ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2803/22 Справа № 192/802/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2022 року щодо ОСОБА_7 , -
Встановила:
Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільне Криничанського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, раніше неодноразово судимого, останній раз:
- 13.09.2019 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 153, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна,
про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України.
Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції послався на те, що засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання за умисні злочини, один з яких є тяжким, та які він вчинив до погашення судимості за умисне кримінальне правопорушення. На теперішній час відбув Ѕ строку покарання. Згідно з довідкою про заохочення та стягнення має 5 заохочень, мав 1 стягнення, яке було зняте в порядку заохочення. В ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» знаходиться з 27.06.2019 року. Працює старшим днювальним у клубі установи.
Вивчивши відомості про особу засудженого ОСОБА_7 , суд першої інстанції прийшов до висновку, що сама по собі поведінка засудженого ОСОБА_7 та його відношення до праці протягом останнього часу відбування покарання не може бути достатньою підставою для висновку, що він вже став на шлях виправлення, а може свідчити, що він стає на шлях виправлення.
В апеляційній скарзі:
- засуджений просить переглянути оскаржуване рішення та застосувати до нього вимоги ст. 82 КК України.
На його думку, судом зроблено невірні висновки. Вважає оскаржуване рішення необґрунтованим.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, засудженого, який просив задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
За змістом ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ґрунтуватись на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин провадження в їх сукупності, з дотриманням вимог щодо кримінального та кримінального процесуального закону.
Перевіривши доводи апеляційної скарги засудженого про необґрунтованість висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановляючи вищевказане рішення, в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув заяву засудженого, дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і прийшов до обґрунтованих висновків про відсутність підтвердження того, що засуджений став на шлях виправлення, у зв`язку з чим до нього не може бути застосовано положення ст. 82 КК України.
При цьому, колегія суддів виходить з того, що відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а й кару. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Згідно ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.
Як слідує зі змісту роз`яснень вищевказаної постанови, положення про те, що засуджений став на шлях виправлення означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.09.2019 року за ч. 1 ст. 153, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців з конфіскацією майна.
Початок строку відбування покарання: 27.02.2018 року. Кінець строку відбування покарання: 27.08.2026 року.
Засуджений ОСОБА_7 в установах виконання покарань за останньою судимістю знаходиться з 28.02.2018 року. За період перебування в УВП-4 м. Дніпро порушень режиму утримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.
В ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» знаходиться з 27.06.2019 року. Працює старшим днювальним у клубі установи. До праці ставиться добросовісно.
За час відбування покарання характеризується добре. Мав 1 стягнення, яке знято в порядку заохочення. Має 5 заохочень.
15.01.2021 року комісією установи засудженому ОСОБА_7 було відмовлено у застосуванні зміни умов тримання відповідно до ст. ст. 100, 101 КВК України.
03.06.2022 року комісією установи засудженому ОСОБА_7 було відмовлено у застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням відповідно до ст. 82 КК України.
Як вбачається з матеріалів, ОСОБА_7 залишилось відбувати досить тривалий строк невідбутої частини покарання.
Сукупність вказаних даних була прийнята до уваги судом першої інстанції. Їм надана належна оцінка, тому суд першої інстанції, на думку колегії суддів, обґрунтовано дійшов висновку, що сама по собі поведінка засудженого ОСОБА_7 та його відношення до праці протягом останнього часу відбування покарання не може бути достатньою підставою для висновку, що він вже став на шлях виправлення, а може свідчити, що він стає на шлях виправлення.
Тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
На думку колегії суддів, враховуючи дані про особу ОСОБА_7 , те, що його засуджено за ч. 1 ст. 153, ч. 2 ст. 187 КК України, заміна призначеного покарання на більш м`яке не буде сприяти досягненню мети кримінального покарання, зазначеній у ч. 2 ст. 50 КК України, а саме, виправленню засудженого, а також запобіганню вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування або зміни ухвали суду першої інстанції, в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Ухвала суду за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги засудженого слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції, як законну, - залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2022 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4