єдиний унікальний номер справи 531/957/22
номер провадження 1-кс/531/551/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2022 року м. Карлівка

Слідчий суддя Карлівського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , дізнавача ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого дізнавача СД ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Карлівського відділу Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні за №0000163 від 26.05.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, про арешт майна, -

в с т а н о в и в :
СД ВП № 3 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській областіздійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000163 від 26.05.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що станом на 26.05.2022 року до ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області з письмовими заявами про вчинене кримінальне правопорушення звернулися громадяни (мешканці с. Попівка Полтавського (Карлівського) району Полтавської області) з приводу того, що невідома особа, самовільно зайняла земельні ділянки вказаних громадян, що розташовані в адміністративних межах с. Попівка Полтавського (Карлівського) району Полтавської області, різними за розмірами наділами та станом на 26.05.2022 року та частину з вказаних земельних ділянок з різними посадженими сільськогосподарськими культурами невідомою особою було оброблено отруйною речовиною, в результаті чого насадження були пошкоджені, а частина земельних ділянок громадян була відмежована невідомою особою мітками, з метою подальшого обробітку невідомою речовиною сільськогосподарських культур.
На даний час встановлено, що вказані земельні ділянки станом на 2022 рік були оброблені та засаджені сільськогосподарськими культурами правомірними користувачами місцевими мешканцями с. Попівка Полтавського (Карлівського) району Полтавської області, різними за розмірами наділами, орієнтовними розмірами до 0,2 га. кожна ділянка. Окрім цього встановлено, що на даний час вказані земельні ділянки частково поділені та ділянкам присвоєні наступні кадастрові номери :01:001:1680 з користувачем ОСОБА_7 , :01:001:1677 з користувачем ОСОБА_8 , :00:001:1299 з користувачем ОСОБА_9 , :00:001:1283 з користувачем ОСОБА_10 , :00:001:1676 з користувачем ОСОБА_11 , :01:001:1675 з користувачем ОСОБА_12 , :01:001:1674 з користувачем ОСОБА_5 , :01:001:1686 з користувачем ОСОБА_13 , :01:001:1678 з користувачем ОСОБА_14 . Від 10.05.2022 року Карлівською міською радою винесено дев`ять рішень «Про надання в тимчасове користування земельних ділянок на території Карлівської міської ради» на вказані земельні ділянки різним орендарям, а саме вищевказаним громадянам. Однак, договори про оренду земельних ділянок на даний час між Карлівською міською радою та вказаними громадянами не укладалися, що унеможливлює подальший обробіток вказаних земельних ділянок.
Окрім цього встановлено, що обробіток вказаних земельних ділянок здійснює гр. ОСОБА_5 , який також окрім земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1674, проектна документація на яку виготовлена на його ім`я, здійснює обробіток і інших восьми земельних ділянок, однак частина з громадян, на яких виготовлена проектна документація вказали, що дозволу на обробіток земельних ділянок вони ОСОБА_5 не надавали.
З метою об;єктивного проведення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженні у дізнанні виникла необхідність у вилученні та дослідженні оригіналів заяв про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення вищевказаних земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, рішень про надання дозволу на розробку проектів землеустрою, заяв про надання в тимчасове користування (оренду) земельних ділянок на території Карлівської міської ради, оригіналів рішень Карлівської міської ради про надання в тимчасове користування вказаних земельних ділянок, оригіналів нотаріально посвідчених довіреностей на ім`я ОСОБА_5 , оригіналів технічної документації та оригіналів проектів землеустрою на земельні ділянки з наступними кадастровими номерами :01:001:1680 з користувачем ОСОБА_7 , :01:001:1677 з користувачем ОСОБА_8 , :00:001:1299 з користувачем ОСОБА_9 , :00:001:1283 з користувачем ОСОБА_10 , :00:001:1676 з користувачем ОСОБА_11 , :01:001:1675 з користувачем ОСОБА_12 , :01:001:1674 з користувачем ОСОБА_5 , :01:001:1686 з користувачем ОСОБА_13 , :01:001:1678 з користувачем ОСОБА_14 , блокнотів, чорнових записів ОСОБА_5 з записами про вказані земельні ділянки.
23.07.2022 року в іншому володінні особи транспортному засобі автомобілю марки «JEEP CHEROKEE», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2018 року випуску, номер кузова ТЗ НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_15 , адреса місця проживання АДРЕСА_1 , до якого має доступ та керує ОСОБА_5 було проведено санкціонований обшук , в ході якого було виявлено та вилучено 1) квитанція «Приватбанк» та лист паперу у клітинку із записами ручкою синього кольору на 2 арк.;2) видатковий чек на суму 13130, 00 грн. та заява на видачу готівки № 86435173 екз2 на 2 арк.;Речі зазначені в пунктах 1,2 поміщено до спецпакету № SUD 2023644.
На даний час в дізнанні виникла необхідність у забезпеченні збереження вилучених ході обшуку документів з метою вирішення питання про подальше проведення почеркознавчої експертизи та встановлення всіх обставин даного кримінального провадження.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Завданням арешту вказаних речових доказів є забезпечення збереження до завершення досудового розслідування в якості речового доказу і прийняття відповідного процесуального рішення.
Підставою для арешту вказаних документів є те, що вони є речовими доказами по даному кримінальному провадженні, а незбереження вказаних речових доказів в подальшому може негативно вплинути на хід досудового розслідування.
Метою накладення арешту на вказані речі є те, що вказані речі є речовими доказами та наявна мета збереження речових доказів.
Дізнавач в судовому засіданні клопотання підтримала, надали пояснення аналогічні викладеним у клопотанні та просила його задовольнити.

Адвокат в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання та пояснив, що вилучені під час обшуку документи не мають жодного відношення до кримінального провадження та не можуть бути речовими доказами у розумінні ст.98 КПК.

Власник майна, ОСОБА_5 , в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання .

Розглянувши клопотання по суті поставлених вимог, перевіривши надані до клопотання матеріали кримінального провадження та дослідивши докази, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Установлено, що в провадженні СД ВП № 3 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській областіперебувають матеріали досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000163 від 26.05.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

З копії витягу з ЄРДР вбачається, що 26.05.2022 року до ЧЧ ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області з письмовими заявами про вчинене кримінальне правопорушення звернулися громадяни зокрема ОСОБА_16 про те, що невідома особа самовільно зайняла земельну ділянку що розташована на території Карлівської ОТГ поблизу с. Попівка, Полтавського району, Полтавської області.
Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з частиною другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК).

За приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини третьою статті 132 КПК України не допускається застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з частиною 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчим має бути доведений кожний з елементів, які обумовлюють доречність застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати доцільність арешту майна доведеною поза розумним сумнівом, версія заявника має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

За змістом положень ст. 2 КПК України при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Окрім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За таких обставин, слідчий суддя, ураховуючи правову підставу для арешту майна,наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки вилучені під час обшуку документи не мають безпосереднього відношення до кримінального провадження та не містять відомості, які можуть бути використані як доказ вчинення протиправних дій.

Слідчий суддя вважає, що дізнавачем не доведено необхідність застосування арешту який полягає в забороні користування та розпорядження, відчуження на тимчасово вилучене майно, в ході обшуку автомобілю марки «JEEP CHEROKEE», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2018 року випуску, номер кузова ТЗ НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_15 , адреса місця проживання АДРЕСА_1 , до якого має доступ та керує ОСОБА_5 від 23.07.2022 року речей, а саме квитанція «Приватбанк» та лист паперу у клітинку із записами ручкою синього кольору на 2 арк., видатковий чек на суму 13130, 00 грн. та заява на видачу готівки № 86435173 екз2 на 2 арк., тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання старшого дізнавача СД ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за №0000163 від 26.05.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1