УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/3915/22

Провадження №: 1-кп/755/926/22

"28" вересня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва (далі - Суд) в складі головуючої судді ОСОБА_1 одноособово, за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , сторін судового провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , та його учасників представника потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву потерпілої ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 24.11.2020 за № 0002121 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, у зв`язку з відмовою від обвинувачення,установив:

Суть питання, що вирішується ухвалою

ОСОБА_6 , у порядку ст. 350 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України, звернулася із заявою про відмову від обвинувачення в кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, у зв`язку з чим просила кримінальне провадження внесене в ЄРДР 24.11.2020 за № 0002121 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 Кримінального кодексу (далі КК) України, закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з її відмовою, як потерпілої, від цього обвинувачення.

Позиція сторін

Представник потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_5 указав, що дійсно потерпіла відмовляється від обвинувачення в кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, у зв`язку він уважає слушним кримінальне провадження внесене в ЄРДР 24.11.2020 за № 0002121 на підставі такої заяви відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 164 КК закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК.
Інші учасники кримінального провадження вважали за можливе заяву потерпілої про відмову від обвинувачення в кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення задовольнити та саме провадження закрити, згідно ст.284 КПК України.

Опис обставин встановлених судом

Представник ОСОБА_6 , у порядку ст. 214 КПК, звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення за ст. 164 КК в т.ч. указавши в заяві, що відповідно до копій свідоцтва про шлюб, про розірвання шлюбу та про народження дітей, обвинувачений перебував у період з 29.10.2000 по 30.08.2007 у шлюбі з законним представником потерпілих. Від шлюбу вони мають 2 спільних дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11.06.2008 з ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_9 аліменти на утримання дочок ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 29.01.2008 і до повноліття дочки ОСОБА_10 , але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а з 17.08.2019 року на користь ОСОБА_9 аліменти на утримання дочки ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно і до повноліття дочки ОСОБА_11 , але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
15.07.2008 головним державним виконавцем ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві відкрито виконавче провадження № 8215351 щодо примусового виконання рішення суду від 11.06.2008 про стягнення аліментів. Відкриття виконавчого провадження у Шевченківському районі міста Києва було обумовлено тим, що останнє місце роботи боржника було у Шевченківському районі міста Києва. Надалі, виконавче провадження було передано у порядку норм Закону України «Про виконавче провадження» для проведення відповідних виконавчих дій до Дніпровського районного відділу ДВС м. Києва (див. заяву ОСОБА_5 до УП від 17.11.2020 (реєстраційний номер УП Г-6214 від 23.11.2020).
Як, з моменту ухвалення рішення суду, так і відкриття виконавчого провадження ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей по цей час не сплачував, що витікає в т.ч. з вироку цього місцевого суду від 06.11.2018 у справі № 755/216/18 у відношенні нього за несплату аліментів у період з 29.01.2008 по жовтень 2017 року включно.
Відповідно до довідок-розрахунків заборгованості по аліментах державних виконавців від 18.02.2022 № 17047 загальна заборгованість обвинуваченого, згідно з виконавчим листом № 2/853/2008 від 11.06.2008, станом на 28.10.2021 року, уключає у себе періоди з листопада 2018 по жовтень 2021 включно, та становить 155 651, 75 грн.

За наслідками розгляду наведеної заяви 24.11.2020 УП було розпочато кримінальне провадження за № 0002121 в якому ОСОБА_6 була визнана потерпілою, у порядку ст. 55 КПК.

Надалі, в указаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 164 КК та висунуто власне саме обвинувачення за ухилення від сплати аліментів на утримання дітей, однак на етапі судового розгляду провадження в суді потерпіла подала заяву про відмову від обвинувачення в кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Джерела права й акти їх застосування

Частиною першою статті 477 КПК визначено, що кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених: 1) […] частиною першою статті 164 (ухилення від сплати аліментів на утримання дітей […]), […].

Відповідно до ч. 4 ст. 26 КПК кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Згідно ч. 1 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо: […] 7) потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, […].

З абз. 2 ч. 7 ст. 284 КПК витікає, що якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, […] частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, […], суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Мотиви з яких Суд виходив при постановленні ухвали

З рішення ВСУ у справі № 5-205кс15 випливає, що Кримінальним процесуальним законом України визначається порядок провадження в кримінальних справах, тобто порядок вчинення процесуальних дій і прийняття кримінальних процесуальних рішень.
Згідно ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є в т.ч. те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У той час, як застосування належної правової процедури означає здійснення справедливого правосуддя згідно з визначеними загальними засадами кримінального провадження для досягнення мети і вирішення його завдань.

Дотримання встановленої правової процедури здійснення процесуальної дії означає, що дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону.

Такі дії мають здійснюватися на підставі законних повноважень щодо вирішення конкретного процесуального завдання, яке постає у певний момент.

Дотримання належної правової процедури здійснення процесуальної дії визначеної людини, єдність змісту та форми кримінального провадження, налагоджену взаємодію верховенства права і законності, що в результаті врівноважує приватні і публічні (суспільні) інтереси заради досягнення цих завдань.

Порушення порядку визначеного КПК призводить до нівелювання завдань кримінального провадження, окреслених у ст. 2 КПК, що полягають в охороні прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення того, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру.

КПК не містить заборони для сторін кримінального провадження заявляти у суді під час розгляду того чи іншого кримінального провадження певного роду клопотання на тій чи іншій стадії процесу. Заборону адресовано суду, який вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

В цій ситуації, при розв`язанні порушеного питання Суд зауважує таке.

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду постановою від 20.02.2018 у справі № 142/1291/16-к зауважив, що приватне обвинувачення - це регламентований законом особливий вид кримінально-процесуальної діяльності приватного обвинувача (потерпілого), що включає звернення до компетентних органів із твердженням щодо винуватості певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, збирання доказів винуватості цієї особи, подальше підтримання ним обвинувачення в суді та право відмовитись від пред`явленого обвинувачення.

Кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення здійснюється в загальному порядку з урахуванням деяких його особливостей, зокрема: підставою для початку досудового розслідування кримінального провадження у формі приватного обвинувачення є подання потерпілим (фізичною чи юридичною особою) до слідчого, прокурора, іншої службової особи органу, уповноваженого на початок досудового розслідування, заяви про вчинення кримінального правопорушення (частина 4 статті 26, частина 1 статті 478 КПК); безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення згідно з частиною 4 статті 26, пунктом 7 частини 1 статті 284 КПК є відмова потерпілого або його представника від обвинувачення.

Адже, у силу засади диспозитивності і змагального характеру кримінального судочинства до числа процесуальних прав потерпілого у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення належить його право на відмову від обвинувачення. Оскільки приводом до початку кримінального переслідування у такому провадженні є порушення приватного права, що належить конкретній особі, ця особа повинна мати можливість вибору форми його правового захисту, у тому числі й право впливати на рух кримінального провадження (див. постанову ККС ВС від 7 липня 2021 року в справі № 487/1817/18).

Тобто законодавець передбачив безумовну підставу для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, а саме відмова потерпілого від такого обвинувачення, небажання притягувати винну особу до кримінальної відповідальності, що здійснюється незалежно від позиції підозрюваного, обвинуваченого на відміну від акта про примирення, що носить двосторонній характер.

В цій ситуації, установлено, що висунуте обвинуваченому обвинувачення за ч. 1 ст. 164 КК, відповідно до ст. 477 КПК, є приватним обвинуваченням, а саме діяння не є пов`язаним з домашнім насильством. Потерпіла відмовилась від обвинувачення в кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення та судом сприйнято таку відмову, як дійсну, що зроблену у межах наявних прав, відповідно до норм КПК, в т.ч. його ст.ст 26, 284, котра підверджена в суді супутньо представником потерпілої, й, як наслідок, Суд задовольняє її (заяву), що тягне за собою безумовне закриття кримінального провадження у порядку п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК.

При цьому Суд враховує, що потерпілою у кримінальному провадженні за ст. 164 КК може бути визнана в т.ч. мати дітей, адже ККС ВС у постанові від 25 листопада 2021 року в справі № 317/3295/18 зауважив, що у примітці до ст. 164 КК України законодавець визначив як злісне ухилення від сплати аліментів будь-які діяння боржника, спрямовані на невиконання рішення суду, за яким на нього покладено відповідний обов`язок зі сплати коштів на утримання дитини, незалежно від того, хто є власником чи отримувачем цих коштів.
В цій ситуації, згідно заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11.06.2008 з ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_12 аліменти на утримання дочок. Обвинувачення не включає в себе періоди, котрі виходили за часові проміжки «до повноліття» ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто включало б у себе період після, а саме заборгованість, яка б йшла після 28.10.2021, та тому не може йти мова про невідповідність заявника, котрий відмовився від обвинувачення критеріям ст. 55 КПК.
Обставини цієї справи не є тотожним справі № 313/1391/17 (постанова ВС від 26.05.2020 року), оскільки в даній справі предметом справи було ухилення від сплати аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, а в цій ситуації ідеться про ухилення від сплати аліментів особою на утримання дочок ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 29.01.2008 і до повноліття дочки ОСОБА_10 , але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а з 17.08.2019 року на користь ОСОБА_9 аліменти на утримання дочки ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно і до повноліття дочки ОСОБА_11 , але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Щодо цивільного позову, то його, в розрізі ст.ст. 7, 9 та Глави 9. Відшкодування (компенсація) шкоди у кримінальному провадженні, цивільний позов, виплата винагороди викривачу КПК, слід залишити без розгляду. Також аналогічні висновки щодо подібного правозастосування (що при закритті кримінального провадження, цивільний позов потерпілого про стягнення матеріальної шкоди, в такій ситуації, слід залишити без розгляду) наведені в постановах Верховного Суду від 15 січня 2019 року у справі № 185/442/16-к, 15 травня 2019 рокуу справі № 617/609/15-к, 19 листопада 2019 року у справі № 345/2618/16-к, 10 червня2021 року у справі № 640/11750/17, 11 листопада 2020 року у справі № 455/229/17, 27 травня 2021 року у справі № 577/977/19, від 30.08.21 в справі № 638/15651/13.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 26, 284, 369-372, 376, 477 КПК України Суд постановив:

заяву ОСОБА_6 про відмову від обвинувачення в кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення - задовольнити.
Кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 24.11.2020 за № 0002121 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Дніпровський районний суд міста Києва до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Визначити час проголошення повного тексту 09:10 год. 30.09.2022.

С у д д я Оксана БІРСА