Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/864/20

Номер провадження: 1-кп/511/42/22

18 жовтня 2022 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області кримінальне провадження №0000526, внесене до ЄРДР 26.11.2021 року за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Роздільна Одеської області, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої в силу ст.89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 3 ст.185 КК України,
В с т а н о в и в:
Обвинувачена ОСОБА_5 за за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_7 , відносно якого провадження у справі закрито ухвалою суду від 28.09.2022 року в зв`язку з його смертю, 25.11.2021 року приблизно о 13:30 годин, прибули до території домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_6 . Впевнившись у відсутності поблизу сторонніх осіб, діючи умисно, з метою незаконного заволодіння чужим майном згідно розподілених ролей ОСОБА_5 залишилася на вулиці біля будинку , а ОСОБА_7 перестрибнув через паркан, проник на територію зазначеного домоволодіння звідки викрав майно, а саме будівельний металевий візок вартістю 350 гривень, металеву урну вартістю 150 гривень та металобрухт вагою 37 кілограм вартістю 240,50 грн, всього майна на загальну суму 740,50 гривен, та передав його ОСОБА_5 , яка чекала його з речами на вулиці.

Під час руху з викраденим майном по АДРЕСА_1 для подальшої його реалізації з метою особистого збагачення, злочин не було доведено ними до кінця з причин, які не залежали від їх волі, оскільки останні були помічені сусідкою ОСОБА_8 , в результаті чого ОСОБА_5 та ОСОБА_7 покинули викрадене майно на вулиці, а самі з місця скоєння злочину втекли.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. З ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у сховище.
Обвинувачена ОСОБА_5 у судовому засіданні вину у вчинені кримінального правопорушення визнала повністю , широ розкаялася у скоєному. Суду показала, що разом з ОСОБА_7 25.11.2021 року йшли по АДРЕСА_1 , вирішили пошукати майно, яке можна здати на металолом. Помітили через паркан, що в подвір"ї будинку ОСОБА_6 можна вкрасти металеві речі. Діючи спільно, впевнившись, що господарів будинку не має вдома, ОСОБА_7 перестрибнув через дерев"яний паркан, який огороджено подвір"я, а вона залишилася чекати його на вулиці та спостерігати за навколишньою обстановкою, щоб попередити ОСОБА_7 , якщо їх дії помітять сторонні особи. ОСОБА_7 на будівельному візку вивіз металолом до огорожі, де передав їй через огорожу металеву урну та інші речі, перекинув візок через огорожу, перестрибнув її і вони поїхали до пункту прийому металу. Однак по дорозі їх помітили сусіди та зупинили їх, забрали візок та металолом.

Крім повного визнання вини обвинуваченою суд вважає, що її вина у вчинення даного кримінального правопорушення підтверджується дослідженими по справі доказами, зокрема показами потерпілої ОСОБА_6 .

Так потерпіла ОСОБА_6 в суді показала, що вона була на роботі 25.11.2021 року, коли їй подзвонила сусідка та повідомила, що в неї на городі біля будинку сторонні люди працюють на городі, взяли візок і погрузили металобрухт на нього і хотіли вивезти. Вона зразу ж викликала поліцію та з роботи поїхала додому. В подвір`ї вже нікого не було, хвіртка була закрита, а її візок з металобрухтом був у сусідки, яка затримала ОСОБА_5 з ще якимось чоловіком. Все викрадене сусідка їй повернула, а ОСОБА_5 потім прийшла до неї додому та просила вибачення.

Крім показів потерпілої вина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні злочину також підтверджується дослідженими судом письмовими доказами:

- заявою потерпілої ОСОБА_6 до Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області від 25.11.2021 року про вчинення крадіжки з її домоволодіння за адресою по АДРЕСА_1 (а.с.79 т.2);

- протоколом огляду місця події від 25.11.2021 року з фототаблицями, відповідно до якого під час огляду домоволодіння по АДРЕСА_1 поряд з парканом виявлено візок з металобрухтом. Крім цього, встановлено, що подвір`я даного домоволодіння огороджено дерев`яним парканом, вхід здійснюється через ворота. (а.с.80 т.2);

- постановою про визнання предметів речовими доказами від 26.11.2021 року, згідно якої до матеріалів справи, в якості речових доказів було долучено господарську тачку, металеве відро ємністю 20 л, металеву урну та металобрухт вагою 37 кілограм, (а.с.90 т.2);

- балансовими довідками про вартість 1 кг лому металевих відходів, металевої урни та будівельного візка (а.с.93-95 т.2);

- схоронною розпискою потерпілої ОСОБА_6 про отримання від працівників поліції викрадених речей (а.с.94 т.2).

Суд вважає, що даний злочин був вчинений ОСОБА_5 з ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб, так як кожен з них діяв згідно попередньої домовленості щодо їх ролі у заволодінні чужим майном.

Крім цього, суд враховує, що постанові від 19 листопада 2018 року (справа № 205/5830/16-к) Об`єднана палата Касаційного кримінального суду зробила висновок про те, що огороджена територія, у тому числі приватного домоволодіння, може бути віднесена за своїми ознаками до поняття «сховище», виходячи з характеру огорожі (розміру, конструкції, цілісності тощо), наявності інших пристосувань, засобів (охорони, сигналізації, собак, освітлення, засувів, гачків, замків на воротах і хвіртках тощо), які об`єктивно перешкоджають вільному доступу сторонніх осіб, а також інших ознак, які дозволяють ідентифікувати вказану територію як таку, що має призначення постійного або тимчасового зберігання матеріальних цінностей (тобто є сховищем).

З огляду на це, належним чином огороджена територія домоволодіння, яка використовується для постійного чи тимчасового зберігання майна, як правило, може бути визнана сховищем.

В даному кримінальному провадженні під час судового слідства судом встановлено, що подвір"я будинку ОСОБА_6 має ознаки саме сховища, так як повністю огороджено дерев"яним парканом, в якому є хвіртка, яка закривається на замок.

Також відповідно до ч.2 ст.15 КК України замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які незалежали від її волі. Статтею 15 КК України передбачено кримінальну відповідальність за незакінчений злочин, так кримінальна відповідальність за замах на злочин настає за статтею 15 і за тією статтею Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає відповідальність за закінчений злочин.

Оскільки обвинувачена ОСОБА_5 та ОСОБА_7 не довели злочин до кінця по причинам, які незалежали від їх волі, а саме під час вчинення злочину вони були затримані біля будинку ОСОБА_6 з викраденим майном, то мав місце саме закінчений замах на вчинення крадіжки чужого майна.

Тому суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні вище зазначеного кримінального правопорушення, а її дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 15, ч. 3 ст.185 КК України як закінчений замах на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаний з проникненням у сховище, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ч.1,3 ст.68 КК України при призначенні покарання за незакінчений злочин суд, керуючись положеннями статтей 65-67 цього Кодексу, враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, наслідки злочину, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця. За вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Обставини, які обтяжують покарання для обвинуваченої ОСОБА_5 відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлені. Обставини, які пом`якшують покарання для обвинуваченої відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обвинувачена ОСОБА_5 раніше притягалася до кримінальної відповідальності за злочин проти власності, але судимість погашена, має задовільну характеристику по місцю проживання, звинувачується у вчиненні незакінченого злочину, потерпілій ОСОБА_6 повернуто викрадене майно і вона не має до обвинуваченої претензій матеріального характеру.

З урахуванням даних обставин по справі, суд вважає, що ОСОБА_5 можливо призначити покарання, у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України з урахуванням вимог ч.3 ст.68 КК України та можливим звільнити її від відбування призначеного покарання, надавши іспитовий строк на підставі ст.75 КК України.

Також суд вважає необхідним по даній справі з метою організації органами виконання покарань належного контролю за поведінкою обвинуваченої, покласти на неї обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов по справі не заявлявся. Запобіжний захід не обирався.

Питання по речовим доказам по справі необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд

Ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України і призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців та поклавши на неї обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази на а.с.52 господарську тачку, металеве відро ємністю 20 л, металеву урну та металобрухт вагою 37 кілограм, (а.с.90 т.2)- вважати повернутими потерпілій ОСОБА_6 після набрання вироком законної сили.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу через Роздільнянський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Копію вироку негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1 .

Вирок набрав законної сили _____ ________ 20___ року
Суддя ______________ ОСОБА_1

Оригінал рішення знаходиться в суді
у справі за _______________,
провадження _______________
Голова Роздільнянського районного суду
Одеської області ___________________ ОСОБА_1