Справа № 155/1163/20 Провадження №11-кп/802/332/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст. 389 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Горохівського районного суду Волинської області від 29 грудня 2021 року щодо ОСОБА_7 , яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ковбань Горохівського району Волинської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, з базовою загальною середньою освітою, одружений, не працює, раніше судимий:
- вироком Горохівського районного суду Волинської області від 23 грудня 2019 року за ч. 2 ст. 286 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік;
визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України та йому призначено покарання у виді 1 року обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину основного покарання за вироком Горохівського районного суду Волинської області від 23 грудня 2019 року, перевівши менш суворий вид покарання у більш суворий, виходячи із співвідношення, що згідно із ч. 1 ст. 72 КК України одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, визначено ОСОБА_7 остаточне до відбуття покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 визначено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

В С Т А Н О В И В
Згідно пред`явлено та визнаного судом доведеним обвинувачення, ОСОБА_7 засуджено за те, що 23 січня 2020 року набрав законної сили вирок Горохівського районного суду Волинської області від 23 грудня 2019 року щодо нього за ч. 2 ст. 286 КК України, яким його засуджено до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого звільнено від відбуття основного покарання у виді позбавлення волі із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік.
На виконання цього вироку суду від 23 січня 2020 року Горохівським РС філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області ОСОБА_7 поставлено на облік та 6 лютого 2020 року інспектором Горохівського РС філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області останнього ознайомлено під підпис, роз`яснено умови відбування покарання у вигляді позбавлення права займатися певною діяльністю, а саме: позбавлення права керування транспортними засобами та попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання, передбачену ст. 389 КК України.
13 травня 2020 року близько 21 год. 50 хв. ОСОБА_7 , будучи обізнаним з обов`язками, покладеними вироком Горохівського районного суду Волинської області від 23 грудня 2019 року, згідно якого його позбавлено права займатися певною діяльністю, а саме права керування транспортними засобами, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно сів за кермо автомобіля марки «АUDI-80» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та розпочав рух на вул. Центральній в с. Полюхне Горохівського району, де, не впоравшись із керуванням транспортним засобом, скоїв наїзд на металевий паркан, яким огороджене домоволодіння на АДРЕСА_2 та залишив місце дорожньо - транспортної пригоди, унаслідок якої автомобіль та металевий паркан зазнали механічних пошкоджень.
У подальшому, 13 травня 2020 року працівниками СРПП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області на ОСОБА_7 складено протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, ст. 124 КУпАП порушення водіями правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу та ст. 122-4 КУпАП залишення місця дорожньо-транспортної пригоди.
Постановою Горохівського районного суду Волинської області від 15 червня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.
Крім цього, будучи ознайомленим під підпис з обов`язками засуджених до покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, передбаченими ст. 34 Кримінально-виконавчого кодексу України, а саме: забороною без погодження уповноваженого органу з питань пробації виїжджати за межі України, а також будучи ознайомленим зі ст. 35 цього Кодексу, відповідно до якої ухиленням від відбування покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю є невиконання засудженим обов`язків, передбачених ст. 34 Кримінально-виконавчого кодексу України, ОСОБА_7 без погодження з Горохівським РС філії ДУ «Центр пробації» у Волинській області 15 липня 2020 року виїхав за межі України в напрямку Республіки Польща, де перебував упродовж 28 днів та перетнув кордон України в напрямку «в`їзд» 11 серпня 2020 року.
За таких обставин, ОСОБА_7 ухилився і від відбування призначеного йому вироком додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Не погоджуючись із вироком суду першої інстанції, захисник ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, у якій вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам, а призначене обвинуваченому до відбуття покарання є надто суворим та явно несправедливим. Вважає, що наявні обґрунтовані сумніви щодо повідомлення обвинуваченого про період відбування ним додаткової міри покарання. Також вказує, що при призначенні покарання, судом не враховано дані про особу ОСОБА_7 , який має постійне місце проживання, а на його утриманні перебуває дружина інвалід. На момент розгляду кримінального провадження обвинувачений фактично відбув основне та додаткове покарання, призначені йому за вироком Горохівського районного суду Волинської області від 23 грудня 2019 року. У зв`язку із цим, просить вирок суду щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу у повному обсязі, прокурора, яка відносно її задоволення заперечила, просила вирок суду залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні умисних дій, що виразились в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю та кваліфікації таких його протиправних дій за ч. 1 ст. 389 КК України є правильним та підтверджуються сукупності безпосередньо досліджених судом доказів, яким надана належна правова оцінка.

Так судом підставно взято до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_7 , який винуватість у вчиненому в суді першої інстанції визнав у повному обсязі. Більш детально, з приводу вчиненого показав, що 23 травня 2020 року, на прохання сусіда покосити траву, сів за кермо власного автомобіля та не впоравшись із керуванням, в`їхав у паркан сусідки, після чого місце дорожньо-транспортної пригоди залишив. При цьому, перший усвідомлював, що був позбавлений права керувати транспортними засобами, ознайомлений із проголошеним щодо нього 23 грудня 2019 року вироком Горохівським районним судом та обізнаний про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування додаткового покарання. Водночас, заперечив факт роз`яснення йому працівниками сектору пробації саме порядку та умов відбування додаткового покарання та вказав, що усі документи заповнювала та підписувала його дружина. Дозвіл на виїзд за кордон отримав в усному порядку.

Тобто, винуватість ОСОБА_7 щодо самого факту керуванням транспортним засобом, а також виїзду за кордон без відповідного на це дозволу першим не заперечується, а також стверджується сукупністю інших належних та допустимих доказів, безпосередньо досліджених судом.

Водночас, апеляційний суд погоджується із критичною оцінкою показань обвинуваченого щодо не роз`ясненння останньому органом пробації порядку та умов відбування додаткового покарання, що об`єктивно спростовується показаннями свідків: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які в суді ствердно та послідовно показали, що у зв`язку із набранням законної сили вироку Горохівського районного суду Волинської області від 23 грудня 2019 року, ОСОБА_7 був поставлений на облік Горохівського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» у Волинській області із роз`ясненням йому порядку відбування покарання, у тому числі, щодо заборони виїзду за кордон, без відповідного погодження з уповноваженим органом з питань пробації. 6 лютого 2020 року від нього ж отримано підписку про заборону керування транспортними засобами, а 6 квітня 2020 року із засудженим додатково проведено профілактичну бесіду та роз`яснено щодо заборони керування транспортними засобами та виїзду за кордон без відповідного дозволу, про що складено відповідну довідку квартальної бесіди.

Такі їх показання є логічними та послідовними, однаковими за своїм змістом, узгоджуються із сукупністю інших письмових доказів, зокрема: вироком Горохівського районного Волинської області від 23 грудня 2019 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік; розпорядженням про набрання даним вироком законної сили; постановою про встановлення днів явки на реєстрацію від 6 лютого 2020 року за підписом ОСОБА_7 ; підпискою від 6 лютого 2020 року про ознайомлення засудженого із порядком та умовами відбування покарання, а також із наслідками ухилення від відбування покарання у виді кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України; довідкою бесіди з особою, засудженою до покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатись певними видами діяльності від 6 квітня 2020 року.

Тобто, засуджений, як в усному, так і письмовому порядку був повідомлений про порядок відбування призначеного йому судом покарання, а також ознайомлений із наслідками ухилення від такого, що у тому числі, стверджується його особистим підписом на зазначених вище документах, і протилежного не встановлено і апеляційним судом.

Відтак, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України є законним та обґрунтованим.

Доводи захисника щодо призначення обвинуваченому надто суворого покарання, в ході їх перевірки свого підтвердження не знайшли.

Висновки місцевого суду в цій частині стосуються призначення покарання і пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання й тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням
Обираючи обвинуваченому вид та розмір покарання, судом з достатньою повнотою враховано, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 389 КК України, у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до кримінальних проступків.

Також взято до уваги судом і дані про особу винного, який є особою молодого віку, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, на обліку в лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, одружений, суспільно-корисною працею не займається, схильний до зловживання спиртними напоями, має не зняту та непогашену, у встановленому законом порядку, судимість, вчинив дане кримінальне правопорушення в період дії іспитового строку, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність та небажання стати на шлях виправлення.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд відніс: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставини, які обтяжують покарання, відсутні, що учасниками кримінального провадження не оспорюється.

Наведена вище сукупність обставин, з урахуванням даних про особу винного, дала суду можливість призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 389 КК України безальтернативний вид покарання у виді обмеження волі у мінімальному розмірі, визначеному санкцією даної статті, а остаточного до відбуття покарання на підставі ст.ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків, із застосуванням принципу часткового складання призначених покарань, яке слід відбувати реально, і яке не є надто суворим, як зазначає захисник. Підстав для пом`якшення призначеного судом обвинуваченому покарання, не вбачається і апеляційним судом.

Відтак, апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Горохівського районного суду Волинської області від 29 грудня 2021 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: