Номер провадження: 11-кп/813/652/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001251 від 14 березня 2018 року відносно

ОСОБА_8 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, не працює, не одружений, має середню освіту, раніше не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358 КК; ч.4 ст.358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції

Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2021 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368 КК; ч.4 ст.368 КК України та йому призначено покарання:

за ч.3 ст.368 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки;

за ч.4 ст.368 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Строк відбування покарання відраховується з дати початку його фактичного відбуття.

Вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Оскарженим вироком встановлено, що ОСОБА_8 , у невстановлений час перебуваючи на території Територіального сервісного центру №5142 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Одеській області, діючи з прямим умислом, вступив в злочинну змову з невстановленою особою, якій надав свої анкетні дані для виготовлення посвідчення водія на своє ім`я та отримав завідомо підроблений документ, а саме: посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 від 14 грудня 2016 року на ім`я ОСОБА_8 , яке у встановленому законом порядку не отримував.

Крім того, 13 березня 2018 року, о 17 годині 29 хвилин, за адресою: м.Одеса, проспект Добровольського, 2А, після ДТП, ОСОБА_8 , маючи прямий умисел, з мотиву використання підробленого документа, а саме посвідчення водія, пред`явив співробітникам поліції завідомо підроблене посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 , з серійним номером НОМЕР_1 , яке у встановленому законом порядку не отримував, чим використав завідомо підроблений документ.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок та закрити кримінальне провадження на підставі п.3) ч.1 ст.284 КК України.

Захисник вважає, що вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих злочинів «поза розумним сумнівом» недоведена і судом фактично не встановлена.

Захисник зазначив, що вважає «фантастичною» версію сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_8 розуміючи, що посвідчення водія є підробленим, замість отримання адміністративного штрафу у розмірі 500 гривень, свідомо надав його працівникам поліції на огляд, що і стало підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності.

Суд не повно та не всебічно розглянув справу, оскільки у мотивувальній частині вироку вказано, що ОСОБА_8 перебував у сервісному центрі МВС у невстановлений час, а в обвинувальному акті вказано, що ці події мали місце у 2016-2017 році.

Враховуючи, що інкриміновані ОСОБА_8 протиправні дії мали місце ще у 2016 році, то на теперішній час сплили строки притягнення його до кримінальної відповідальності.

Позиції учасників апеляційного розгляду в судовому засіданні

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_7 змінив вимоги своєї апеляційної скарги та просив закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав позицію свого захисника.

Прокурор відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 не заперечував проти задоволення вимог зміненої апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви апеляційного суду

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, а саме ухвалене: компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні підстави для його ухвалення.

Статтею 2 КПК передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358; ч.4 ст.358 КК України.

В свою чергу в резолютивній частині вироку суд помилково вказав, що визнає ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368; ч.4 ст.368 КК України, проте призначив йому покарання, передбачене санкціями ч.3 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України відповідно.

Крім того в мотивувальній частині вироку викладаючи формулювання обвинувачення ОСОБА_8 за ч.3 ст.358 КК України, визнаного судом доведеним, суд зазначив: - « ОСОБА_8 , в невстановлений час перебуваючи на території Територіального сервісного центру №5142 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Одеській області, діючи з прямим умислом, вступив в злочинну змову з невстановленою особою, якій надав свої анкетні дані для виготовлення посвідчення водія на своє ім`я та отримав завідомо підроблений документ, а саме: посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 від 14 грудня 2016 року на ім`я ОСОБА_8 , яке у встановленому законом порядку не отримував».

Разом з тим в обвинувальному акті вказано, що вказані дії були вчиненні ОСОБА_8 у період з 2016 по 2017 роки, точний час та дату в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим.

Час вчинення кримінального правопорушення є обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони та має важливе значення для застосування положень ст.49 КК України для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

При цьому апеляційний суд враховує положення ч.3 ст.62 Конституції України, в яких закріплено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зі змісту обвинувального акту можна дійти висновку, що протиправні дії, які підпадають під ознаки диспозиції злочину, передбаченого ч.3 ст.358 КК України були вчиненні ОСОБА_8 не пізніше 01 січня 2017 року.

Таким чином згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, яке мало місце не пізніше 01 січня 2017 року, а отже саме ця дата є початком перебігу строку давності кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.358 КК України, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжких, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України, відповідно до ст.12 КК України, є проступком, оскільки за його вчинення передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Пунктами 2) та 3) ч.1 ст.49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Положеннями ч.4 ст.286 КПК України визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст.49 КК України є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

При цьому, згідно ч.3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Зазначені вище вимоги закону також узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного суду від 11.02.2020 року у справі №385/1159/16, від 26.03.2020 року у справі 3730/69/16-к, від 04 червня 2020 року у справі №127/26665/16-к.

Передбачений ст.49 КК України вид звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності трьох умов: закінчення зазначених у законі строків; невчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості; не ухилення особи від слідства або суду.

Строки давності диференційовані залежно від виду вчиненого злочину, а щодо проступків від виду передбаченого у санкції статті покарання.

Початковим моментом перебігу строку давності є день вчинення особою кримінального правопорушення. Строки давності починають спливати з нуль годин тієї доби, яка настає після доби вчинення злочину; строк давності закінчується після того, як сплила передбачена ст.49 кількість повних років, о 24 годині останньої доби відповідного строку.

Як вже було встановлено кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.358 КК України ОСОБА_8 вчинив не пізніше 01 січня 2017 року. Таким чином п`ятирічний строк (п.3 ч.1 ст.49 КК України) притягнення ОСОБА_8 його до кримінальної відповідальності за ч.3 ст.358 КК України закінчився о 24 годині 01 січня 2022 року.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України було вчинене ОСОБА_8 13 березня 2018 року. Таким чином трирічний строк (п.2 ч.1 ст.49 КК України) притягнення його до кримінальної відповідальності за ч.4 ст.358 КК України закінчився о 24 годині 13 березня 2021 року.

З огляду на те, що на момент апеляційного розгляду з часу вчинення кримінальних правопорушень минуло більш ніж п`ять років, то у даному кримінальному провадженні закінчився строк давності притягнення ОСОБА_8 до відповідальності, передбачений ст.49 КК України.

При цьому матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що протягом цього часу ОСОБА_8 був засуджений за вчинення нового кримінального правопорушення чи ухилявся від слідства та суду.

Таким чином під час апеляційного розгляду апеляційним судом встановлені підстави для звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358 КК; ч.4 ст.358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до п.1) ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з положеннями ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст.417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст.284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що змінена апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 підлягає задоволенню, обвинуваченого ОСОБА_8 слід звільнити від кримінальної відповідальності за ч.3 ст.358; ч.4 ст.358 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, обвинувальний вирок щодо нього скасувати, а кримінальне провадження закрити в зв`язку з звільненням ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності.

Керуючись ст.49 КК України, статтями 284, 286, 288, 376, 379, 404, 407, 409, 417, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Змінену апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Малиновського районного суду м.Одеси від 01 листопада 2021 року, яким ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368 КК; ч.4 ст.368 КК України скасувати.

Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358 КК; ч.4 ст.358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України.

Закрити кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001251 від 14 березня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358; ч.4 ст.358 КК України на підставі ст.417, п.1) ч.2 ст.284 КПК України.

Ухвала апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4