Справа №577/2407/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/367/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА
Іменем України

14 вересня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 577/2407/22 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 25.07.2022, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Сумської області м. Ромни та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого

застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_11 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення розміру застави, оскільки слідчим суддею зроблені висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи та фактично зобов`язано підозрюваного перебувати під домашнім арештом за однією адресою із потерпілим, який є його рідним братом та якому підозрюваний умисно спричинив тяжкі тілесні ушкодження. Вважає, що слідчим суддею знівельовано ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, а саме матір підозрюваного, яка була у будинку під час сварки і є свідком у справі.

В запереченнях на апеляційну скаргу потерпілий ОСОБА_12 просить відмовити прокурору у задоволенні його апеляційної скарги, а ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 25.07.2022 залишити без змін, оскільки підозрюваний є його рідним братом, проживають вони окремо та вважає, що стороною обвинувачення не доведений ризик можливого тиску підозрюваного на нього та їхніх батьків.

25.07.2022 до Конотопського міськрайонного суду Сумської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, погодженим із прокурором Конотопської окружної прокуратури, звернувся ст. слідчий СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що 22.07.2022 близько 18:40 ОСОБА_9 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння поблизу буд. АДРЕСА_2 , умисно наніс правою рукою один удар ножом своєму брату ОСОБА_13 , спричинивши тяжкі тілесні ушкодження.

22.07.2022 до ЄРДР за № 0000545 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК, у цей день ОСОБА_9 був затриманий та 23.07.2022 йому вручене повідомлення про підозру.

Зважаючи на те, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, існують ризики того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам, то слідчий просив застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 25.07.2022 у задоволенні клопотання слідчого відмовлено та відносно підозрюваного ОСОБА_9 застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту до 22.09.2022 за місцем постійного проживання та реєстрації з 17:00 до 07:00 наступного дня та з покладенням обов`язків на підставі ч. 5 ст. 194 КПК. Своє рішення слідчий суддя умотивував тим, що повідомлена ОСОБА_9 підозра є обґрунтованою, доведений ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, але мета забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді буде досягнута при застосуванні запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи прокурора ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу, просив застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою, доводи підозрюваного ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 про залишення ухвали слідчого судді без змін, а апеляційної скарги прокурора без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, крім іншого, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, а згідно ч. 1 ст. 178 цього Кодексу при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини. При цьому тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК (ч. 1 ст. 183 КПК).

Відмовляючи слідчому у задоволенні клопотання і постановляючи ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину і що даний запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігатиме спробам можливості переховування його від органів досудового розслідування та суду, а прокурором не доведено недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Відповідні висновки слідчого судді, на думку колегії суддів, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, належним чином вмотивовані і ґрунтуються на вимогах КПК.

Зокрема, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту слідчим суддею в повній мірі враховані всі суттєві обставини кримінального провадження як того і вимагають положення ст. 194 КПК, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК, яка підтверджується протоколами огляду місця події, допиту потерпілого, допиту свідка, затримання особи в порядку ст. 208 КПК, допиту підозрюваного, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та існування ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, на який вказував слідчий у своєму клопотанні.

Слідчим суддею згідно ч. 1 ст. 178 КПК у повній мірі було взято до уваги тяжкість злочину, у вчиненні якого ОСОБА_9 підозрюється, а також встановлене кримінальним законом покарання за цей злочин, наявність постійного місця проживання та реєстрації АДРЕСА_1 , відсутність судимостей, наявність батьків пенсійного віку, повнолітнього сина. Крім того, підозрюваний на обліку у лікаря психіатра не перебуває, але знаходиться на обліку у лікаря нарколога з приводу побутового пияцтва.

Враховуючи фактичні обставини кримінального провадження і мотиви клопотання слідчого, колегія суддів приходить до переконання, що підозрюваний у даній конкретній ситуації в силу свого віку, психологічного розвитку, зв`язків, поведінки під час провадження тощо не має реальної можливості переховуватися від розслідування та правосуддя, що дає підставу очікувати, що цей ризик не справдиться, а однієї лише «інформації» у клопотанні слідчого про це явно недостатньо для тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2009 у справі «Олександр Макаров проти Росії» (Aleksandr Makarov v. Russia), заява № 15217/07). При цьому питанню суворості покарання також не може надаватися надмірне (вирішальне) значення, оскільки потреба позбавлення волі підозрюваного не підлягає оцінюванню з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину (рішення ЄСПЛ від 01.06.2006 у справі «Мамедова проти Росії» (Mamedova v. Russia), заява № 7064/05), та повинна враховуватися у сукупності зі всіма іншими обставинами, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує застосування такого запобіжного заходу.

З огляду на викладене, ризик переховування від правосуддя не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, оскільки він визначається з урахуванням ряду інших релевантних чинників, що можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від розслідування і суду, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 29.03.2016 у справі «Беда проти Швейцарії» (Bedat v. Switzerland), заява № 56925/08). При цьому слід враховувати характер обвинувачуваного, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідують за законом, і його міжнародні контакти, його заяви щодо прагнення виїхати на постійне місце проживання за кордон, наявність у нього кількох паспортів; наявність даних про те, що підозрюваний раніше ухилявся від розслідування і суду, тощо. Зазначені обставини, виходячи із ситуації кримінального провадження, повинні виправдовувати висновок суду про наявність постійної небезпеки того, що підозрюваний переховуватиметься.

На користь обґрунтованості рішення слідчого судді та достатності застосованого до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту свідчить і той факт, що підозрюваний самостійно, за першою вимогою апеляційного суду та у визначений час з`явився в судове засідання для участі в розгляді вказаної вище апеляційної скарги прокурора, незважаючи на те, що в ній порушувалося питання про погіршення його становища і застосування до нього тримання під вартою.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про можливість запобігання встановленому ризику шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту із покладенням на нього певних, визначених кримінальним процесуальним законом обов`язків (ч. 5 ст. 194 КПК), оскільки тримання під вартою до суду повинно розглядатися як винятковий захід, який ніколи не повинен бути обов`язковим і використовуватися для цілей покарання (п.1 Рекомендації R (80) 11 Комітету Міністрів Ради Європи щодо досудового ув`язнення).

У зв`язку з цим, ухвалу слідчого судді про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, колегія суддів вважає законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга прокурора без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 25.07.2022 відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4