Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/379/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2022 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
засудженої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву засудженої ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, -
ВСТАНОВИВ:
Засуджена ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 була засуджена 02.03.2018 року Олевським районним судом Житомирської області за ч.2 ст. 286 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки. Засуджена відбувала покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Покровський виправний центр № 79». 01.03.2021 року Дніпровським апеляційним судом була звільнена від відбування основного покарання та відповідно почала відбувати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами. Станом на 01.11.2021 року ОСОБА_4 відбула третину покарання, тобто 8 місяців. Враховуючи зазначене, просить суд застосувати до неї умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки вона з 1997 року займалася підприємницькою діяльністю та планує і надалі цим займатися, проте для цього потрібен транспортний засіб. Також, ОСОБА_4 має захворювання опорно-рухового апарату та наразі поновлює групу інвалідності у зв`язку із цим захворюванням.
Прокурор ОСОБА_3 та засуджена ОСОБА_4 у судовому засіданні вимоги клопотання підтримали, просять його задоволити з підстав наведених у ньому. Зазначили, що вважають за можливе проводити судове засідання без участі представника пробації.
Від провідного інспектора Коростенського РС № 3 філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області ОСОБА_5 до суду надійшла заява з проханням розглядати заяву без його участі, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду.
Суд, дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку учасників процесу, дійшов наступних висновків.
Згідно з пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» запровадження даного правового інституту, має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої статтею 50 Кримінального кодексу України.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у вказаній постанові в пункті 17, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у вигляді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
За приписами ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до положень п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:
1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Олевського районного суду Житомирської області від 02.03.2018 року (справа № 287/379/16-к) ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 16.07.2018 року апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 залишено без задоволення, а вирок Олевського районного суду Житомирської області від 02 березня 2018 року щодо ОСОБА_4 залишено без змін.
01.03.2021 року ухвалою Дніпровського апеляційного суду ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 11.01.2021 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання скасовано та постановлено нову ухвалу, якою клопотання ОСОБА_4 задоволено та звільнено умовно-достроково від відбування призначеного покарання ОСОБА_4 на не відбутий строк 5 (п`ять) місяців 27 днів.
Відповідно до положень ч. 3 ст.55 КК України, строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання.
Згідно з частиною 1 статті 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Відповідно до частини 3 статті 6 КВК України, основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Підставами застосування умовно-дострокового звільнення кримінальний закон називає: 1) доведеність виправлення засудженого (матеріальна підстава); 2) фактичне відбуття ним не менше половини, двох третин, трьох чвертей встановленого вироком суду строку покарання (формалізована підстава).
Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Засуджений може бути достроково звільнений судом тільки у разі, якщо він довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Сумлінна поведінка - це зразкове виконання вимог режиму і свідоме додержання дисципліни, вказівок адміністрації, наявність подяк і відсутність стягнень, якщо особа відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі. При відбуванні інших видів покарання вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
Показником виправлення можна вважати і систему вчинків, що здійснюються з мотивів, прямо протилежних тим, що штовхнули особу на вчинення злочину. Причому висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення.
Під сумлінним ставленням до праці звичайно розуміють чесне та повне виконання своїх трудових обов`язків, підвищення ділової кваліфікації, суворе додержання правил техніки безпеки тощо.
Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком. Під час прийняття рішення про застосування умовно-дострокового звільнення, повинна вивчатися поведінка засудженого протягом усього строку відбування покарання, його ставлення до вчиненого та до режиму відбування покарання, активну участь у суспільному житті установи виконання покарань.
До інформаційної довідки на засуджену ОСОБА_4 додано довідку-характеристику, з місця проживання, яка містить абстраговані (жодним чином не конкретизовані) відомості, при цьому у ній відсутні дані про заохочення ОСОБА_4 та систему вчинків, що здійснюються з мотивів, прямо протилежних тим, що сприяли вчиненню нею тяжкого злочину у сфері безпеки руху, життя і здоров`я громадян. Дані, які би базувалися на всебічному врахуванні її поведінки за весь період відбування покарання суду не надані.
Отже, надані органом пробації характеризуючі дані на засуджену ОСОБА_4 не відображають процес виправлення засудженої на протязі всього періоду відбування нею додаткового покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Олевського районного суду Житомирської області від 02 березня 2018 року.
Поряд з цим, суд враховує і те, що вчинений засудженою злочин пов`язаний із грубим порушенням останньою правил безпеки дорожнього руху, де протиправні дії засудженої призвели до тяжких непоправних наслідків у вигляді смерті людини, тоді як відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя, здоров`я та безпека належать до найвищих соціальних цінностей.
Більше того, із вироку суду вбачається, що протиправні дії засудженої ОСОБА_4 було вчинено в стані алкогольного сп`яніння.
Так, керування особою транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням, бо водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я учасників дорожнього руху.
Тому суд вважає, що звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами в цьому випадку нівелює мету кримінального покарання, оскільки таке звільнення жодним чином не слугуватиме запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженою, так і іншими особами, як це передбачено в ч. 2 ст. 50 КК України.
Крім того, до заяви не додано жодного доказу на підтвердження того, що у засудженої є у власності транспортний засіб. Також, дані про те, що керування транспортним засобом буде основним джерелом доходів ОСОБА_4 та її сім`ї відсутні.
Слід зазначити, що саме по собі відбуття строку додаткового покарання, передбаченого п.1 ч.3 ст.81 КК України, не може бути беззаперечною підставою для застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування додаткового покарання.
За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви, оскільки на цей час відсутні підстави для звільнення засудженої ОСОБА_4 від відбування додаткової міри покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.55, 81 КК України, п.2 ст.537, ст.539 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви засудженої ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Олевський районний суд Житомирської області.

Суддя: ОСОБА_1