Справа № 452/224/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/289/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21 лютого 2022 року відносно ОСОБА_7 ,
з участю: прокурора ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21 лютого 2022 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та виправдано.
Цим же вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
Відповідно до ч.5 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 05.12.2017 року остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки два місяці.
Запобіжний захід застосований до ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою застави змінено на домашній арешт.
Вирішено питання про судові витрати та речові докази.
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 20.12.2017 року о 2год.30 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та будучи в автомашині таксі ПП «Макс», котрою керував ОСОБА_11 , а також на передньому сидінні як пасажир знаходилася ОСОБА_12 , рухаючись автодорогою в напрямку із міста Самбора Львівської області в сторону села Береги Самбірського району Львівської області, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна та розуміючи протиправний характер своїх дій, скористався неуважністю вищевказаних осіб та, повторно, оскільки раніше був судимим за подібні злочини, відкрито викрав у спосіб зняття з шиї та вух потерпілої ОСОБА_13 , яка також знаходилася в цьому автомобілі біля нього на задньому сидінні пасажира, а саме золотий ланцюжок вагою 2,48грами 585 проби вартістю 3432,82грн. з підвіскою із зображенням «Матері Божої» вагою 2,58гр. 585 проби 3571,24грн. та дві золоті сережки у вигляді сердець вагою 1,35гр. 585 проби 1868,67грн., заволодівши майном потерпілої на загальну суму 8872,73грн.
У наступному продовжуючи свої незаконні дії з єдиним умислом на відкрите викрадення чужого майна обвинувачений ОСОБА_7 20 грудня 2017 року о 2год.35хв. на автодорозі при в`їзді до села Бабина Самбірського району Львівської області покинув разом із потерпілою ОСОБА_13 вказаний автомобіль таксі під керуванням ОСОБА_11 та відійшов на узбіччя, де наніс потерпілій кілька ударів кулаками по обличчі та відкрито викрав її мобільний телефон марки «Ргestigio Wize NХ3» вартістю 1399грн. з двома стартовими пакетами мобільних операторів «Київстар» - 25грн. та «Vodafone» - 25грн. із фінансовим рахунком 10грн., який знаходився у правій кишені куртки, та грошовими коштами в сумі 300грн. із задньої правої кишені джинсових штанів, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1759грн.
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 ставиться у провину вчинення двох епізодів злочинної діяльності, перший з яких кваліфіковано за ч.2 ст.186 КК України, другий за ч.2 ст.187 КК України.
Згідно оскаржуваного вироку, суд першої інстанції прийшов до висновку, що висунуте ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, не знайшло свого підтвердження, оскільки достатніх та допустимих доказів на доведення участі у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, стороною обвинувачення не надано, судом не виявлено, в зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність виправдання обвинуваченого.
Разом з тим, суд першої інстанції прийшов до переконання що в діях ОСОБА_7 за другим епізодом наявний склад злочину, передбачений ч.2 ст.186 КК України, тобто вчинення грабежу повторно.
На цей вирок суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржуваний вирок та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним за ч.2 ст.186, ч. 2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді п`яти років позбавлення волі, за ч.3 ст.187 КК України вісім років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити покарання у виді восьми років позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 05.12.2017 року, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді восьми років шести місяців позбавлення волі.

Свої апеляційні вимоги прокурор мотивує невідповідністю висновків, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що ухвалюючи оскаржуваний вирок суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку про виправдання ОСОБА_7 за ч.2 ст.187 КК України, при цьому судом надано неправильну та неналежну оцінку доказам в кримінальному провадженні. Також прокурор вказує, що згідно оскаржуваного вироку, суд першої інстанції визнав ОСОБА_7 невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.187 КК України, та одночасно, у порушення вимог ст. 337 КПК України, не приймаючи рішення про зміну правової кваліфікації за це ж діяння ОСОБА_7 визнав винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

При цьому, прокурор зазначає, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 занадто м`яке покарання, оскільки не враховано особу ОСОБА_7 , який був неодноразово судимий за вчинення розбійного нападу, є суспільно небезпечною особою, а тому призначене покарання не відповідає особі обвинуваченого та суспільній небезпеці вчинених кримінальних правопорушень із застосування насильства по відношенню до потерпілої

Прокурор у судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу прокурора, з наведених у ній мотивів, та просив таку задоволити, представник потерпілого щодо вирішення апеляційного скарги послався на розсуд суду.

При апеляційному розгляді справи обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу захисника, з наведених у ній мотивів, просили таку задоволити, а також заперечили апеляційну скаргу прокурора, з огляду на її безпідставність.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів вирок Самбірського міськрайонного суду м.Львова від 21 лютого 2022 року відносно ОСОБА_7 не відповідає даній нормі закону.
Вимоги щодо змісту вироку встановлені у ст. 374 КПК України.
Відповідно до п.1 ч.4 даної норми закону у разі визнання особи виправданою у резолютивній частині вироку зазначаються, зокрема рішення про визнання особи невинуватою у пред`явленому обвинуваченні та її виправдання.

Згідно п.2 ч.4 ст.374 КПК України у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначаються, зокрема рішення про визнання особи винуватою у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом.

При цьому, як зазначено у цьому ж пункті якщо особі пред`явлено декілька обвинувачень і деякі з них не доведені, то у резолютивній частині вироку зазначається, за якими з них обвинувачений виправданий, а за якими - засуджений.

Тобто, лише при пред`явленні особі декілька обвинувачень резолютивна частина вироку, за певних обставин, може містити рішення як про виправдання особи за одним обвинуваченням, так і про її засудження за іншим обвинуваченням.

Згідно розглянутого судом першої інстанції обвинувального акту ОСОБА_7 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, а саме по першому епізоду вчинення грабежу, по другому розбійного нападу.
Як вбачається з резолютивної частини оскаржуваного вироку, суд першої інстанції визнав ОСОБА_7 невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та виправдав.
Отже, суд першої інстанції прийняв рішення про визнання ОСОБА_7 невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.187 КК України та виправдав його.

Разом з тим, як вбачається з мотивувальної та резолютивної частини вироку суд першої інстанції одночасно визнав ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Тобто, за відсутності пред`явленого ОСОБА_14 обвинувачення за ч. 2 ст. 186 КК України за другим епізодом, і пред`явлення йому обвинувачення лише за ч.2 ст.187 КК України, висновки суду першої інстанції, які наведено у резолютивній частині оскаржуваного вироку, у даному випадку є взаємовиключними.
Таким чином, судом першої інстанції по другому епізоду злочинної діяльності прийнято два взаємовиключні рішення, а саме виправдання обвинуваченого з одночасним засудженням, що є недопустимим та не може вважатися законним.
Як передбачено п.п. 2, 3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ч.1 ст.412 КПК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є порушення, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Згідно ч. 2 даної норми закону вирок та ухвала підлягають скасуванню чи зміні із зазначених підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання або застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

За таких обставин, колегія судів приходить до переконання, що вирок Самбірського міськрайонного суду м. Львова від 21.02.2022 року відносно ОСОБА_7 ухвалено з істотним порушенням кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, і висновки суду першої інстанції, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.
Згідно п. 6 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ураховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що допущені судом першої інстанції порушення не можуть бути усунуто при апеляційному розгляді, а тому вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 слід скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
При цьому, відповідно до ч.2 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції, призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому під час нового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_7 суду першої інстанції необхідно врахувати наведене, з використанням наданих процесуальних можливостей дослідити доводи, наведені в апеляційних скаргах, які не були предметом дослідження при апеляційному розгляді даної справи, та в залежності від установленого прийняте законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.
Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задоволити частково.

Вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21 лютого 2022 року відносно ОСОБА_7 скасувати та призначити у даному кримінальному провадженню новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала є остаточною та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Головуючий :

Судді :