ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/390/22 Справа № 932/557/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,,
адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 , яка дії в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2022 року, якою було задоволено клопотання слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_9 , по кримінальному провадженню № 0000066 від 20.01.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України, про арешт майна,-
В С Т А Н О В И Л А:
Зміст оскаржуваного судового рішення та встановленні слідчим суддею обставини.
Вказаною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_9 , по кримінальному провадженню № 0000066 від 20.01.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України.
Накладено арешт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці (кадастровий номер :07:156:0012), площею 0,0819 га, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 74,5 кв.м, житловою площею 44,1 кв.м. Опис: літ. А-1-житловий будинок, літ. Б-сарай, літ. Г-навіс, літ. Д- убиральня, №1-6; І - інші споруди. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101. Номер об`єкта в РПВН 21899961, з позбавленням права відчуження та розпорядження даним житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці (кадастровий номер :07:156:0012), площею 0,0819 га, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 74,5 кв.м, житловою площею 44,1 кв.м. Опис: літ. А-1-житловий будинок, літ. Б-сарай, літ. Г-навіс, літ. Д-убиральня, № 1-6; І - інші споруди. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101. Номер об`єкта в РПВН 21899961, визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженню та може бути використаний як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, може містити відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, а також з метою запобігання протиправному відчуженню вказаного нерухомого майна, та збереження цього речового доказу, досягнення дієвості кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку, що на даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами необхідно накласти арешт.
Вимоги апеляційної скарги, доповнень до неї та узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно. Також просить поновити їй строк на апеляційне оскарження даної ухвали, вважає, що ним було пропущено строк з поважних причин, остільки в судовому засіданні власник майна та представник були відсутні, та адвокат не отримала копію ухвали.
Вважає ухвалу слідчого незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена з істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального законодавства, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
На її думку, судом не враховано, що правових, легітимних підстав для накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, який належить на праві приватної власності ОСОБА_7 не було та немає, остання є законним набувачем.
Адвокат вважає, що судом не було прийнято до уваги те, що зазначений будинок був придбаний ОСОБА_7 з прилюдних торгів, які були проведені у передбачений чинним законодавством порядок на примусове виконання судового рішення, яке набрало законної сили. На думку адвоката, фактично, беззаперечно встановлені легітимні підстави для реалізації такого майно - проходження всіх етапів судового розгляду справи та ухвалення законного рішення.
Вважає, що не було наведено які конкретно відомості, містить вищезазначений будинок, яким критеріям відповідає, а також яким чином вказане майно могло бути використане як знаряддя вчинення злочину або, що воно отримане власником внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення. Адвокат вважає, що арешт є не обґрунтований в розумінні положень кримінально процесуального кодексу.
Адвокат вважає, що під час розгляду клопотання слідчим суддею всупереч положенням ст. 170-173 КПК України, не було прийнято законного та обґрунтованого рішення, не з`ясовано всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна, не з`ясовано правову підставу для арешту, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.
Позиція учасників апеляційного процесу.
Захисник адвокат ОСОБА_6 просила задовольнити вимоги його апеляційної скарги та ухвалу суду першої інстанції скасувати.
Прокурор в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився та подав заяву в якій просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та ухвалу слідчого судді залишити без змін, остільки на його думку існують підставі для арешту вказаного майна.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши головуючого суддю, думку адвоката ОСОБА_6 , обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, клопотання прокурора та додані до нього матеріали, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Насамперед колегія суддів вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження оскільки 10-ти денний строк було пропущено з поважних причин, у зв`язку з тим, що адвокат не отримала копію повного тексту оскаржуваної ухвали від 25 січня 2022 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально- протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як слідує з наданих матеріалів, в провадженні СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000066 від 20.01.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України.
З матеріалів кримінального провадження, вбачається, що органами досудового розслідування встановлено, що 27.02.2019 року відповідно до копії договору позики ОСОБА_10 нібито отримала від ОСОБА_11 грошові кошти в розмірі 1 000 000 гривен, при цьому, як вказала сама потерпіла вказана особа їй раніше не була знайома, будь-яких зв`язків з вказаною особою вона не підтримувала. Крім того, дані вказані у графі «Позичальник» вказані не вірні, а саме паспорт серії НОМЕР_1 виданий Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області від 29.08.2000 було втрачено у 2012 році та отримано новий паспорт серії НОМЕР_2 виданий Красногвардійським РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 11.06.2012 року.
Потерпіла ОСОБА_10 зазначила, що підпис в графі позичальник виконаний не нею, а сторонньою особою, що підтверджується висновком спеціаліста який надала потерпіла № ED-1726- 7-1836.21 від 05.08.2021, відповідно до якого вказано, що підпис в договору позики від 27.02.2019 року від імені ОСОБА_10 ймовірно виконано не ОСОБА_10 ..
Скориставшись підробленим договором позики від 27.02.2019, група осіб, звернулась до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з цивільним позовом до ОСОБА_10 та отримали рішення про задоволення позову та стягнення з останньої грошових коштів у розмірі 1 000 000 гривень заборгованості, 25902 гривні пені за прострочення виконання зобов`язання, 3770 гривень З відсотка річних, 8000 гривень інфляційних витрат та 10376,80 гривень судових витрат, а всього на суму 1048048 гривень 80 копійок, тим самим спричинили матеріальні збитки на вказану суму.
Відповідно до акту про проведені електронні торги від 27.07.2021 відповідно до виконавчого листа № 204/2184/20 виданого 17.05.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області домоволодіння, що належить на праві приватної власності ОСОБА_10 , відповідно до договору купівлі-продажу № 3978 від 14.11.2018, було продане третій особі, однак до теперішнього часу належним чином вказане майно не було зареєстровано за третьою особою.
На даний час потерпілою ОСОБА_10 , було подано касаційну скаргу, відповідно до якої Верховним судом 10.09.2021 було винесено Ухвалу, яка зупиняє виконання рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2020 у справі № 204/2184/20 до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
21.01.2022 року постановою слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці (кадастровий номер :07:156:0012), площею 0,0819 га, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 74,5 кв.м, житловою площею 44,1 кв.м. Опис: літ. A-1-житловий будинок, літ. Б-сарай, літ. Г-навіс, літ. Д- убиральня, №1-6; І - інші споруди, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер об`єкта в РПВН 21899961, власником якого відповідно до Витягів з реєстру прав власності на нерухоме майно являється ОСОБА_10 , визнано речовим доказом.
З метою збереження речових доказів слідчий за погодженням з прокурором і звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на зазначене нерухоме майно, остільки в органу досудового розслідування є всі обґрунтовані підстави вважати, що будинок АДРЕСА_1 є об`єктом злочинного посягання та виникла необхідність у накладенні арешту на вищезазначену квартиру, оскільки його незастосування може призвести до неправомірного відчуження квартири третім особам, що в подальшому позбавить потерпілу права власності на майно. Зазначене клопотання слідчого оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено.
Розглядіючи дане клопотання, слідчий суддя в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ст. 98 КПК України речовим доказом є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
За результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна або третіх осіб з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Слід зазначити, що заборона розпорядження та відчуження вказаним майном забезпечить збереження речових доказів та не призведе до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження останніх, а також з метою запобігання протиправному відчуженню вказаного нерухомого майна, та збереження цього речового доказу, досягнення дієвості кримінального провадження.
В ході апеляційного розгляду встановлено, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вказане майно, з метою досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування кримінального провадження та збереження речових доказів.
Доводи щодо сумнівності підстав для накладення арешту, на думку колегії суддів, є безпідставними, остільки спростовані наведеними вище даними кримінального провадження.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Порушень вимог чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді або її зміни, не встановлено.
Ухвала за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Отже, сукупність наведених даних приводить колегію суддів до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги адвоката, тому рішення слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу, - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 січня 2022 року, - задовольнити та поновити строк оскарження ухвали, як пропущений з поважних причин.
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 ,- залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2022 року, якою було задоволено клопотання слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_9 , по кримінальному провадженню № 0000066 від 20.01.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України, про арешт майна, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
______________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4