КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/3460/22
Провадження № 1-кп/552/325/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.07.2022 року Київський районний суд м. Полтави у складi:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарi ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м. Полтавi кримінальне провадження 0000134 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Липці Харківського району та області, громадянина України, освiта середня, не одруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом інспектора прикордонної служби 3 категорії водія відділення інженерного обслуговування державного кордону відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 , ранiше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, -

встановив:
ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, у військовому званні «сержант», перебуваючи на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії - водія відділення інженерного облаштування державного кордону відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка дислокується у АДРЕСА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до цієї частини, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст.ст.65, 68 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.ст.1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин, 24.02.2022 самовільно залишив місце несення служби - відділ прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_4 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.5 ст.407 КК України, як самовільне залишення місця несення служби, вчинене в умовах воєнного стану, особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

У судовому засіданні ОСОБА_4 вину в вчиненні кримінальному правопорушенні визнав повністю та розповів, що під час проходження служби 24.02.2022 самовільно залишив військову частину. Зрозумівши, що накоїв, 11.05.2022 добровільно з власної ініціативи прибув до блокпоста оборони в м. Харкові. Щиро розкаюється у вчиненому. Просив суворо його не карати. Також зазначив, що має бажання продовжувати проходити службу в Збройних Силах України.
Відповідно до ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується положеннями ст.ст.65-67 КК України, а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обираючи вид та міру покарання суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд приймає до уваги, що скоєний злочин, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.
ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, не одружений, не має на утриманні дітей, за місцем служби характеризується задовільно.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, суд визнає: з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
На підставі вищевикладеного, а також за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд вважає за можливе на підставі ст.69 КК України,призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.5 ст.407 КК України та з урахуванням ст.62 КК України, замінити покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.
На думку суду, саме такий вид покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
З метою забезпечення виконання вироку суду до набрання ним законної сили обвинуваченому необхідно залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.349, 368-370, 374, 394 КПК України, суд
ухвалив:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, у виді одного року шести місяців позбавлення волі.
На підставі ст.62 КК України замінити ОСОБА_4 покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі на покарання у виді одного року шести місяців тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.
До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання, тобто з 26 травня 2022 року.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляцiйного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває пiд вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копiї вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1