УХВАЛА

08 липня 2022 року
м. Київ
справа № 331/4538/21
провадження № 51-1954ск22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Запорізького апеляційного суду від 07 квітня 2022 року,
встановив:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд вказаного судового рішення

у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 4, 5 ч. 2, ч. 4 цієї статті.
Згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга, зокрема, повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Відповідно до вимог ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких суд касаційної інстанції керується статтями 412-414 цього Кодексу.
Проте всупереч законодавчим приписам у поданій захисником касаційній скарзі не викладено обґрунтування вимог та не конкретизовано, з посиланням на норму закону, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. Не відображено підстав для скасування судового рішення передбачених ст. 438 КПК, які на думку захисника підтверджують істотне порушення вимог Кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Зокрема, з касаційної скарги неможливо зрозуміти, які порушення допустив суд апеляційної інстанції, як ці порушення вплинули на законність і обґрунтованість ухваленого судового рішення та чому їх з огляду на положення статей 370, 412-414 КПК слід відносити до безумовних підстав для скасування судового рішення касаційним судом відповідно до ст. 438 КПК.
З огляду на викладене, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені ст. 438 КПК, що є підставою для зміни чи скасування рішення, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. Зокрема захиснику необхідно належним чином обґрунтувати свою позицію, щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність з посиланням на відповідний пункт частини 1 статті 413 КПК.
Так, у скарзі захисника не наведено обґрунтування допущення апеляційним судом таких порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування оскаржуваного вироку на підставі, передбаченій пунктом 2 частини першої статті 438 КПК, з огляду на положення статей 370, 414, 419 цього Кодексу та статей 50, 65, 75, 76 Кримінального кодексу України у їх взаємозв`язку. Звідси і немає обґрунтування необхідності скасування вироку на підставі пункту 2 частини першої статті 438 КПК.
Відповідно до ст. 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Однак, всупереч вищевказаним положенням ст. 436 КПК захисник оскаржує лише вирок Запорізького апеляційного суду від 07 квітня 2022 року та просить його скасувати, в той же час просить залишити без змін вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2021 року, що у цьому випадку виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.
Частиною 4 ст. 427 КПК передбачено, що якщо касаційну скаргу подає захисник, до неї додаються оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження відповідно до вимог цього Кодексу. Такими документами, що підтверджують повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 50 КПК, є: ордер, договір із захисником або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Однак, захисник до касаційної скарги долучив копію доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги від 08 липня 2021 року № 028-0006176,

з якого вбачається, що адвокату ОСОБА_5 надано доручення для надання правової допомоги ОСОБА_4 , яке діє протягом строку затримання та/або тримання особи під вартою, а тому на теперішній час строк дії вказаного доручення закінчився.
Отже, в порушення вимог ст. 50, ч. 4 ст. 427 КПК, адвокатом ОСОБА_5 не додано до касаційної скарги належним чином оформлених документів, що підтверджують його повноваження представляти інтереси засудженого на стадії касаційного провадження, а тому захиснику необхідно долучити оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження відповідно до вимог КПК.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків. Захиснику також необхідно надати докази дотримання встановленого судом строку усунення недоліків.
Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Запорізького апеляційного суду від 07 квітня 2022 року залишити без руху та надати йому строк для усунення недоліків протягом семи днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3