Справа № 180/1477/21
Провадження № 1-кп/0182/360/2022
У Х В А Л А
Іменем України

06.04.2022 року м. Нікополь

Колегія суддів Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю :

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000135 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.3 ст. 152 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходяться кримінальне провадження № 0000135 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.3 ст. 152 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 та обґрунтував його тим, що ризики, які враховувались при обранні запобіжного заходу не минули обвинувачений може переховуватись від суду та чинити тиск на потерпілих та свідків по провадженню.

Обвинувачений пояснив, що ніякий злочин він не скоював, просив суд обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання його сім`ї в АДРЕСА_1 , зазначивши, що він не має наміру переховуватись від суду, за зазначеною адресою мешкає його теща, яка потребує догляду.

Захисник зазначив, що прокурором наведені лише загальні підстави обрання запобіжного заходу, які нічим не мотивовані, тому просив задовольнити клопотання його підзахисного.

Вислухавши думку сторін, суд приходить до наступного висновку.

ОСОБА_6 обвинувачується в скоєнні особливо тяжкого злочину, з погрозою застосування насильства, вчиненного проти статевої свободи та статевої недоторканості неповнолітньої особи, за яке законом передбачено покарання від семи до дванадцяти років позбавлення волі. Таке суворе покарання може спонукати обвинуваченого переховуватись від суду.

На це неодноразово вказував у своїх рішення і ЄСПЛ, зазначаючі (рішення викладені у справах «Ілійков проти Болгарії», «Москаленко проти України»), що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування від суду.

Ніякий більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризику переховування від суду.

Також по провадженню не допитані свідки. Колегія суддів вважає, що суворе покаранння,яке може бути призначене обвинуваченому, може спонукати останнього чинити тиск на свідків з метою зміни ними своїх показів в інтересах обвинуваченого, з метою уникнення ним відповідальності за скоєний злочин.

Встановлені судом ризики виправдовують тимання під вартою в повній мірі,зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод.

Суд вважає, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 слід продовжити не більш ніж на два місяці.

Застава не визначалась у зв`язку з тим що скоєння злочину обвинуваченим пов`язане з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи.

Керуючись ст.ст. 331 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора задовольнити, в задоволенні клопотання обвинуваченого відмовити.

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою на 2 місяці, рахуючи з 06.04.2022 року по 06.06.2022 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала, може бути оскаржена на протязі 5 днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_8 . Климено

Суддя: ОСОБА_3