Чортківський районний суд Тернопільської області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2022 року Справа № 608/793/22
Номер провадження1-кс/608/381/2022

Слідчий суддя Чортківського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4 , його законного представника ОСОБА_5 та захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові клопотання прокурора Чортківської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , учня 8-го класу Пробіжнянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Чортківської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_4 , в якому вказав, що групою слідчих СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000126, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 травня 2022 року, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23 травня 2022 року біля 12.00 год. ОСОБА_4 перебував у магазині с. Великі Чорнокінці Чортківського району, де зустрівся із своїм знайомим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем с. Великі Чорнокінці Чортківського району Тернопільської області, де в подальшому разом пішли у домогосподарство ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 .

В подальшому, перебуваючи за місцем проживання останнього, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

В той момент, коли ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння впав на поверхню підлоги у будинку за адресою по АДРЕСА_2 до нього підійшов ОСОБА_4 та реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, знаючи про те, що здоров`я та життя будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально карним, проте нехтуючи цим, діючи цілеспрямовано та рішуче, з прямим умислом, наніс близько 15-ти ударів дерев`яним тримачем швабри по спині та животі ОСОБА_7 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у виді масивної кровотечі, закритої травми живота з ушкодженням великого сальника та брижі тонкого кишечника, від яких ОСОБА_7 о 16.39 год. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер у кареті швидкої медичної допомоги.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, - тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

25 травня 2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

27 травня 2022 року слідчим суддею Чортківського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 обрано запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло протягом усієї доби до 25 липня 2022 року.

13 липня 2022 року керівником Чортківської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_9 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні терміном до трьох місяців.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Строк запобіжного заходу завершується 25 липня 2022 року, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку неможливо внаслідок особливої складності провадження, так як у кримінальному провадженні необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій для забезпечення повного та об`єктивного проведення досудового розслідування.

Метою продовження запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_4 згідно ст. 177 КПК України є забезпечення належної його поведінки та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: п. 1 ст. 177 КПК України, переховуватись від органів досудового розслідування та суду; п. 3 ст. 177 КПК України, незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні; п. 4 ст. 177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню.

Окрім цього, кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 є насильницьким, тому має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлено можливими тяжкими наслідками для життя і здоров`я потерпілого. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, але і жертви злочину та її безпеку, саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці насильницьких злочинів.

Підстави для застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою відсутні, тому що він притягується до відповідальності за вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, а також встановлено обставини, що виправдовують домашній арешт ОСОБА_4 та підтверджують наявність зазначених ризиків.

Наявність декількох ризиків у сукупності, які об`єктивно існують, унеможливлюють застосування менш суворих запобіжних заходів, тому жоден з таких не буде достатнім для запобігання їм та забезпечення належної поведінки підозрюваного і виконання ним своїх обов`язків.

Враховуючи фактичні обставини справи, орган досудового розслідування вважає, що по справі наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому оцінюється суворість можливого покарання ОСОБА_4 та визнається за реальну небезпеку можливість його ухилення від слідства та правосуддя у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, аніж домашній арешт.

Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що виправдовують потребу у домашньому арешті. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Вказані факти та характеристика особи підозрюваного ОСОБА_4 свідчать про те, що він вчинив злочин без будь-яких підстав, а це вказує на його підвищену суспільну небезпечність, як особи, яка може й надалі вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбаченого законом випадках за встановленою процедурою.

Таким чином, в даному кримінальному провадженні наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принципу поваги до особистої свободи підозрюваного ОСОБА_4 .

Отже, необхідність у продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_4 та виконання ним процесуальних рішень обумовлено обґрунтованістю підозри у вчиненні злочину, який за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого злочину та за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від семи до десяти років, а також наявність ризиків, які не зменшилися та дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії зазначені у п.п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому запобігання спробам підозрюваного ухилятись від слідства та суду, встановленню істини у кримінальному провадженні виправдовують даний запобіжний захід, підтверджують наявність зазначених ризиків, та є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам та не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

З урахуванням вищенаведеного, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з метою забезпечення належної його поведінки та виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання можливому переховуванню від слідства та суду, незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, вчинення іншого злочину, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, швидкого, повного та неупередженого здійснення досудового розслідування, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, прокурор просить продовжити на 30 діб строк застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_4 та накласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора чи суду; цілодобово не залишати житло, в якому він проживає; утримуватися від спілкування з неповнолітніми свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримує клопотання та просить його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 , його законний представник ОСОБА_5 та захисник адвокат ОСОБА_6 заперечень щодо клопотання прокурора не мають, погоджуються на продовженні щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вислухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, якими прокурор обґрунтовує його доводи, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту слід задовольнити з наступних мотивів.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, наявність судимостей.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000126 від 23 травня 2022 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

25 травня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

27 травня 2022 року слідчим суддею Чортківського районного суду Тернопільської області обрано запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло протягом усієї доби до 25 липня 2022 року.

За змістом ч. 1, 2, 6 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора, в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України (порядок продовження строку тримання під вартою).

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4 ст. 199 КПК). Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що (1) обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, (2) обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою (ч.3, 5 ст. 199 КПК).

Розглядаючи клопотання прокурора щодо застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу, суд перевіряє чи продовжують існувати ризики, які були заявлені прокурором, їх обґрунтованість та чи є інші більш м`які запобіжні заходи, які зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому суд враховував наступне.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; 3) перешкоджати кримінальному провадженню (п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Сторона обвинувачення у клопотанні посилалась на наявність трьох ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме на ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, ризик незаконного впливу на свідків, ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Суд погоджується з доводами, наведеними в клопотанні прокурора про продовження існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Вказаний ризик суд оцінює з огляду на обставини кримінального провадження та обставини, що стосуються безпосередньо підозрюваного ОСОБА_4 . Ризиком того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що він, усвідомлюючи міру покарання за вчинений ним злочин у вигляді позбавлення волі від 7 до 10 років, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину. У разі визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, призначення навіть мінімального покарання, за умови доведеності його вини у вчиненні інкримінованого діяння, це може стати підставою та мотивом для його переховування від органів досудового розслідування та суду.

Також суд погоджується з доводами прокурора щодо наявного ризику незаконного впливу на свідків. При встановленні наявності ризику впливу на свідків, суд враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Також прокурором доведено ризик перешкоджати кримінальному провадженню, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 зможе ухилятися від явки до слідчого/суду для участі у проведенні слідчих/процесуальних дій у зв`язку з розслідуванням кримінального провадження щодо нього враховуючи обставини та характер вчиненого кримінального правопорушення, які свідчать про замовчування обставин вчинення ним кримінального правопорушення, вчинення злочину в умовах неочевидності, тривалістю та послідовністю дій ОСОБА_4 при нанесенні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , які призвели до його смерті.

Суд погоджується з доводами прокурора про те, що на даному етапі кримінального провадження лише запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 і зможе запобігти цим ризикам.

Крім того, при вирішенні цього питання слідчий суддя враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як зазначає Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини "Тейс проти Румунії", автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.
На переконання слідчого судді, застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 , що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.
За таких обставин, клопотання сторони обвинувачення про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає задоволенню, оскільки слідчий суддя, враховуючи обґрунтованість наведених у клопотанні ризиків, вважає, що для їх запобігання застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 8, 177, 178, 181, 184, 192-194, 196, 197, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України, на 30 днів, тобто, до 13 серпня 2022 року включно.

Продовжити дію покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 наступних обов`язків:
- з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

- цілодобово не залишати житло, в якому він проживає;

- утримуватися від спілкування з неповнолітніми свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 Кримінального процесуального кодексу України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали доручити Чортківському РВП ГУНП в Тернопільській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Чортківської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Строк дії ухвали закінчується 13 серпня 2022 року.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошений 20 липня 2022 року о 16-й годині 45 хвилин.

Слідчий суддя: ОСОБА_1