ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2022 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
засудженого ОСОБА_6
представника СВК-67 ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 15 червня 2022 року, про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт засудженому
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Вірменії, уродженця с. Гарни Котайського району Вірменії, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , із середньою освітою, одруженого, засудженого вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 квітня 2018 року за ст.ст. 203-2 ч.1, 263 ч.1, 309 ч.1, 70 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією грального обладнання, ухвалою Донецького апеляційного суду від 28.03.2019 року вирок скасовано в частині засудження за ч.1 ст. 309 КК України, а справа в цій частині закрита по строку давності, відбуває покарання в ДУ «Сокирянська ВК 67»,-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 15 червня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт.

ЄУНСС: 722/767/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_8
НП: 11-кп/822/252/22 Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .
На вказану ухвалу надійшла апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 в якій він не погоджується з прийнятим рішенням, вважає його незаконним та необґрунтованим.

Вказує, що районним судом не було належним чином враховано його позитивну характеристику, та те, що він став на шлях виправлення і готовий до проживання у суспільстві.

Зазначає, що за час відбування покарання, з 08.04.2020 року він відбув більше половини призначеного покарання, за цей час ні разу не притягувався до дисциплінарної відповідальності, отримав два заохочення, вину у скоєну злочині визнав повністю і щиро розкаявся.

Звертає увагу на те, що він позитивно характеризується в місцях відбування покарання, сумлінно ставиться до дотримання правил внутрішнього розпорядку, режиму відбування покарання не порушує, завжди тактовний у спілкуванні з адміністрацією установи та засудженими, ввічливий не конфліктний.

Стверджує, що має план майбутнього життя у суспільстві, та подальшого працевлаштування після звільнення від відбування покарання.

Посилається на норми КВК України, які регулюють питання заміни невідбутої частини покарання.
Просить скасувати ухвалу районного суду, застосувати щодо нього положення ст. 57 та 82 КК України та змінити міру відбування покарання більш м`яким, у вигляді виправних робіт та взяття на поруки.
Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, доводи прокурора ОСОБА_5 та представника СВК-67 ОСОБА_7 про відсутність підстав для скасування судового рішення, дослідивши матеріали провадження та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 370 КПК України рішення суду повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, а саме ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду в порядку передбаченому ст. 23 КПК України.

Вказаних вимог закону районним судом дотримано в повній мірі.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 був засуджений вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17.04.2018 року за ч.1 ст.263, ч.1 ст. 309, ч.1 ст.203-2, ст.96-1, ч.1 ст.70 КК України до 3-х років позбавлення волі з конфіскацією грального обладнання.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 28.03.2019 року, вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17.04.2018 року в частині засудження ОСОБА_6 за ч.1 ст.309 КК України скасовано та звільнено ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та кримінальне провадження за цією статтею закрито. ОСОБА_6 вважається засудженим за ч.1 ст.263, ч.1 ст.203-2, ст.96-1, ч.1 ст.70 КК України до 3-х років з конфіскацією грального обладнання на підставі ст.96-1 КК України. В решті вирок залишено без змін.

Згідно розпорядження, вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17.04.2018 року щодо засудженого ОСОБА_9 набрав законної сили 28.03.2019 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 відраховується з моменту його затримання в порядку виконання вироку, тобто з 08.04.2020 року.

Таким чином, кінцевим строком відбування ним покарання у виді позбавлення волі є 08.04.2023 року.

25.05.2022 року засуджений ОСОБА_9 звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області із клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Станом на час розгляду клопотання районним судом засуджений ОСОБА_6 відбув 2 роки 2 місяці 8 днів позбавлення волі, що становить більше половини призначеного йому судом строку покарання. Невідбутий засудженим ОСОБА_6 строк покарання у виді позбавлення волі, станом на час розгляду судом клопотання, становить 9 місяців 23 днів.

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 15 червня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Своє рішення районний суд мотивував тим, що матеріали справи не містять доказів того, що засуджений досяг відповідного ступеню виправлення, передбаченого ст. 82 КК України.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням районного суду, оскільки воно ґрунтується на ретельно досліджених характеризуючих даних засудженого та інших матеріалах справи.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що заміна засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким, є правом, а не обов`язком суду.

У відповідності до п.п.2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення (ч.3 ст.82 КК України). Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч.1 ст 82 КК може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк. При цьому більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутий строк покарання, призначеного вироком.

Згідно матеріалів справи вбачається що засуджений ОСОБА_6 відбував покарання в ДУ «Бахмутській виправній колонії», ДУ «Торецька виправна колонія (№2)» та на даний час відбуває покарання в ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)»

За час перебування в державній установі «Бахмутській виправній колонії» до дисциплінарної відповідальності не притягувався та не заохочувався.

З 07.08.2020 року відбував міру покарання кримінального покарання у вигляді позбавлення волі в державній установі «Торецька виправна колонія (№2)», за час перебування в установі до дисциплінарної відповідальності не притягувався, в двох випадках заохочувався шляхом оголошення подяк 04.02.2021 року та 27.04.2021 року.

В державну установу «Сокирянська виправна колонія (№67)» ОСОБА_6 прибув 10.04.2022 року, згідно довідки про заохочення і стягнення встановлено, що за час відбування покарання в установі засуджений ОСОБА_6 до дисциплінарної відповідальності не притягувався та жодного разу не заохочувався.

Як вбачається із довідки медичної частини №217 від 08.06.2022 року засуджений ОСОБА_6 є працездатним, стан його здоров`я на даний час є задовільним.

Згідно довідки відділу організації та нормування праці №199-22 від 06.06.2022 року та особової справи встановлено, що з часу прибуття до установи і по даний час засуджений ОСОБА_6 до будь-яких оплачуваних робіт не залучався, з приводу працевлаштування до адміністрації установи не звертався.

Як вбачається із наявних в особовій справі засудженого витягів з протоколів, на засіданнях комісії установ розглядалося питання щодо застосування до засудженого ОСОБА_6 заохочувальної норми законодавства. За результатами розгляду було прийнято наступні рішення:

- 26.10.2021 року - відмовлено у застосуванні статті 101 КВК України як особі, яка не стає на шлях виправлення, характеризується посередньо (Витяг з протоколу №1 від 12.01.2021 року засідання комісії ДУ «Торецька виправна колонія (№2)»);

- 06.05.2022 року - відмовлено у застосуванні статті 82 КК України як особі, яка не довела, що стала на шлях виправлення (Витяг з протоколу №9/2022 від 06.05.2022 року засідання комісії ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)».

Районним та апеляційним судом взято до уваги характеристику засудженого ОСОБА_6 з ДУ «Сокирянська ВК», згідно якої ОСОБА_6 безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає в цьому суспільної необхідності. Заходи виховного характеру, які проводяться у відділені відвідує під контролем, належних висновків для себе не робить. Бажання приймати участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу не виявляє. Своєю поведінкою не досяг необхідного ступеню виправлення передбаченого ст. 82 КК України і застосування до нього заміни не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням є передчасне.

При вирішенні клопотання про зміну невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно положень ст. 82 КК України, слід враховувати весь період відбування покарання. При цьому, засуджений має протягом всього строку відбування покарання доводити, що стає на шлях виправлення, а не лише в окремі періоди відбування покарання.

Зазначеним обставинам суд першої інстанції дав належну оцінку та дійшов вірного висновку про відсутність даних про те, що засуджений ОСОБА_6 став на шлях виправлення.

Районним судом вірно встановлено, що наявність у засудженого ОСОБА_6 двох заохочень - не є тими підставами, які об`єктивно свідчити про його виправлення, оскільки вони не є самостійними та вирішальними обставинами, на підставі яких можна прийти до переконливого висновку про доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Інших доказів, які б свідчили про те, що засуджений став на шлях виправлення в матеріалах справи немає, не надано таких доказів і під час апеляційного перегляду.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 .

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.404,405,407,418,419, КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 15 червня 2022 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

"Копія. Згідно з оригіналом."
Суддя - доповідач _________________ ОСОБА_1
(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

20.07.2022 року

(дата засвідчення копії)