Справа № 204/3366/22
Провадження № 1-кп/204/443/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2022 року м. Дніпро
Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
за участю обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Дніпропетровську, громадянина України, який має неповну вищу освіту, неодруженого, працюючого пресувальником коліс та бандажів в «Інтерпайп», військовослужбовця військової служби за мобілізацією, в посаді командира" 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, -
ОСОБА_4 , у період з 27.02.2022 року по цей час, відповідно до наказу №2 командира військової частини НОМЕР_1 , проходить військову службу за мобілізацією на посаді командира 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат». Являючись військовослужбовцем ЗС України, ОСОБА_4 був обізнаний з діючим законодавством щодо заборони носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу. Так, відповідно до положень додатку № 1 затвердженого п. 1 постанови Верховної Ради України від 07.06.1992 № 2471-ХІІ «Про право власності на окремі види майна», п.п. 1-4, 9, 15 Положення по дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, п.п. 2.8, 8.1, 8.2, 8.9 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), вибухові речовини й засоби вибуху не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України. Право носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передача, чи збут вогнепальної зброї, бойових припасів здійснюється на підставі передбачених законом дозволів. Незважаючи на викладене, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, всупереч зазначених вимог законодавства, вчинив злочин за наступних обставин. Проходячи військову службу у зазначеній посаді, у період з 17.04.2022 по 29.04.2022, ОСОБА_4 у складі військової частини НОМЕР_1 проходив військову службу в зоні бойових дій в районі АДРЕСА_3 . Перебуваючи на законних підставах в зоні бойових дій, під час виконання бойових завдань в районі АДРЕСА_3 , на бойових позиціях військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , в один із днів квітня 2022 року, знайшов осколкову наступальну ручну гранату РГД-5, промислового виготовлення. Зазначений бойовий припас ОСОБА_4 до 29.04.2022 року на законних підставах зберігав в бліндажі з особистими речами, для можливості застосування під час бойових дій в зоні бойових дій в Донецькій області.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю і підтвердив та не оспорював обставини зазначені в обвинувальному акті, просив суворо не карати та розглянути справу в порядку ст.349 КПК України. У вчиненому розкаюється.
У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Інші докази, здобуті в ході досудового слідства не досліджувались в судовому засіданні, у зв`язку з визначенням порядку та об`єму дослідження доказів, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки свідчення ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ніким не заперечуються.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у носіні бойового припасу без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання судом враховуються вимоги, передбачені ст. 65 КК України, а саме, суд призначає покарання у межах санкції ч.1 ст.263 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого.
Так, обвинувачений вчинив тяжкий злочин, під наглядом лікаря психіатра та нарколога не знаходиться, раніше не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно. Як пом`якшуючу покарання обставину, відповідно до ст.66 КК України, суд враховує щире каяття обвинуваченого. Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.
Відповідно до положень ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
З урахуванням викладеного суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства і до нього необхідно застосувати звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України та з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки цього буде достатньо для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 по данному кримінальному провадженню не обирався, клопотань про його обрання не надходило.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Згідно ч.2 ст.124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого фактичну вартість проведення судової експертизи, згідно наданої довідки про фактичні витрати на проведення експертизи.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 370, 371, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначити йому покарання: три роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він в період іспитового строку один рік - не вчинить нового злочину і буде виконувати покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України, зобов`язати обвинуваченого
ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню не обраний.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку суду не пізніше наступного дня після ухвалення вироку направляється учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1