Справа № 527/480/22
провадження № 1-кп/527/82/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине кримінальне провадження 0000473 від 16.12.2021 року про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старий Хутір Кременчуцького району Полтавської області, зареєстрованого та фактично проживаючого: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, паспорт НОМЕР_1 , виданий 14.11.2000 Глобинським РВ УМВС України в Полтавській області, освіта середня, не працює, розлучений, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

Згідно судового рішення № 547/767/21, виданого 06.05.2021 Глобинським районним судом Полтавської області, ОСОБА_5 зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі однієї треті частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, 19.04.2021 року та до досягнення дітьми повноліття.

Однак, ОСОБА_5 , порушуючи вимоги ст. 51 Конституції України, глави 15 Сімейного Кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати інтереси дітей, знаючи про свій обов`язок, встановлений судом щодо сплати аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання дітей, посягаючи на нормальний розвиток та здоров`я своїх доньки та сина, не маючи обмежень по стану здоров`я, тобто будучи фізично здоровим та працездатним, всупереч вимогам ст. 180 Сімейного кодексу України, у періоди із 19.04.2021 року по теперішній час офіційно ніде не працевлаштувався, заходів до пошуку роботи та працевлаштування не вжив, за допомогою по безробіттю до підприємств, установ та організацій не звертався, добровільно заборгованість по сплаті аліментів не сплачував.

Незважаючи на попередження про необхідність виконання свого обов`язку та можливості настання кримінальної відповідальності, аліменти добровільно не сплачував сукупно протягом 12 місяців, що свідчить про злісне ухилення від їх сплати.

Також, у період із 19.04.2021 по 01.12.2021, ОСОБА_5 , не будучи офіційно працевлаштований, отримав дохід за підсобну роботу у сумі 3 000 гривень у місяць, але у добровільному порядку поточні аліменти та заборгованість не сплатив.

Внаслідок вищевказаних умисних та протиправних дій, згідно довідки розрахунку Глобинського районного відділу державної виконавчої служби ПівнічноСхідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), у ОСОБА_5 станом на 01.04.2022 виникла заборгованість по сплаті аліментів у сумі 51506,76 грн., що перевищує суму сукупно нарахованих відповідних платежів за три місяці.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України визнав повністю, пояснень не надав, вказавши, що має намір виправити свою поведінку.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні вказала, що при внесенні рішення покладається на розсуд суду.

Фактичні обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорювалися, тому за згодою учасників судового провадження інші докази по справі, крім пояснень обвинуваченого та характеризуючих його даних, в порядку ч.3 ст. 349 КПК України судом не досліджувалися.

Кваліфікацію суспільно - небезпечних винних діянь ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 164 КК України, суд вважає правильною.

Вина обвинуваченого знайшла своє підтвердження і доведена повністю.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

На підставі ст. 66 КК України, обставиною, що пом"якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, в ході судового засідання не встановлено.

ОСОБА_5 вчинив умисний проступок, не судимий, за місцем проживання компрометуючих матеріалів не надано, офіційно не працевлаштований.

Згідно довідок лікарняних закладів, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Врахувавши викладене в сукупності, суд вважає за доцільне призначити йому покарання у виді громадських робіт, яке буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Саме таке покарання буде співмірним діянню і характеристиці особи.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України і призначити покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин.

Підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 на період набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1