Дата документу 21.06.2022 Справа № 554/9467/21
Провадження №1-кп/553/48/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000737 від 14.07.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Октябрського районного суду м.Полтави перебувають матеріали кримінального провадження №0000737 від 14.07.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

В судове засідання доставлений конвоєм обвинувачений ОСОБА_4 , з`явилися прокурор та захисник обвинуваченого.

В судовому засіданні прокурор заявив та надав письмове клопотання про продовження обвинуваченому міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк якої закінчується.

В обґрунтування клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилався на те, що існує обґрунтована підозра обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, незаконний вплив на потерпілих та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення. Просив врахувати, що жоден із м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти продовження строку тримання під вартою, просив обрати більш м`який запобіжний захід.

Захисник обвинуваченого заперечував проти продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою його підзахисному, просив змінити запобіжний захід на не пов`язаний із триманням під вартою. Простив врахувати, що ризики озвучені прокурором нічим не підтверджені та просив врахувати практику Європейського суду з прав людини.

Суд, вислухавши думку учасників судового засідання, прийшов до наступного висновку.

У відповідності до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати 2 місяців.

Згідно ч.1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Так, вирішуючи питання про доцільність продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує дані про особу обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків, не має офіційного місця роботи та постійного доходу, раніше неодноразово судимий за корисливі злочини; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, за яким передбачено дрока рання до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Враховуючи конкретні обставини, суд прийшов до висновку, що наразі не перестали існувати ризики, які стали підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України: можливість переховування від суду, можливість незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки останній ніде не працює, не має стабільного заробітку може змінити своє місце проживання з метою уникнути кримінальної відповідальності та з тих же підстав здійснювати тиск на потерпілих та свідків; раніше притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення умисних тяжких злочинів проти власності, а також проти безпеки руху та експлуатації транспорту, та обґрунтовано підозрюються у вчиненні нового умисного злочину, що характеризує його особистість наявністю стійкої внутрішньої орієнтації на злочинний спосіб задоволення потреб та свідчить про існування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.
Таким чином, у разі застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки вони передбачають перебування на волі, що дає можливість негативно впливати на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні та ухилитися від суду.

А отже, доводи сторони захисту, що застосування більш м`якого запобіжного заходу зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого є непереконливими з огляду на доведеність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які зі сплином часу не зменшилися.
Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду та інші обставини, на які Європейський суд з прав людини посилався у своїх рішеннях (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991р.).
Виходячи з викладеного, враховуючи характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому злочину, а також те, що кримінальне правопорушення віднесено згідно статті 12 КК України до тяжких злочинів, виходячи з положень статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вимог частини першої статті 197 КПК України, обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру і тяжкості діяння, яке йому інкримінується, а разом з іншим, допомагає уникнути виникненню ризиків, існування яких доведено, тому суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 строком на 60 днів із правом внесення застави, визначеною ухвалою слідчого судді при обранні запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 177, 183, 372, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№23)» строком на шістдесят днів, тобто до 19 серпня 2022 року, із правом внесення застави визначеної ухвалою слідчого судді від 01.09.2021 року при обранні запобіжного заходу, а саме у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 45400 грн.

Копію ухвали направити в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)».

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 7 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 22.06.2022 року о 08.00 год.

Суддя Октябрського районного

суду м.Полтави ОСОБА_1