Справа № 202/2659/22
Провадження № 1-кс/202/2115/2022
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

13 червня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , ознайомившись із клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_2 , яке погоджене з прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000218 від 09.06.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_2 звернувся з погодженим із прокурором клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, а саме: автомат 5,45 мм АКС 74У, № НОМЕР_1 , 1986 року випуску та магазин до нього з позначкою 1, з патронами калібру 5,45х39мм, в кількості 30 (тридцять) штук, особисту одежу - камуфльовану футболку та камуфльовані штани, а також мобільний телефон HONOR модель YAL-L21 (пароль 1412), IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , з сім-картками «Київстар» № НОМЕР_4 , «Водафон» № НОМЕР_5 та з численними механічними пошкодженнями з усіх сторін, в чохлі червоного кольору, з забороною відчуження, розпорядження та/або користування майном.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, приходить до висновку, що клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору з огляду на наступне:

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з частиною 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Аналіз наведених норми свідчить, що накладаючи арешт, слідчий суддя повинен в своїй ухвалі зазначити не лише конкретну підставу арешту, що передбачена у частині 2 статті 170 КПК України, а і визначити конкретний вид арешту, який застосовується як-то заборона відчуження, обмеження розпоряджатися або користуватися майном.

При цьому з огляду на засади кримінального провадження, зокрема диспозитивність кримінального процесу, слідчий суддя під час вирішення питання про арешт майна має перевірити саме наявність підстав для арешту, на які посилається слідчий чи прокурор, а також необхідність застосування конкретного виду заборони, про які ставить питання слідчий чи прокурор у клопотанні, а не визначати їх самостійно.

Частиною другою статті 171 КПК України встановлені вимоги до клопотання слідчого, прокурора про арешт майна.

Так, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, зокрема, підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

В даному випадку клопотання слідчого про арешт майна усім вимогам закону не відповідає, оскільки слідчий, посилаючись на необхідність збереження речових доказів, взагалі не вказав значення кожної речи для досудового розслідування, зокрема мобільного телефону з сім-картками, що були вилучені у затриманого, та інших вилучених речей.

Тобто слідчим не вказано, в чому полягає доказове значення вилучених речей, що підлягають арешту.

Відсутність вказаних відомостей перешкоджає оцінці потреб досудового розслідування, зокрема перевірити, чи мають вони значення речових доказів.

Крім того, у клопотанні не зазначено, який вид заборони чи іншого обмеження просить застосувати слідчий шляхом накладення арешту (заборону відчуження та/або заборону розпорядження чи користування майном).

Відповідно до частини третьої статті 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Враховуючи наведене, клопотання про арешт майна необхідно повернути прокурору для усунення недоліків протягом сімдесят двох годин з часу отримання копії ухвали.

Керуючись ст. ст. 170-172 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_2 , яке погоджене з прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000218 від 09.06.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України, повернути прокурору Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 для усунення недоліків протягом сімдесят двох годин з часу отримання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1