ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/55/22 Справа № 199/4358/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які діють в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 березня 2021 року стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.369-2 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 березня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.369-2 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.
ОСОБА_8 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.369-2 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
Вирішено питання щодо стягнення судових витрат та долю речових доказів.
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винуватими у тому, що ОСОБА_7 , 10.01.2020 в період часу з 14 год 41 хв до 16 год 06 хв разом з ОСОБА_8 , перебуваючи у кафе «Confetti» в ТРЦ «Вавілон» за адресою: м. Дніпро, вул. Маршала Малиновського, буд. 2, діючи спільно групою осіб, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме виконуючого обов`язки начальника ГУ ДМС в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , попросив ОСОБА_12 надати грошові кошти у розмірі 52 тис грн для третьої особи, а саме ОСОБА_11 , та 25 тис грн для третьої особи ОСОБА_13 , та одержав грошові кошти у розмірі 26 тис грн для третьої особи, а саме ОСОБА_11 за підписання договорів, видаткових накладних, акта форми К6-2В №1 щодо виконання умов договорів на проведення поточного ремонту за рахунок бюджетних коштів в приміщенні ГУ ДМС у Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, вул. Курінна, буд. 57, та в подальшому укладанні аналогічних договорів на проведення ремонтних робіт в підрозділах ГУ ДМС в Дніпропетровській області.
24.01.2020 в період часу з 15 год 29 хв до 16 год 27 хв ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , перебуваючи у кафе «Confetti» в ТРЦ «Вавілон» за адресою: м. Дніпро, вул. Маршала Малиновського, буд. 2, діючи спільно групою осіб, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме виконуючого обов`язки начальника ГУ ДМС в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , одержав грошові кошти у розмірі 26 тис грн для третьої особи, а саме ОСОБА_11 , та 25 тис грн для третьої особи, а саме - ОСОБА_13 , за підписання договорів, видаткових накладних, акта форми К6-2В №1 щодо виконання умов договорів на проведення поточного ремонту, за рахунок бюджетних коштів в приміщенні ГУ ДМС у Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, вул. Курінна, буд. 57, та в подальшому укладанні аналогічних договорів на проведення ремонтних робіт в підрозділах ГУ ДМС в Дніпропетровській області.
Таким чином, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , діючи групою осіб, одержали неправомірну вигоду для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.
ОСОБА_8 , 10.01.2020 в період часу з 14 год 41 хв до 16 год 06 хв, разом з ОСОБА_7 , перебуваючи у кафе «Confetti» в ТРЦ «Вавілон», за адресою: м. Дніпро, вул. Маршала Малиновського, буд.2, діючи спільно групою осіб, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме виконуючого обов`язки начальника ГУ ДМС в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , попросив ОСОБА_12 надати грошові кошти у розмірі 52 тис грн для третьої особи - ОСОБА_11 , та 25 тис грн для третьої особи - ОСОБА_13 , та одержав грошові кошти у розмірі 26 тис грн для третьої особи - ОСОБА_11 , за підписання договорів, видаткових накладних, акта форми К6-2В №1 щодо виконання умов договорів на проведення поточного ремонту, за рахунок бюджетних коштів в приміщенні ГУ ДМС у Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, вул. Курінна, буд. 57, та в подальшому укладанні аналогічних договорів на проведення ремонтних робіт в підрозділах ГУ ДМС в Дніпропетровській області.
24.01.2020 в період часу з 15 год 29 хв до 16 год 27 хв ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 , перебуваючи у кафе «Confetti» в ТРЦ «Вавілон», за адресою: м. Дніпро, вул. Маршала Малиновського, буд. 2, діючи спільно групою осіб, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме виконуючого обов`язки начальника ГУ ДМС в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , одержав грошові кошти у розмірі 26 тис грн для третьої особи - ОСОБА_11 , та 25 тис грн для третьої особи - ОСОБА_13 за підписання договорів, видаткових накладних, акта форми К6-2В №1 щодо виконання умов договорів на проведення поточного ремонту за рахунок бюджетних коштів в приміщенні ГУ ДМС у Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, вул. Курінна, буд. 57, та в подальшому укладанні аналогічних договорів на проведення ремонтних робіт в підрозділах ГУ ДМС в Дніпропетровській області.
Таким чином, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , діючи групою осіб, одержали неправомірну вигоду для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 березня 2021 року та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що поза увагою суду залишились клопотання захисту з доводами, щодо допущених під час досудового слідства порушень КПК України, а саме те, що органи прокуратури Київської області з 04 грудня 2019 року до 22 січня 2020 року, тобто протягом одного місяця і вісімнадцяти днів, здійснювали досудове розслідування з порушенням визначеної ст. 216 КПК підслідності, в ході чого провели ряд слідчих дій, спрямованих на отримання доказів, у тому числі й негласні слідчі (розшукові) дії, результати яких було покладено в основу обвинувачення прокуратурою Дніпропетровської області.
Захисник вважає, що судом першої інстанції належним чином не було перевірено доводи сторони захисту щодо провокації вчинення злочину.
Захисник зазначив, що суд безпідставно погодився щодо допустимості як доказів даних протоколів проведення НСРД за участю викривача ОСОБА_12 , оскільки вони були складені з порушенням статей 275, 517 КПК України.
Захисник наголосив, що ОСОБА_12 був залучений до конфіденційного співробітництва та негласних слідчих(розшукових) дій лише постановою слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті ОСОБА_14 .
Постанова не була зареєстрована у Режимно-секретному органі і відповідно режимно-секретний орган ДБР не надав ОСОБА_12 допуск до державної таємниці. Сторона обвинувачення не надала такі документи на підтвердження статусу ОСОБА_12 при виконнані вимог ст.290 КПК України, у матеріалах справі документи відсутні, стороні захисту не відкривались і під час судового провадження не досліджувались.
Захисник вважає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки показанням свідків у кримінальному провадженні, до того ж показання допитаних судом першої інстанції свідків не узгоджуються з іншими письмовими матеріалами кримінального провадження.
Захисник наголошує, що суд першої інстанції не дав належної оцінки кваліфікації ч. 2 ст. 28 КК України, і не звернув увагу на відсутність будь яких доказів, які підтверджують ролі співучасників, та їх попередню змову.
Захисник зазначив, що протягом всього кримінального провадження ОСОБА_7 та ОСОБА_8 свою вину не визнавали. Стверджували, що у розмовах між ними та викривачем ОСОБА_12 мова йшла про кошти, не пов`язані з використанням у злочинних цілях.
При цьому, будь-які об`єктивні дані, які б спростовували такі показання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 поза розумним сумнівом свідчили про те, що вони мали на меті передати вказані кошти в якості неправомірної вигоди за зловживання впливом особами, уповноваженими на виконання функцій держави, в матеріалах кримінального провадження відсутні. Надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засідання докази такої інформації не містять.
Захисник також зазначив, що грошові кошти в розмірі 51000 грн, які визнані в кримінальному провадженні речовими доказами, в порушення вимог ст.ст. 233, 236 КПК України були незаконно вилучені, в подальшому в порушення вимог ч.5 ст.171 КПК України з 25.01.2020 незаконно утримувались без рішення слідчого судді про накладення арешту, а з 14.04.2020 незаконно утримувались за наявності ухвали слідчого судці Індустріального районного суду м. Дніпропетровська про повернення їх особі, у якої вони були вилучені, а саме - ОСОБА_8 .
Захисник ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , також подав апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням зміненої, просив скасувати вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 березня 2021 року та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що судом першої інстанції допущена неповнота судового розгляду, оскільки висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності, висновки здійснено на припущеннях, які протирічать одне одному.
Захисник зазначає, що стороною обвинувачення не доведено, що в діянні обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369 -2 КК України, а саме об`єктивна сторона вказаного злочину, а також, що обвинувачені відповідають усім обов`язковим ознакам суб`єкта даного злочину.
Захисник наголошує, що показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_13 не доводять провину обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інкримінованому їм злочині, зокрема, у самому тексті вироку у показаннях вказаних свідків не зазначено жодної обставини, яка б підтверджувала, що обвинувачені були знайомі із посадовими особами міграційної служби та впливали, чи навіть могли би впливати на прийняті ними рішення.
Захисник також наголосив, що суд першої інстанції не врахував те, що на питання чи приймав в цьому участь ОСОБА_8 , свідок ОСОБА_17 заявив, що ОСОБА_18 жодним чином не приймав участі в скоєнні злочину, а тільки був присутній при його скоєнні, крім того, суд першої інстанції не зазначив у вироку, що на останньому допиті ОСОБА_12 на пряме запитання сторони захисту він пояснив, що всі гроші, які він передавав ОСОБА_7 , той повинен був передати ОСОБА_13 для подальшої їх передачі начальнику міграційної служби ОСОБА_11 у виді незаконної винагороди за те, що вона підписала документи по виконанню ремонтних робіт в приміщеннях міграційної служби.
Захисник вважає, що посилаючись на свідчення ОСОБА_12 , як на доказ того, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 одержали неправомірну вигоду за вплив на прийняття рішень особою, уповноваженою на виконання функцій держави, суд першої інстанції допустив невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, що є підставою для скасування судового рішення.
Захисник наголошує, що ОСОБА_12 та ОСОБА_7 по різному усвідомлювали мету передачі і отримання грошових коштів, ОСОБА_12 - для посадових осіб міграційної служби у виді неправомірної вигоди, ОСОБА_7 - для адвоката ОСОБА_13 за надані ним послуги з правової допомоги, але при цьому жоден з них в судовому засіданні не вказав, що грошові кошти передавались саме за здійснення певного впливу у той чи інший спосіб на службову особу, яка уповноважена на виконання функцій держави.
Тому захисник вважає, що судом першої інстанції допущена неповнота судового розгляду, яка виразилась у неналежному з`ясуванні обставин, що характеризують об`єкт і об`єктивну сторону злочину.
Захисник вважає, що огляд місця події проведено із грубим порушення вимог кримінального процесуального законодавства в частині отримання доказу, у зв`язку з чим протокол огляду місця події від 24.01.2020, а також вилучені під час огляду гроші, які надано прокурором для суду в якості речових доказів інкримінованого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кримінального правопорушення, не можуть бути допустимими доказами.
Захисник зазначив, що в порушення вимог ч. 1 ч. 3 ст. 236 КПК України прокурором перед початком огляду, так і в ході його проведення не було роз`яснено ОСОБА_8 право користуватись правовою допомогою адвоката чим було грубо порушено його право на захист. В протоколі обшуку, так і на відеозаписі слідчої дії, відсутні будь-які дані, які вказують про роз`яснення ОСОБА_8 , права запросити для участі в проведенні обшуку адвоката, або його відмови в запрошенні для проведення зазначеної слідчої дії адвоката. На відеозаписі слідчої дії чути, як ОСОБА_8 двічі запитав прокурора чи може він запросити адвоката, на що прокурор пояснив йому що йому, що на це буде надана можливість пізніше і не дозволив йому зв`язатись із адвокатом.
Захисник наголосив, що згідно протоколу огляду та відеозапису слідчої дії огляд проводився за участю 3-х осіб, які є працівниками оперативних підрозділів, які згідно п. 25 ч. 1 ст. 3 КПК України не відносяться до учасників кримінального провадження, а тому не могли бути запрошені слідчим для проведення огляду відповідно до ч. 1ст. 236 КПК України. Письмове доручення слідчого на їх залучення до відповідної слідчої дії, як того вимагають ст. ст.40, 41 КПК України, матеріали кримінального провадження не містять.
Захисник також вважає, що за принципом «отруєного дерева» висновок експерта №19/104-7/7/54 від 05.02.2020 року є недопустимим доказом, оскільки грошові кошти в розмірі 51000 грн, які були вилучені під час огляду і були предметом дослідження експертизи, вилучені з грубим порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства, більш того, існує рішення суду про їх повернення ОСОБА_8 .
Захисник вважає, що недоведеним є та обставина, що 10.01.2020 та 24.01.2020 ОСОБА_7 отримав кошти від ОСОБА_12 саме за вчинення протиправного впливу, наслідком якого могло бути прийняття відповідного рішення особою, яка уповноважена на виконання функцій держави. А ОСОБА_8 взагалі від ОСОБА_12 ніяких коштів не отримував.
Захисник ОСОБА_10 також подав заперечення на ухвалу про відмову в задоволенні клопотання в порядку ст. 89 КПК України про визнання доказів недопустимими, де зазначив, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 89, 350 КПК України, не дозволив стороні захисту в судовому засіданні проголосити клопотання про визнання недопустимими доказами наданих прокурором протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, натомість ухвалою суду від 15.02.2021 року без проголошення в судовому засіданні заявлених клопотань, без врахування думки інших учасників судового провадження, у задоволенні вказаного клопотання відмовлено.
Захисник наголошує, що суд першої інстанції не врахував, що в порушення вимог ст.104 КПК України протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 11 січня 2020 року складений у місті Києві, самі дії проводились 10 січня 2020 року у приміщенні УСР в Дніпропетровській області ДСР НП України за адресою: місто Дніпро просп. Пилипа Орлика, 11а, каб. 304, слідча дія проводилась за участю ОСОБА_12 , якому було вручено грошові кошти.
В протоколі не вказано, в який період часу вручалися кошти, хто конкретно із співробітників Національної поліції вручав ці кошти, не вказано про ознайомлення учасників слідчої дії з протоколом, про зауваження, які надійшли від них, а також протокол не підписано учасником слідчої (розшукової) дії ОСОБА_12 , тобто, учасника слідчої (розшукової) дії не ознайомили із протоколом.
Захисник зазначив, що протокол негласної слідчої (розшукової) дії від 11.01.2020 передано прокурору тільки 07.02.2020 та 19.02.2020, про що свідчить відбитки штампів на першій сторінці протоколу «Прокуратура Київської області режимно-таємна частина до вхідного № 264т від 07.02.2020», «Прокуратура Дніпропетровської області Режимно-таємна частина до вх. № 417т 19.02.2020». Обидва штампа свідчать про те, що цей процесуальний документ потрапив до органів прокуратури з грубим порушенням п. 3 ст. 252 КПК України.
Аналогічні порушення вимог ст.ст. 104, 252 КПК України були допущені при складанні та направленні прокурору протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 25 січня 2020 року.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисників підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Обгрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для кримінального провадження, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Обґрунтованість судового рішення полягає у правильності встановлення фактичних обставин справи та правильній оцінці доказів.
Колегія суддів вважає, що вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався.
Колегія суддів зазначає, що згідно ч.2 ст. 369-2 КК України відповідальність, передбачена за прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або пропозиція чи обіцянка здійснити вплив за надання такої вигоди.
Безпосереднім об`єктом цього злочину виступає встановлений порядок службової діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави.
Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 369-2 КК України, характеризується суспільно небезпечними діями у виді: 1) пропозиції неправомірної вигоди; 2) наданні неправомірної вигоди особі, яка пропонує чи обіцяє (погоджується) за такі вигоди вплинути на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.
Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції встановив наявність в діях ОСОБА_7 та ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369 -2 КК України, при цьому встановив, що винуватість обвинувачених у скоєнні вказаного правопорушення підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та ОСОБА_16 у взаємозв`язку з іншими доказами.
При цьому, колегія суддів зазначає, що з пояснень свідків ОСОБА_13 , та ОСОБА_16 не вбачається наявність в діях ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ознак об`єктивної сторони вказаного злочину та безпосереднього об`єкту злочину, що, на думку колегії суддів, залишилось поза увагою суду першої інстанції.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не було належним чином перевірено правильність кваліфікації вказаного злочину, враховуючи його об`єктивну сторону, та не надано відповідної оцінки поясненням вказаних свідків щодо дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у взаємозв`язку з іншими доказами, наявними в матеріалах провадження.
Колегія суддів також зазначає, що суд першої інстанції визнав наявність в діях ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ознак за ч. 2 ст. 28 КК України, тобто скоєння злочину за попередньою змовою групою осіб, при цьому, жодним чином не обґрунтував свій висновок в цій частині, чим допустив неповноту судового розгляду.
Колегія суддів погоджується з доводами захисників щодо того, що судом першої інстанції було допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування вироку суду першої інстанції та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Згідно ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, що позбавляє апеляційний суд права перевірити доводи апеляційних скарг сторони захисту та представників потерпілих.
Колегія суддів зазначає, що під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно врахувати вищенаведене, дослідити також інші доводи апеляційних скарг, які не були предметом дослідження при апеляційному розгляді вказаного кримінального провадження, та прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які діють в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 березня 2021 року стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.369-2 КК України задовольнити частково.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2021 року стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.369-2 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4