Дата документу 19.09.2022 Справа № 645/3792/20
Номер провадження 1-в/554/312/2022
У Х В А Л А
Іменем України

19.09.2022 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Полтаві справу за поданням заступника начальника Немишлянського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, освіта професійно-технічна, непрацюючого, неодруженого, судимого 28.08.2021 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України іспитовий строк 1 рік, 12.10.2021 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України іспитовий строк 1 рік, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
про застосування покарання за наявності двох вироків,

В С Т А Н О В И В:

Заступник начальника Немишлянського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області (далі РВ) звернувся до суду із вказаним поданням, в обґрунтування вказав, що ОСОБА_4 перебуває на обліку РВ з 29.11.2021 року, будучи засудженим вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.10.2021 року за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК Украхни до 3 років позбавлення волі та на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік. Разом з тим, ОСОБА_4 також засуджений вироком Московського районного м. Харкова від 28.08.2021 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі та на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік. Проте попередній вирок суду при цьому не враховано. Просив вирішити питання щодо застосування покарання за наявності вказаних судових рішень.

Представник РВ та засуджений повідомлялись про час та місце розгляду подання завчасно та належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомили, що не є перешкодою проведення судового розгляду, у відповідності до положень ч. 5 ст. 539 КПК України.

Прокурор просив подання задовольнити та призначити покарання ОСОБА_4 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та подання, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України N 5-рп/2013 від 26.06.2013 року у справі № 1-7/2013, Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).
Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання про застосування покарання у наявності кількох вироків.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в ч. ч. 1-3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Як вбачається з вироку Московського районного суду м. Харкова від 28.08.2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік за правопорушення, які ним були вчинені 30.07.2020 року та 22.04.2021 року відповідно.

Крім цього, відповідно до вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.10.2021 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, за ч. 1 ст. 317 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_4 призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік за правопорушення, які були вчинені останнім 03.06.2020 року. Проте при постановленні вказаного вироку, попередній вирок суду від 28.08.2021 року враховано не було.

Таким чином на даний час щодо ОСОБА_4 є два вироки, які набрали законної сили і надійшли на виконання до РВ.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що подання є обґрунтованим, оскільки остаточне покарання ОСОБА_4 згідно вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.10.2021 року не призначено за сукупністю кримінальних правопорушень, з урахуванням вироку Московського районного суду м. Харкова від 28.08.2021 року.

Враховуючи всі обставини кримінальних проваджень суд приходиться до висновку про призначення на підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначених ОСОБА_4 вироком Московського районного суду м. Харкова від 28.08.2021 року та вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.10.2021 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 535, 537, 539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Подання заступника начальника Немишлянського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області відносно ОСОБА_4 про застосування покарання за наявності двох вироків задовольнити.

Визначити порядок застосування покарання ОСОБА_4 за наявності двох вироків.

З підстав, передбачених ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 28.08.2021 року більш суровим покаранням за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.10.2021 року, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 3 років позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_4 вимоги ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 у період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Октябрський районний суд м. Полтави.

Головуючий - суддя