9 проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху та своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та вчинив наїзд на пішохода. Після вчинення ДТП, керуючи автомобілем залишив місце події.

Тобто, свідомо ігноруючи вимоги п.п. 2.1. (а), 2.3 (б), 12.1., 12.4 ПДР, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив наїзд автомобілем на пішохода ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя с. Тюдів, Косівського району, Івано-Франківської області, який в цей час проходив по узбіччі вказаної автодороги в попутному до руху автомобіля під керуванням ОСОБА_9 напрямку, внаслідок чого пішохід ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження. В подальшому ОСОБА_9 з місця пригоди втік, залишивши потерпілого ОСОБА_11 в завідомо небезпечному для життя стані.

При цьому, водій ОСОБА_9 порушив вимоги Правил дорожнього руху, а саме: п. 2.З., де вказано, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 12.1., де вказано, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. п. 12.4. у відповідності до якого, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

У результаті порушення водієм ОСОБА_9 «Правил дорожнього руху» пішохід ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження, які відповідно до висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я а також такі, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості із спричиненням тривалого розладу здоров`я а і тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент спричинення. Ухвалою Косівського районного суду від 06.10.2021 року кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000257 від 18.06.2019 року щодо ОСОБА_9 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК закрито та звільнено його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням на підставі ст.46 цього ж Кодексу.

У своїй АС прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_8 не оспорюючи правильність кваліфікації та доведеність вини обвинуваченого, вважає оскаржуваний вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Просить вирок суду з цих підстав скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

У поданій АС заступник керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_12 , вважає оскаржувану ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що обвинувачений вчинив різним діями два злочини, які мають самостійну юридичну кваліфікацію та утворюють реальну сукупність кримінальних правопорушень, передбачених ст. 135 та ч.2 ст. 286 КК, а тому на його думку суд прийшов до помилкового висновку, що ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення вперше.

Просить ухвалу суду з цих підстав скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Під час апеляційного розгляду заступник керівника Івано-Франківської обласної прокуратури подав зміни на АС прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_8 , поданої на вирок Косівського районного суду від 06 жовтня 2021 року, із змісту яких вбачається, що не змінюючи доводів АС щодо невідповідності призначеного покарання особі обвинуваченого ОСОБА_9 та тяжкості вчинених ним кримінального правопорушення внаслідок мякості, вважає, що вирок незаконний також і у звязку з істотними порушеннями кримінального процесуального закону.

Просить вирок Косівського районного суду від 06.10.2021 року щодо ОСОБА_9 скасувати з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідності призначеного судом покрання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції

В судові засідання апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_9 неодноразово не з`являвся, хоча про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Про останнє судове засідання 05.04.2022 року обвинувачений ОСОБА_9 був повідомлений належним чином в телефонному режимі, про що секретарем судового засідання складена відповідна телефонограма. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило.

За таких обставин, колегія суддів погодилась з думкою прокурора і приходить до переконання про те, що вказаний розгляд кримінального провадження слід проводити без участі обвинуваченого ОСОБА_9 , який знав про розгляд справи, однак зловживав своїми правами.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення прокурора ОСОБА_7 який підтримав подані АС із змінами, просить вирок та ухвалу суду скасувати та задовольнити апеляційні вимоги; перевіривши матеріали справи та додані документи, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів приходить до висновку, що АС слід задовольнити, виходячи із наступного.

У відповідності до положень ч.1 ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Відповідно до ст. 370 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення. Таких вимог закону суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження не дотримався.

Згідно ст. 94 КПК, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Отже, суд у вироку повинен навести мотиви прийнятого рішення й точно сформулювати свої висновки, в тому числі викласти обвинувачення доведене судом. Таких вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції не дотримався.

Щодо доводів АС прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_8 із змінами, внесеними заступником керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_10 , на вирок Косівського районного суду від 06 жовтня 2021 року слід зазначити наступне.

У відповідності до приписів п. 3 ч. 1 ст.409 КПК підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінально процесуального закону.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК , неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є незастосування судом закону, якій підлягає застосуванню.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст. 374 КПК У мотивувальній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою:

формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення;

статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений;

докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

У п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що Косівський районний суд при постановленні оскаржуваного вироку вказаних вимог не виконав.

Щодо доводів АС заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_10 , на ухвалу Косівського районного суду від 06 жовтня 2021 року, слід зазначити таке.

Згідно положень ч.1 ст.1 КК має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

Відповідно до вимог ст. 46 КК особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до п.п. 3,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України умовою звільнення особи (обвинуваченого, підсудного) від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим (ст. 46 КК) є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості.

Такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення. Вчинення триваючого або продовжуваного злочину, двох або більше злочинів невеликої тяжкості, які утворюють сукупність (за винятком реальної), не може бути перепоною для застосування звільнення від кримінальної відповідальності.

Ідеальна сукупність особа одним діянням вчиняє два або більше злочини, що мають різні юридичні склади. Реальна сукупність - особа окремим діянням і різний час вчиняє два або більше злочини, що мають різні склади і кваліфікуються окремо.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження та оскаржуваних судових рішень, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 135 та ч.2 ст. 286 КК за згаданих вище обставин, встановлених місцевим судом.

Таким чином, на думку колегії суддів ОСОБА_9 вчинив різними діями два злочини, які мають самостійну юридичну кваліфікацію та утворюють реальну сукупність кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 135 та ч.2 ст. 286 КК.

За таких обставин, Косівський районний суд прийшов до помилкового переконання, що ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення вперше та безпідставно звільнив його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК.

Таким чином, Косівський районний суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили йому повно та всебічно розглянути справу і постановити законне та обґрунтоване судове рішення, що відповідно до вимог статей 412 і 415 КПК, є підставою для скасування вироку та ухвали і призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Відповідно до положень ч.2 ст. 415 КПК, призначаючи судовий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Враховуючи те, що судом було допущено процесуальні порушення, які не можуть бути виправлені при апеляційному розгляді, в тому числі і ті, що визначені в ст.412 КПК як істотні, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, тому слід призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді необхідно врахувати вказані в ухвалі порушення, ретельно перевірити інші доводи, викладені в АС, повно й об`єктивно дослідити всі докази і прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Якщо суд дійде висновку про винуватість ОСОБА_9 за ч.2 ст. 286 та за ч.1 ст. 135 КК в такому обсязі і за таких обставин, то таке покарання, яке призначене обвинуваченому судом першої інстанції, слід вважати м`яким, оскільки це не буде відповідати ступеню тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого та цілям кримінального провадження, відповідно до положень ст.ст. 50 та 65 цього ж Кодексу.

За таких обставин, АС із змінами прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_8 та АС керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_10 підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_8 із змінами, внесеними заступником керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_10 , на вирок Косівського районного суду від 06 жовтня 2021 року та апеляційну скаргу заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_10 , на ухвалу Косівського районного суду від 06 жовтня 2021 року задовольнити.

Вирок Косівського районного суду від 06 жовтня 2021 року та ухвалу Косівського районного суду від 06 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_9 скасувати, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5