09.08.2022 ЄУН 389/625/19
Провадження №1-кп/389/67/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2022 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх представника адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002278 від 15 грудня 2018 року стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Богданівка Знам`янського району Кіровоградської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, маючого на утриманн дитину, офіційно не працюючий, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не маючого судимості в силу ст.89 КК України,

обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 скоїв порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані, коли обвинувачений сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, за наступних обставин.

14 грудня 2018 року, приблизно о 18.30 годині, ОСОБА_7 , порушуючи вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) (п.2.9 Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння...), керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ 110307», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , рухаючись в темну пору доби, навпроти будинку №33 по вул.Залізнична зі сторони вул.Лесі Українки в напрямку вул.Миру в с.Богданівка Знам`янського району Кіровоградської області, допустив порушення вимог п.п.1.5, 2.3 (б) і (д) ПДР України (п.1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров 'ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну..., технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху), проявив особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем.

При цьому, ОСОБА_7 , порушуючи вимоги п.п. 12.2, 12.3 ПДР (п. 12.2. у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги; п.12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу ...), в момент об`єктивного можливого виявлення перешкоди для подальшого руху, а саме неповнолітнього пішохода ОСОБА_10 з санчатами позаду себе, на яких знаходився малолітній ОСОБА_11 та які перебували на правому краю проїзної частини по напрямку його руху, завчасно не застосував заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу, аж до його повної зупинки, чим створив умови, при яких стався наїзд передньою правою частиною автомобіля «ЗАЗ 110307», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на санчата, в яких знаходився малолітній ОСОБА_11 .

Всі вищевикладені невідповідні та протиправні дії водія ОСОБА_7 , а саме порушення ним вимог п.п.1.5, 2.3 (б) і (д), 2.9, (а), 12.2 та 12.3 ПДР України, знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з фактом наїзду на санчата, в яких знаходився малолітній ОСОБА_11 .

В результаті наїзду на санчата, в яких знаходився малолітній ОСОБА_11 , автомобіль «ЗАЗ 110307», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 занесло вліво по ходу його руху, він сконтактував з огорожею та отримав механічні пошкодження лівої частини, проте ОСОБА_7 продовжив рух на пошкодженому автомобілі до будинку АДРЕСА_1 , тим самим з місця вчинення кримінального правопорушення зник та переховувався від правоохоронних органів до 20 години 00 хвилин 15 грудня 2018 року, чим грубо порушив вимоги п.2.10 (а, б, в, г, ґ, д, е) ПДР України (п. 2.10. У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов 'язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу; ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред 'явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д)повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди).

ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що своїми діями, пов`язаними з порушенням ПДР України та вчиненням наїзду на ОСОБА_11 , поставив останнього в небезпечний для життя стан, при цьому, маючи змогу допомогти йому, завідомо залишив малолітнього потерпілого без допомоги та з місця пригоди зник, переховуючись з 18.30 години 14 грудня 2018 року по 20.00 годину 15 грудня 2018 року від правоохоронних органів.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди малолітній ОСОБА_11 згідно з висновком судово-медичної експертизи №1092 від 24 січня 2019 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми черепа: забій речовини головного мозку, крововилив в продовгуватий мозок, крововилив під тверду мозкову оболонку з проривом в шлуночкову систему, розходження швів правої скроневої і потиличної кісток, крововилив у м`які тканини голови, забої м`яких тканин голови з підшкірною гематомою потиличної ділянки справа, крововилив (1) верхньої третини правого передпліччя, по передньовнутрішній поверхні, вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення, знаходяться в прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями та призвели до смерті малолітнього ОСОБА_11 . Від отриманих тілесних ушкоджень малолітній ОСОБА_11 помер у лікарні ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України не визнав і надав суду показання, відповідно до яких, 14 грудня 2018 року він, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , на автомобілі «ЗАЗ 110307», р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , однак він ним правомірно користувався, поїхали на риболовлю в с.Долино-Кам`янка. Автомобль був в технічно справному стані. Під час риболовлі він алкогольні напої не вживав, хлопці, які були з ним, алкоголь вживали. Однак як і скільки він не дивився. Близько 17.00 години вони зібрались та поїхали додому. Поряд з ним сидів ОСОБА_13 , позаду ОСОБА_12 та ОСОБА_15 с. Богданівка по вул.Леніна, майже біля його будинку, він першим висадив ОСОБА_16 . В с.Богданівка більше ніде не зупинялись, їхали по вул.Б.Хмельницького, Кірова, Горького, Леніна, Вокзальна та Миру. Коли їхав по вулиці Горького в с.Богданівка, то було вже темно, йшов сніг, сніг лежав і на проїзжій частині дороги, з обох сторін дороги лежали пагорби снігу. Вуличне освітлення не було включено. Він рухався зі швидкістю біля 40 км на годину з включеним світлом фар. Під час руху по вказаній вулиці в напрямку вулиці Миру, з правої сторони по ходу руху автомобіля, чи на горбі чи на розчищеній ділянці біля якогось будинку, побачив санки, в яких нікого не було. Біля санок він теж нікого не бачив. Рухаючись далі, побачив попереду силует, який перебігав дорогу зліва направо, хто саме це був він не бачив. Автомобіль в цей момент не хитало і нічого він не переїджав. Потім автомобіль занесло вліво, лівою частиною автомобіля він зачепив паркан, однак не зупинився і поїхав далі. На під`їзді до с.Водяно, він хотів зрізати дорогу, однак було багато снігу і автомобіль застряг. Автомобіль вони витягли самі, хоча хтось зупинявся допомогти. Він відвіз всіх по домівках і поїхав до себе додому в смт.Знам`янка Друга, де залишив автомобіль, і, після чого вживав алкогольні напої. В той момент, коли машиною зачепив паркан, було відбито ліве дзеркало і пошкоджено ручку, тож він поставив інше та зняв ручку, щоб придбати нові. Після чого був весь час вдома. На другий день хотів їхати на рибалку, але тестю також потрібен був автомобіль. На наступний день повз нього проїхала чорна машина, він підійшов до неї, а звідти вийшли поліцейські та почали його розпитувати про те, де він вчора був, чи був на вул. Горького. Він все їм розповів, вони сфотографували машину. Потім приїхав його сусід, і вони поїхали у магазин «Вітоль», після магазину пішли в АТБ, зателефонувала дружина, і сказала, що його шукає поліція. Потім йому зателефонували з поліції, і вони поїхали додому. Біля його будинку було багато людей, поліція, сусіди. Він тільки вийшов, йому відразу заламали руки і повезли у відділок поліції. Там сказали, що він збив дитину. При цьому поліцейський з кимось говорив, і він почув, що скла на місці ДТП не було.

Допитаний під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_4 , надав суду покази, відповідно до яких, 14 грудня 2018 року, за місцем своєї служби. В цей день, у його тещі був день народження і він знав, що дружина, разом з сином підуть її поздоровити. В цей-же день, приблизно о 19.00 годині, йому подзвонила дружина та повідомила, що сина збив автомобіль біля будинку її матері, вони з сином в лікарні. З місця служби його відпустили до дому, коли він повернувся до дому, то дружина повідомила, що син в комі і його забрали до обласної лікарні. В обласній лікарні сину зробили операцію, однак до тями він так і не прийшов і ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Зі слів дружини знає, що в момент ДТП син був з ОСОБА_17 , яка катала його на санках біля будинку. Автомобіль, який збив сина, не зупинився і поїхав з місця ДТП.

Пред`явлений цивільний позов потерпілий підтримав та просив задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, надала письмову заяву, в якій просила провести розгляд кримінального провадження за її відсутності, цивільний позов підтримала та просила задовольнити. Міру покарання обвинуваченому просила призначити у вигляді 8 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом на 3 роки.

Свідок ОСОБА_13 надав суду покази, відповідно до яких 14.12.2018 року, він, ОСОБА_18 , ОСОБА_12 та ОСОБА_19 , поїхали на автомобілі «Славута», який належить ОСОБА_20 , на риболовлю в с.Долино-Кам`янка. ОСОБА_14 взяв з собою пляшку горілки. На ставку вони сиділи один від одного на відстані. Під час рибалки, вони пили горілку. В машині було пиво, яке він також пив, коли їхали вже додому. По дорозі, в с. Трепівка, заїхали до кафе, де випили ще. Коли їхали, машину кидало по дорозі, пам`ятає санки. Потім доїхали до переїзду та біля його будинку, застрягли в снігу. Чи ходив ОСОБА_18 у магазин, не пам`ятає. З ними він не пив.

Свідок ОСОБА_21 надала суду покази, відповідно до яких, в грудні 2018 року, дату не пам`ятає, вона побачила в мережі «фейсбук» інформацію про те, що збили дитину, потім цю інформацію поширила, це були вихідні дні, потім дізналася що це внук ОСОБА_22 , яку вона знала. В понеділок 17.12.2018 прийшла на роботу, де працівник ДП «Чорноліський лісгосп» ОСОБА_13 збирав гроші на лікування дитини, як він пояснив на лікування дитини яку збила машина. Він розповів їй, що того дня коли збили хлопчика, був у цій машині. Сказав, що у цій машині також були ОСОБА_18 та ОСОБА_23 . Сказав що вони були в той день на риболовлі, де всі вживали алкоголь, в тому числі і ОСОБА_24 . По дорозі з риболовлі в с. Трепівка та Богданівка, також вживали горілку, тому всі були дуже. Казав що по дорозі додому, машину кинуло в бік і вони вдарилися в забор, він відкрив двері щоб подивитися та сказав ОСОБА_20 , що вони щось переїхали. На що ОСОБА_25 нецензурно відповів йому, закривай двері, поїхали звідси. Розповів, що вранці до нього прийшли працівники поліції, і він сказав їм те, про що домовилися з ОСОБА_26 , не говорити, що були у с. Богданівка, але коли він дізнався до збита дитина загинула, розповів всі працівникам поліції. Про все сказане вище, дізналася зі слів ОСОБА_27 .

Свідок ОСОБА_28 , надав суду покази, відповідно до яких 14.12.2018, близько 19.00 год., їхав із с. Богдавнівки до с. Водяне, в кварталі 114 помітив, що по дорозі, яка веде до лісу, застряг автомобіль «Славута», сірого кольору, номерний знак не пам`ятає. Біля машини, перед ним вже зупинилися співробітники Богданівського лісництва, щоб допомогти. Коли вони підійшли до « ОСОБА_29 », побачили співробітника лісгоспу ОСОБА_30 , який штовхав машину, за кермом якої був ОСОБА_31 , житель с. Знам`янка Друга, який намагався виїхати. Вони допомогли їм виїхати зі снігу, після чого з машини вийшов ОСОБА_18 , і вони помітили, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, оскільки мав шатку ходу та різких запах алкоголю з ротової порожнини. ОСОБА_13 , також був в стані алкогольного сп`яніння, оскільки від нього теж було чутно характерний запах алкоголю. Він подякував за поміч та коли вийшов з машини впав. На задньому сидінні автомобіля, перебував ще один чоловік, який був зовсім п`яний, оскільки виповзав з машини рачки. Щодо того, чи мав транспортний засіб «Славута» пошкодження, нічого пояснити не може, оскільки не звертав на це уваги.

Свідок ОСОБА_32 , надав суду покази, відповідно до яких, бачив обвинуваченого за наступних обставин. Кілька років тому, ні точно ні приблизно так і не сказав, в м. Знам`янка на стоянці біля «Водафону», поблизу кафе «Челентано»,поставив свою машину гружопасажирський «Фольксваген». Від`їжджаючи зі стоянки, заднім бампером свого транспортного засобу зіштовхнувся з транспортним засобом ОСОБА_33 . Вдарилися не сильно, великої шкоди один одному не завдали та винні були одидва, тому поліцію не викликали. Пам`ятає, що в транспортному засобі ОСОБА_33 пошкоджено ліву сторону, а саме поріг та дверцята з правої сторони, але не сильно. Один одному нічого не відшкодовували. На навідні питання про те, в якому саме році відбулася подія про яку він розповідає, так і не відповів. Уточнив, що пам`ятає лише те, що це було після дощу.

Свідок ОСОБА_34 , надала суду покази, відповідно до яких в грудні 2018, була свідком ДТП, що сталася через один будинок від неї. Вона вийшла ввечері у двір, і машина в`їхала в її паркан та прямо на її подвір`я, і зупинилася прямо біля ніг. Про те, чи було увімкнуте світло, не пам`ятає. У машині були два чоловіка. З машини ніхто не виходив, водій здав назад та швидко виїхав з подвір`я. Запам`ятала літери на номерному знаку «АС». Чула, як на вулиці кричали діти, вона подумала, що збили собаку, підбігла подивитися, а там хлопчик, ОСОБА_35 . Потім вибігла тітка хлопчика ОСОБА_36 . Вона їй сказала, щоб та погукала матір дитини. Очі у дитини були відкриті. Дорога була засніжена. Вийшла мама хлопчика і вони поїхали на зустріч швидкій допомозі, яку викликали. Вона записала номер машини на листок. Про те, чи комусь про це говорила чи ні, не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_37 надав суду покази відповідно до яких, 14 грудня 2018 року, до них у гості, поздоровити його дружину з днем народження, прийшла донька останньої зі своїм малолітнім сином ОСОБА_38 . Десь о 18 годині ОСОБА_39 з сином почали збиратися до дому. Дружина допомагала своїй доньці збирати речі, а його донька ОСОБА_36 , разом з ОСОБА_40 вийшли на вулицю, щоб покатати останнього на санках. Приблизно через 15 хв. в будинок забігла ОСОБА_36 і сказала, що ОСОБА_41 збила машина. Всі вибігли на вулицю, машини вже не було. Він почав викликав "швидку допомогу" та поліцію. Сусід повіз ОСОБА_42 з ОСОБА_43 до лікарні. На дворі окрім дітей нікого не було. Окрім слідів машини, на дорозі було дзеркало і пошкоджений паркан. На дворі було багато снігу, було вуличне освітлення. Дорога була вузькою, такою що дві машини роз`їхатися не могли, а пішохід та машина могли роз`їхатися. Тімур був ближче до правої сторони дороги. Було двоє санчат, одні пошкоджені. ОСОБА_36 відразу розповіла що сталося, тиску на неї ніхто не чинив. Розповіла, що вони гуляли у дворі, по дорозі проїхали машини, одна з нормальною швидкістю, а друга швидко. Вона почала тягнути санки, але не встигла. Діти гуляли на вулиці самі, без дорослих. Після того, як ОСОБА_36 сказала, що збили ОСОБА_41 , всі вибігли на вулицю. Там були тільки діти, ОСОБА_44 там не було, вона потім з`явилася. Швидку та поліцію викликав він. Вони їхали приблизно 30 хв.

Допитана під час судового розгляду в якості свідка, в присутності законного представника ОСОБА_45 , малолітня ОСОБА_10 надала суду покази, відповідно до яких, 14 грудня 2018 року у її матері був день народження, її прийшла привітати її сестра - донька матері від першого шлюбу - ОСОБА_46 зі своїм сином ОСОБА_43 . Десь о 18.00 годині ОСОБА_39 почала збиратися до дому, одягнута ОСОБА_41 , він почав плакати бо йому було жарко, і ОСОБА_47 попросила її, поки збирається, покатати ОСОБА_40 та санках. Вони вийшли надвір і спочатку катались у дворі, потім вийшли з двору на дорогу. Коли вони вийшли, на вулицю горіло вуличне світло. По вулиці проїхала перша машина, а потім друга. Вони стояли на дорозі, а машина їхала їм на зустріч, вона подумала витягнути ОСОБА_48 з санчат на доріжку, але зрозуміла що не встигне добігти, щоб звернути з дороги до будинку, оскільки машина їхала дуже швидко. Вона також почала вилазити на сугроб снігу, тобто на узбіччя, тягнучи за собою санки з ОСОБА_49 , однак не встигла, оскільки машина їхала дуже швидко. В той момент, коли санки частково вже перебували на сугробі узбіччя, а задньою частиною ще на дорозі, автомобіль зачепив правою стороною санки та ОСОБА_50 , який сидів на них. Після наїзду на хлопчика вона побігла до дорослих за допомогою. Дорослі вибігли на вулицю та викликали швидку. Швидка їхала довго, тому сусід повіз сестру з Тімуром на зустріч швидкій. Під час проведення слідчого експерименту погода була така, як у день ДТП. Зазначила, що розказала все добровільно. Колір машини вже не пам`ятає, але це був легковий автомобіль. Санки були потрощені. Спочатку збили ті санки на яких був ОСОБА_51 , а потім інші санки. Інші діти, які були з ними, встигли відскочити. Сам удар машини об санки вона не бачила, а лише відчула удар. Після удару півхвилини стояла, була шокована.

Допитана під час судового розгляду, в якості свідка ОСОБА_52 , надала суду покази, відповідно до яких, 14 грудня 2018 року, десь о 14.30 годині, до неї до дому, привітати з днем народження, прийшли її донька ОСОБА_39 зі своїм малолітнім сином ОСОБА_53 . Десь о 18.00 годині донька та онук почали збиратися йти додому. ОСОБА_54 вийшов на вулицю з її молодшою донькою ОСОБА_55 , де гуляли ще діти, які були з батьками на дні народження, а ОСОБА_39 була ще в хаті, збирала сумку. Десь через 10-15 хвилин в будинок забігла її молодша донька ОСОБА_36 , яка кричала, що ОСОБА_40 необхідно викликати "швидку допомогу". На крик вибігли сусіди, викликали "швидку допомогу" і своєю машиною повезли онука назустріч "швидкій допомозі". ОСОБА_44 крикнула, запишіть номер машини, я знаю чия машина. Тимур лежав з правої сторони хвіртки, дорога була засніжена, погано розчищена, були кучугури, дитина лежала на дорозі ближче до кучугури, санки не бачила, але потім побачила уламки санчат. Дивилася тільки на ОСОБА_41 . ОСОБА_44 називала номер машини.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_19 надав суду покази, відповідно до яких, 14 грудня 2018 року, разом з ОСОБА_26 поїхали на автомобілі «Славута», на риболовлю в с.Долино-Кам`янка. З ними ще поїхали ОСОБА_13 та ОСОБА_56 . На рибалці сиділи в різних місцях, разом не їли. Під час риболовлі він горілку вживав. Коли їхали додому, то в с.Трепівка заїхали в магазин та ще випили горілки. Після випитої горілки він був в дуже нетверезому стані, тож спав на задньому сидінні машини. Пам`ятає лише, що в с.Богданівка поруч із магазином, на повороті до переїзду №2, його висадили і він пішов до дому. Більше нічого пояснити не може. ОСОБА_12 також сидів на задньому сидінні машини. ОСОБА_18 ні на риболовлі, ні в магазині алкоголь не вживав.

Допитаний під час судового розгляду в якості свідка ОСОБА_12 , надав суду покази, відповідно до яких, 14 грудня 2018 року біля 09.00 год. ранку, він, ОСОБА_18 та ОСОБА_13 , та ОСОБА_57 ( ОСОБА_58 ) поїхали на автомобілі «Славута», який належить ОСОБА_20 , на риболовлю в с.Долино-Кам`янка. По дорозі за`їжджали в магазин в с. Богданівка, де взяли 2 пляшки горілки по 0,5 л. і ОСОБА_57 ( ОСОБА_58 ) взяв 2 пляшки безалкоголього пива, назву не пам`ятає. Біля ставка розійшлися по різних місцях. Під час риболовлі він та ОСОБА_13 пили горілку. Протягом дня до ніх підходив ОСОБА_57 , чи пив він з ними не пам`ятає. Чи підходив ОСОБА_18 не пам`ятає. Ввечері, коли почало сутиніти поїхали до дому, він та ОСОБА_57 сиділи в машіні на задному сидінні, ОСОБА_18 був за кермом, поряд сидів ОСОБА_59 . Зупинилися біля магазину в магазині с.Трепівка, де він та ОСОБА_13 ще вжили горілки. Він був сильно нетверезий та спав на задньому сидінні автомобіля. Першого відвезли ОСОБА_60 , потім ОСОБА_13 . До тями прийшов коли їхали через ліс в с. Водяно автомобіль знесло з дороги та вони застрягли в кучугурі, тож пам`ятає, що допомагав виштовхати машину. Коли випихали автомобіль, то ОСОБА_18 звинуватив його в тому, що він зламав дзеркало заднього виду зі сторони водія та ручку, однак він цього не пам`ятає. На риболовлі ОСОБА_18 не вживав алкогольні напої. З приводу наїзду пояснити нічого не може. Повторює, що був дуже п`яний та спав. Коли їхали на рибалку, то на машині ніяких пошкоджень не було. На запитання про те, чому на досудовму слідстві давав показання про те, що ОСОБА_18 пив горілку, а зараз стверджує що ОСОБА_18 не пив, пояснює, що коли давав свідчення на досудовому слідстві, ще перебував в стані алкогольного сп`яніння, тому міг так сказати. Наразі стверджує, що ОСОБА_18 не пив.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_7 своєї вини в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України не визнав, вина останнього встановлена судом і підтверджується, крім показань потерпілого та свідків, також дослідженими матеріалами кримінального провадження, а саме:
протоколом прийняття заяви ОСОБА_52 про вчинене кримінальне правопорушення від 14 грудня 2018 року, який підтверджує, що 14.12.2018 о 21.52 год. ОСОБА_52 повідомила, що в період часу з 18.00 до 18.30 год., невідома особа здійснила наїзд на автомобілі на ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перебував на вулиці будинку АДРЕСА_3 (т.2 а.с.4);
протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14 грудня 2018 року та доданими до нього фототаблицями, під час якого виявлено сліди ДТП, а саме: розбиті перші санки, на яких було здійснено наїзд автомобілем, перевернуті та пошкоджені другі санки, на яких знаходився ОСОБА_11 , зафіксовано напрямок руху автомобіля, місце з`їзду його з проїзної частини, місцезнаходження взуття малолітнього ОСОБА_11 , сліди руху автомобіля на лівому узбіччі, сліди руху автомобіля по узбіччю, сліди контакту на дерев`яному паркані та місце контакту об паркан, відірваний кожух дзеркала автомобіля, сліди виїзду автомобіля з узбіччя на проїзну частину, сліди протектора шин автомобіля (т.2 а.с.10-21);
протоколом огляду місця події, домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 від 15 грудня 2018 року, під час якого оглянуто легковий автомобіль ЗАЗ 110307, державний номерний знак НОМЕР_1 та виявлено пошкодження передньої частини автомобіля ЗАЗ та пошкодження протитуманної фари, пошкодження лівого дзеркала заднього виду автомобіля, пошкодження лівої частини автомобіля (т.2 а.с.23-29);
протоколом огляду місця події, відкритої ділянки місцевості, яка розташована поряд із домоволодінням по АДРЕСА_4 , від 15 грудня 2018 року, під час якого виявлено пошкодження дерев`яного паркану (штахет) зеленого кольору, на якому виявлено лако-фарбове покриття світло-зеленого кольору (т.2 а.с.30-33);
довідками КЗ «Знам`янська міська лікарня імені А.В. Лисенка» №395 від 14 грудня 2018 року та Кіровоградської обласної лікарні від 15 грудня 2018 року, згідно з якими ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 ,14.12.2018 доставлено до приймального відділення з черепно-мозковою травмою, забоєм головного мозку І-ІІ ст., а 15.12.2018 доставлено до приймального відділення Кіровоградської обласної дитячої лікарні після ДТП. У відділенні анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії Кіровоградської обласної дитячої лікарні ОСОБА_11 , встановлено діагноз: Тяжка закрита черпно-мозкова травма, забій головного мозку тяжкого ступеню. Внутрішньо-шлуночковий крововилив ІІІ ступеню з тампонадою. Внутрішня гідроцефалія тяжкого ступеню. Набряк головного мозку. Перелом потиличної кістки зліва. Забій м`яких тканин голови, підшкірна гематома в праві тім`яній ділянці. Стан після операції зовнішнього дренування правого шлуночка по Арендту (16.12.2018). Підшкірна гематома передпліччя(т.2 а.с.40-41,43);
постановою про долучення речових доказів від 15 грудня 2018 року, якою до матеріалів кримінального провадження долучено як речовий доказ автомобіль ЗАЗ 110307, р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 та яким користувався ОСОБА_7 , з наявними слідами механічних пошкоджень та заміни корпуса зовнішнього дзеркала заднього виду (т.2 а.с.64);
протоколом огляду місця події від 25 грудня 2018 року, об`єктом огляду якого було відділення інтенсивної терапії Кіровоградської обласної дитячої лікарні та під час якого оглянуто труп дитини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доданими до протоколу ілюстраціними таблицями, з зображенням трупа дитини та пов`язок на голові дитини (т.2 а.с.73-75);
висновком експерта №1092 від 24 січня 2019 року, згідно з висновками якої, тілесні ушкодження в ділянці голови трупа ОСОБА_11 , знаходяться в прямому причинно наслідковому зв`язку з настанням смерті і у живих осіб має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по категорії небезпеки для життя в момент спричинення. Інші тілесні ушкодження у вигляді крововиливу верхньої третини правого передпліччя у живих осіб мають ознаки легких тілесних ушкоджень і в прамому причинному зв`язку з настанням смерті не пов`язано. Смерть ОСОБА_11 настала в результаті закритої черепно-мозкової травми, забою речовини головного мозку, крововиливу під тверду мозкову оболонку з проривом в шлуночкові систему, розходження швів правої височної та затилочної кісток, яка ускладнилося крововиливом в продовгуватий мозок і розвининенням набряку головного мозку (т.2 а.с.81-83);
висновком експерта №19 від 14 січня 2019 року, яким проведено дослідження шматочків органів трупа ОСОБА_11 , 2014 р.н. (т.2 а.с.84);
протоколом прийняття заяви ОСОБА_4 про вчинене кримінальне правопорушення від 16 грудня 2018 року, який підтверджує, що ОСОБА_4 звернувся до Знам`янського ВП ГУНП з заявою про те, що 14.12.2018 близько 18.30 год. ОСОБА_7 перебуваючи за кермом транспортного засобу «Славута», д.р.н. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на малолітнього ОСОБА_11 після чого зник з місця події та залишив потерпілого у небезпеці (т.2 а.с.95);
довідкою №989 від 28 грудня 2018 року про зміну назви вулиці Горького на Залізничну в с.Богданівка Знам`янського району Кіровоградської області (т.2 а.с.125);
довідкою №62-02/16 від 18 січня 2019 року про освітлення вулиці Залізничної в с.Богданівка Знам`янського району Кіровоградської області, з якої вбачається, що по АДРЕСА_2 , встановлено сільське освітлення, на якому міститься датчик, який при заході сонця вмикає освітлення даної вулиці. Скарг від мешканців про те, що 14.12.2018 освітлення не працювало, не надходило. Зазначене підтверджує наявність вуличного освітлення на місці ДТП. (т.2 а.с.127);
протоколом огляду транспортного засобу від 03 січня 2019 року та доданими до нього фототаблицями, згідно з яким, оглядом транспортного засобу марки ЗАЗ 110307, номерний знак НОМЕР_1 , встановлено такі пошкодження: розбита передня права протитумання фара, пошкоджено ліве дзеркало заднього виду, відсутні ліві ручки дверей, пошкоджено лівий поріг водійських дверей, передне та заднє ліве крило, задній бампер (т.2 а.с.128-130);
свідоцтвами про народження та про смерть ОСОБА_11 (т.2 а.с.136-137);
протоколом проведення слідчого експерименту від 03 січня 2019 року, проведеного з метою перевірки та уточнення показів малолітнього свідка ОСОБА_10 , під час якого остання послідовно розповіла та показала обставини ДТП, та надала покази, які співпадають з показами наданими свідком в судовому засіданні (т.2 а.с.168-174);
висновком експерта №9 від 01 лютого 2019 року, відповідно до якого, на момент експертного огляду та на момент ДТП, з технічної точки зору, рульове керування, робоча гальмівна система та ходова частина автомобіля ЗАЗ-110307, реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходились в працездатному стані (т.2 а.с.187-192);
висновком експерта №19-287 від 12 лютого 2019 року, відповідно до якого, наданий на дослідження фрагмент, вилучений під час огляду місця події від 15 грудня 2018 року, є чотиришаровою частинкою лакофарбового покриття, має загальну родову приналежність з фрагментами лакофарбового покриття, які вилучені в ході огляду транспортного засобу від 03 січня 2019 року з переднього лівого та заднього лівого крила автомобіля ЗАЗ-110307 реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.2 а.с.217-221);
висновком експерта №243/19-27 від 22 січня 2019 року, відповідно до якого: у даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля ЗАЗ-110307 ОСОБА_7 , що мали бути спрямовані на забезпечення безпеки та на можливість уникнення ДТП регламентувались вимогами п.п.2.3 (б) і (д), 12.2, 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України; водій автомобіля ЗАЗ-110307 ОСОБА_7 , при уважному стеженні за дорожньою обстановкою, при русі з припустимою для даних дорожніх умов швидкістю та при своєчасному застосуванні гальмування (виконуючи вимоги п.п.2.3 (б) і (д), 12.2, 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України), мав технічну можливість зупинити керований ним автомобіль до місця наїзду (до місця розташування санчат з дитиною) і тим самим мав можливість уникнути наїзду; невідповідність дій водія автомобіля ЗАЗ-110307 ОСОБА_7 вимогам п.п.2.3 (б) і (д), 12.2, 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України перебувають в причинному зв`язку з ДТП, що сталась (т.2 а.с.232-237).
Докази, покладені судом в обгрунтування вироку, отримані відповідно до діючих процесуальних правил.
Суд не приймає до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_7 в тій частині, що він нікого не збивав і не ховався, оскільки вони нічим не підтверджені та повністю спростовані показаннями свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_34 , а також дослідженими матеріалами справи та сприймаються судом як спосіб захисту і спроба уникнути покарання.

Суд критично відноситься до показань свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_61 та ОСОБА_19 , враховуючи, що вони всі вказують на перебування в стані сильного алкогольного сп`яніння, що заважало їм адекватно сприймати дійсність.

Таким чином, аналізуючи та оцінюючи в сукупності всі докази по даному кримінальному провадженню, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_7 доведеною, а його дії правильно кваліфіковано за ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України, за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані, коли обвинувачений сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів і повинно відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості і гуманізму.

Принцип гуманізму у кримінальному праві - це не лише гуманне ставлення до особи, яка вчинила злочин, але і в першу чергу до потерпілого і до встановлених суспільством непорушних правил суспільних відносин. Тому, при призначенні покарання суд повинен належним чином врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особливості конкретного злочину, обставини та спосіб його вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, та взяти до уваги інтереси потерпілих, які зазнали шкоди.

Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації таке покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Призначаючи покарання у кримінальному провадженні, залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі призначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому.

Згідно з положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», п.20: При призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Зважується, крім того, на висновки з приводу пропорційності покарання тяжкості правопорушення, висловлені ЄСПЛ в своїх рішеннях, зокрема, у рішеннях по справах Souring v. UK, Shvydka v.Ukraine, Tammer v.Estonia, - за змістом яких захід, що застосовується до порушника має бути пропорційним переслідуваній меті, засудження та покарання порушника не мають бути непропорційними законній меті і підстави, якими керуються національні суди, мають були відповідними і достатніми для виправдання такого втручання.

Враховуючи вищенаведені норми права, суд, при призначенні покарання ОСОБА_7 враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень які закон класифікує як не тяжкий та тяжкий злочини, особу ОСОБА_7 , що він вважається таким, що не має судимості, має на утриманні дитину, офіційно суспільно-корисною працею не займається, позитивну характеристику стосовно обвинуваченого.

Також суд враховує, що відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а внаслідок порушення ОСОБА_7 ряду пунктів Правил дорожнього руху України загинула малолітня особа.

Обираючи вид та строк покарання обвинуваченому, суд враховує, що порушення ОСОБА_7 вимог Правил дорожнього руху, що вимагають від водія перед перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перебуває у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали.

Оскільки дії ОСОБА_7 полягають в грубому порушенні Правил дорожнього руху, які він як водій повинен неухильно виконувати, оскільки його право на керування транспортним засобом з іншого боку накладає на нього обов`язок користуватися вказаним правом без завдання шкоди правам інших осіб. В даному випадку порушення обвинуваченим, навіть і з необережності, обов`язку дотримуватися Правил дорожнього руху призвело до непоправних порушень - позбавлення життя.

Судом прийнято до відома досудову доповідь, згідно з якою в результаті проведення оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення встановлено, що стосовно ОСОБА_7 застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи, з метою виправлення та запобіганню вчинення повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Разом з тим, суд зазначає, що висновок органу пробації не має для суду наперед встановленої сили, оскільки досудова доповідь органу пробації складається лише з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує особу обвинуваченого, а у кожному кримінальному провадженні така інформація повинна враховуватися з іншими обставинами, які досліджуються у повному обсязі.

Обставин, які пом`якшують та обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Суперечливі показання свідків, а саме ОСОБА_27 , та ОСОБА_19 які під час досудового слідства стверджували, що ОСОБА_7 14 грудня 2018 року на риболовлі разом з усіма вживав алкоголь та ОСОБА_61 , який під час показів які надавалися під час досудового слідства, стверджував, що 14 грудня 2018 року ні під час риболовлі ні після обвинувачений не вживав алкольні напої, а згідно показами останніх наданими в суді, всі заперечували вживання ОСОБА_7 алкоголю, не є належним та допустимим доказом підтвердження факту перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння (що самим обвинуваченим категорично заперечується).
Наявний в матеріалах справи висновок щодо результатів медичного огляду №170 від 15 грудня 2018 року (т.2 а.с.34) підтверджує факт перебування ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння саме 15 грудня 2018 року о 19.45 годині, в той час, як ДТП сталася ввечері 14 грудня 2018 року, тобто за добу до освідчення.

Відповідно до п.9 розділу II. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

За викладеного, стороною обвинувачення не доведено належними та допустимим доказами вчинення даного злочину ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння, не встановлено це і у судовому засіданні, тому суд вважає необхідним виключити з обвинувачення як обставину, яка обтяжує покарання, вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи вищенаведені обставини в їх сукупності, зокрема, ступінь тяжкості скоєних ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, наслідки, що настали внаслідок їх вчинення, зокрема загибель малолітньої особи, які є непоправними, особу обвинуваченого, відсутність обставини, які пом`якшують та відсутність обставин, які обтяжують його покарання, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, призначаючи йому покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної санкцій ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України та не знаходячи підстав для застосування до обвинуваченого положень ст.ст.69, 75 КК України враховуючи фактичні обставини кримінального провадження, оскільки життя і здоров`я людини визнається найвищою соціальною цінністю в Україні згідно зі ст.3 Конституції України.
Окрім цього, приймаючи до уваги тяжкість вчинених злочинів, а також виходячи з вимог закону про застосування додаткової міри покарання за вчинений злочин та враховуючи тяжкість наслідків та обставин дорожньо-транспортної пригоди, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на максимальний строк, передбачений санкцією ч.2 ст.286 КК України.
Призначене покарання на переконання суду визначене з урахуванням всіх обставин, відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, загальним принципам призначення покарання та принципам виваженості і справедливості, є обґрунтованим, належним, у конкретному випадку є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, зокрема у сфері злочинів проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту.
Стосовно пред`явлених цивільних позовів у даному кримінальному провадженні суд приходить до наступного.
Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження, до початку судового розгляду, пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Прокурором подано цивільний позов в інтересах держави в особі Комунального закладу «Знам`янська міська лікарня ім. А.В. Лисенка» про стягнення витрат на лікування в сумі 259,28 грн. та цивільний позов в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради» про стягнення вартості витрат на лікування потерпілого від злочину в сумі 16223,43 грн., які, з урахуванням встановлення вини обвинуваченого та підтвердженої суми витрат на лікування (т.1 а.с.34), (т.1 а.с.42-46), підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, представником потерпілих у справі ОСОБА_6 в інтересах потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заявлений цивільний позов, в якому просив стягнути на користь потерпілих з обвинуваченого ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 455 324 грн., з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» матеріальну шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого в сумі 5000 грн. та моральну шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого, в сумі 44 676 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що внаслідок ДТП малолітній син потерпілих - ОСОБА_11 отримав тяжкі тілесні ушкодження і на придбання ліків та проходження лікування сина ними була витрачено 5 000 грн. власних коштів, що підтверджується відповідними чеками, долученими до позовної заяви. В обґрунтування моральної шкоди, завданої потерпілим, зазначив, що як в період лікування їх сина так і після його смерті вони не могли жити повноцінним життям, морально та душевно страждали, весь час знаходилися біля сина в лікарні, його смерть нанесла їм велику моральну травму, яка буде турбувати їх все життя.

Обвинувачений в судовому засіданні позовні вимоги не визнав.

Представник ПрАТ «СК «Євроінс Україна» подав суду відзив на позов, у яких просив відмовити у задоволенні пред`явлених до страхової компанії вимог, мотивуючи тим, що потерпілими не дотримана спеціальна процедура позасудового отримання страхового відшкодування, яка передбачена статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки потерпілі з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» не зверталися, що позбавило можливості страхову компанію провести розслідування події (страхового випадку) та визначити розмір належного потерпілим страхового відшкодування.

Крім того вказує, що надані потерпілими докази на підтвердження суми витрат на лікування не мають документального підтвердження із закладу охорони здоров`я, копії чеків неякісні, розмиті, в багатьох з них неможливо прочитати назву ліків. При цьому представник страхової компанії стверджує, що заявлені потерпілими витрати на лікування не мають жодного відношення до лікування отриманих їх сином внаслідок ДТП тілесних ушкоджень. Також зазначає, що заявлена позивачами моральна шкода за його розрахунком становить 250 грн. (5000 грн. х 5%), а не 44 676 грн., як ними визначено.

Вивчивши вимоги поданої позовної заяви, відзиву на позов, надані докази по справі, суд приходить до наступного.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на момент ДТП 14.12.2018 цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ЗАЗ-110307», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс Україна», що підтверджується полісом №АМ/3966589 зі строком дії з 30.05.2018 до 29.05.2019 включно, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого становить за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 200 000 грн., майну - 100 000 грн., франшиза 1 000 грн.

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором (ч.3 ст.988 ЦК України).

Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

За змістом статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтями 9, 22-31, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи. Зокрема, такі докази можуть бути письмовими, речовими і електронними.

Згідно зі ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

В судовому засіданні підтверджено належними та допустимими доказами те, що потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 понесли витрати, які пов`язані з лікуванням їх сина та купівлею для цього лікарських препаратів. Зазначені потерпілими витрати в сумі 5 000 грн. підтверджені дослідженими в судовому засіданні чеками на придбання лікарських засобів та медичних препаратів, які були необхідні для проведення лікування.

Отже, страхова компанія повинна здійснити виплату страхового відшкодування у розмірі страхової суми на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю, яка вказана в полісі.

Згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ліміт відшкодування шкоди, завданої життю та здоров`ю складає 200 000 грн.
Проте, враховуючи, що витрати на лікування склали значно менше зазначеної суми та те, що позивачі просять стягнути в рахунок відшкодування шкоди, пов`язної з лікуванням потерпілого 5 000 грн., не виходячи за межі позовних вимог, суд вважає за можливе задовольнити вимоги в цій частині в повному обсязі.
Що стосується моральної шкоди, яка заявлена до стягнення зі страхової компанії, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з п.27.1 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п.27.3 ст.27 вказаного Закону страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Позивачі в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого, просили стягнути зі страховика 44 676 грн., надавши при цьому розрахунок, згідно з яким станом на день смерті потерпілого, а саме 25.12.2018, мінімальний розмір заробітної плати в Україні становив 3 723 грн., тому розрахунок шкоди є таким (3 723 (мін. з/п) х (12 міс) = 44 676 грн.), що повністю узгоджується з п.27.3 ст.27 Закону, а відтак позов в частині стягнення з ПрАТ «СК» Євроінс Україна» моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого в розмірі 44 676 грн. підлягає задоволенню.
Доводи представника страхової компанії щодо неправильності заявленого потерпілими розміру моральної шкоди суд до уваги не приймає та вважає його помилковим, оскільки цивільним відповідачем проведено власний розрахуноквідшкодування моральної шкоди, завданої потерпілому, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди відповідно до ст.26-1 Закону, проте потерпілими заявлено вимогу про стягнення моральної шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого, яка підлягає вирахуванню відповідно до п.27.3 ст.27 Закону.
Доводи представника страхової компанії про те, що потерпілі не зверталися до страхової компанії із заявою про страхове відшкодування, суд також не приймає з наступних підстав.

Положеннями ч.2 ст.127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 19.06.2019 у справі №465/4621/16-к (провадження №13-24 кс19), для розгляду в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до страховика про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, попереднє звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст.35 Закону №1961-IV, не є обов`язковим.

Порядок звернення потерпілого чи іншої особи до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий у розумінні ст.124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.

Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, коли йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст.286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.

Застосування положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у кримінальному судочинстві не повинно суперечити його засадам і обмежувати права потерпілого.

Право особи у випадку завдання шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ст.286 КК України, порушене саме фактом заподіяння такої шкоди, а тому особа вправі самостійно обирати способи відшкодування такої шкоди. Це також узгоджується зі статтями 15, 16 ЦК України.

Законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них, яка визначена у ст. 35 Закону, передбачає відшкодування шкоди на підставі звернення потерпілого до страхової компанії за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування.

Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до страхової компанії про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення. Так, згідно з пунктом 36.1. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

З огляду на це, протилежний підхід, який ставив би у залежність право потерпілого на компенсацію за результатами кримінального провадження від попереднього звернення чи не звернення з заявою до цих осіб, призвів би до істотного обмеження, чи навіть повного нівелювання його права на судовий захист у кримінальному процесі, встановленого ст.128 КПК України.

Тому, якщо особа подала позовну заяву до суду про стягнення із страховика шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, то вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

З урахуванням наведеного, доводи представника ПрАТ «СК «Євроінс Україна» про те, що потерпілі з метою вирішення питання страхового відшкодування повинні були подати відповідну заяву безпосередньо до страховика, а не звертатися з позовом до суду, на переконання суду є необґрунтованими та безпідставними.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, завданої потерпілим діями обвинуваченого, суд враховує, за яких обставин і якими діями вона завдана, яким є ступень вини заподіювача, в якій грошовій сумі потерпілий вказує на пов`язані з ним втрати та з чого при цьому виходить.

Зокрема, пунктом 3 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 регламентовано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі, інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п.5 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Крім того, суд приймає до уваги положення Декларації основних принципів правосуддя для жертв злочинів і зловживання владою (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 29.11.1985) щодо необхідності дотримання балансу між правами підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, з одного боку, та інтересами жертви, - з іншого.

Так, суд враховує, що тяжкі наслідки у виді смерті людини є непоправними, сам факт смерті сина для батьків, при встановлених судом обставинах цього кримінального провадження, свідчить про завдання їм моральної шкоди, яка полягає у їх сильних душевних стражданнях, яких вони зазнали і які тривають, постійний стан тривоги та душевного болю, що вплинуло на загальний стан фізичного та емоційно-психологічного здоров`я потерпілих, втратах звичного для них способу життя, комунікації з зовнішнім світом, вимушених негативних життєвих змінах. Смерть дитини є тими вкрай негативними наслідками, які залишаються назавжди і змінюють усе життя батьків, яке стає неповноцінним, оскільки жодне нове благо не може замінити втрачене, в даному випадку втрату рідної дитини.

Суд зазначає, що оцінити розмір таких душевних страждань та їх життєвих змін відносно кожного з потерпілих об`єктивно неможливо, так як таке поняття як "життя людини" не може бути оцінено будь-яким матеріальним виміром і є в будь-якому випадку вищим за нього.

Тому, суд при вирішенні розміру моральної шкоди керується засадами розумності, виваженості та справедливості, з метою забезпечення належної сатисфакції потерпілим, відтак заявлений потерпілими розмір моральної шкоди є обґрунтованим та повністю відповідає обставинам.

З огляду на викладене та враховуючи добровільне часткове відшкодування обвинуваченим шкоди у розмірі 8945 грн. 50 коп. на користь потерпілої ОСОБА_5 (т.4 а.с.89, т.5 а.с.222), з обвинуваченого підлягає до стягнення сума завданої моральної шкоди у розмірі 446 378 грн. 50 коп. (455 324 грн. - 8945 грн. 50 коп.).
За правилами ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи, що арештоване майно не підлягає конфіскації за цим вироком, тому суд вважає за можливе, накладений ухвалою слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.12.2018 арешт, скасувати.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню за проведення судових експертиз в загальній сумі 9295,00 грн. необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286 та ч.1 ст.135 КК України і призначити покарання:

за ч.2 ст.286 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки;

за ч.1 ст.135 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

Відповідно ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки;

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 тримання під вартою - залишити до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 відраховувати з 15 грудня 2018 року, зарахувавши в строк відбуття покарання, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, з 15 грудня 2018 року по день набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь Комунального закладу «Знам`янська міська лікарня ім. А.В. Лисенка» в рахунок відшкодування понесених витрат на лікування потерпілого від злочину 259 (двісті п`ятдесят дев`ять) грн. 28 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради» в рахунок відшкодування понесених витрат на лікування потерпілого від злочину 16 223 (шістнадцять тисяч двісті двадцять три) грн. 43 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,223 189 (двісті двадцять три тисячі сто вісімдесят дев`ять) грн. 25 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, 223 189 (двісті двадцять три тисячі сто вісімдесят дев`ять) грн. 25 коп.

Стягнути з ПРАТ «СК» Євроінс Україна» на користьОСОБА_4 в рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого, 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн.

Стягнути з ПРАТ «СК» Євроінс Україна» на користьОСОБА_5 в рахунок відшкодування, шкоди пов`язаної з лікуванням потерпілого, 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн.

Стягнути з ПРАТ «СК» Євроінс Україна» на користьОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого, 22 338 (двадцять дві тисячі триста тридцять вісім) грн.

Стягнути з ПРАТ «СК» Євроінс Україна» на користьОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого, 22 338 (двадцять дві тисячі триста тридцять вісім) грн.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 9 295 (дев`ять тисяч двісті дев`яносто п`ять) грн.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.12.2018 на автомобіль ЗАЗ-110307, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та яким користувався ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - скасувати.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

автомобіль ЗАЗ-110307, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на території Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області, повернути власнику - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

фрагмент лакофарбового покриття та два фрагменти лакофарбового покриття, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений, до апеляційного суду Кіровоградської області, шляхом подачі апеляційної скарги, через Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області, протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Знам`янського

міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1