Справа № 131/665/21
Провадження № 1-кп/131/54/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2022м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у судовому засіданні в м. Іллінці клопотання захисника про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки у кримінальному провадженні, відомості про вчинення якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 травня 2021 р. за № 0000029 за обвинуваченням ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нападівка Липовецького району Вінницької області, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , директора приватного підприємства «Мрія-Вік», громадянина України, раніше не судимого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, -

встановив:

У провадженні Іллінецького районного суду Вінницької області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 травня 2021 р. за № 0000029 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.
Згідно із обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він 01 травня 2016 р. по теперішній час, перебуваючи на посаді директора приватного підприємства «Мрія-Вік», адреса місця знаходження: Вінницька область, Вінницький район, с. Якубівка, площа Перемоги 8, в порушення вимог ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» в період часу, в 15-х числах квітня 2021 р. по 10-ті числа травня 2021 року точної дати та часу досудовим слідством не встановлено, використовував земельні ділянки історико-культурного призначення, які відповідно ст. 150 Земельного кодексу України відносяться до особливо цінних земель, та перебувають в комунальній власності Іллінецької міської ради Вінницької області, є частиною земельних ділянок площею 16,1568 га з кадастровим номером :01:000:0693 та площею 6,1840 га з кадастровим номером :01:000:0697, розташовані на території Іллінецької ОТГ Вінницького району за межами населеного пункту с. Лугова Іллінецької ОТГ, в загальному розмірі 7,2240 га, за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельного ділянки.
Так, починаючи 15-х числах квітня 2021 року до кінця квітня 2021 року достовірно знаючи про відсутність відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу у власність або надання у користування (оренду) земельної ділянки та за відсутності будь-якого правочину щодо неї, у ПП «Мрія-Вік», будучи посадовою особою наділений адміністративно-розпорядчими функціями, ОСОБА_4 , надав незаконну вказівку головному агроному ОСОБА_6 , а той трактористу ОСОБА_7 , за допомогою колісного трактора марки «CASE MX 310» р/н НОМЕР_1 , обробити грунт шляхом його дискування та здійснити посів сільськогосподарської культури жовтого гороху на полі біля с. Лугова де знаходиться земельні ділянки історико-культурного призначення. Таким чином, за вказівкою ОСОБА_4 , протягом квітня 2021 р. самовільно оброблено та засіяно вище зазначені землі історико-культурного призначення площами 2,0089 га, 3,8625 га та 1,3526 га, сільськогосподарською культурою жовтим горохом, які знаходяться в комунальній власності Іллінецької міської ради Вінницької області.
Крім того, в 10-х числах травня 2021 р., ОСОБА_4 , порушуючи норми чинного законодавства, надав незаконну вказівку головному агроному ОСОБА_6 , а той трактористу ОСОБА_8 , за допомогою колісного трактора марки «NEW HOLLAND TD5.110» р/н НОМЕР_2 , обробіток від шкідників та дикоростучих рослин бур`яну, засіяної сільськогосподарської культури жовтого гороху на полі за межами с. Лугова де розташовані дані земельні ділянки історико-культурного призначення площами 2,0089 га, 3,8625 га та 1,3526 га. Після чого, за вказівкою ОСОБА_4 , самовільно оброблено від шкідників та дикоростучих рослин буряну зазначені земельні ділянки історико-культурного призначення, які засіяні сільськогосподарською культурою-жовтим горохом.
Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними діями, достовірно знаючи, що земельні ділянки історико-культурного значення, які розташовані на полі, на території Іллінецької ОТГ за межами населеного пункту с. Лугова, знаходяться у комунальній власності Іллінецької міської ради, незаконно, неодноразово здійснював самовільне зайняття даних земельних ділянок шляхом надання незаконних вказівок, як керівник ПП «Мрія-Вік» використовуючи сільськогосподарську техніку підприємства.
Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки від 17.06.2021 р. за № 1077-ДК/803/АП/09/01-21 проведеної інспектором Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області земельна ділянка площею 2,0089 га історико-культурного призначення комунальної власності, яка є частиною земельної ділянки площею 16,1568 га з кадастровим номером :01:000:0693, розташована на території Іллінецької ОТГ Вінницького району за межами населеного пункту с. Лугова використовуються ПП «Мрія-Вік», в особі ОСОБА_4 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва де знаходяться посіви сільськогосподарської культури гороху; земельна ділянка площею 3,8625 га історико-культурного призначення комунальної власності, яка є частиною земельної ділянки площею 6,1840 га з кадастровим номером :01:000:0697, розташована на території Іллінецької ОТГ Вінницького району за межами населеного пункту с. Лугова використовуються ПП «Мрія-Вік», в особі ОСОБА_4 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва де знаходяться посіви сільськогосподарської культури гороху; земельна ділянка площею 1,3526 га історико-культурного призначення комунальної власності, яка є частиною земельної ділянки площею 6,1840 га з кадастровим номером :01:000:0697, розташована на території Іллінецької ОТГ Вінницького району за межами населеного пункту с. Лугова використовуються ПП «Мрія-Вік», в особі ОСОБА_4 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва де знаходяться посіви сільськогосподарської культури гороху.
Використання земельних ділянок здійснюється ПП «Мрія-Вік» в особі директора ОСОБА_4 за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, що є порушенням вимог статті 125, 126 Земельного кодексу України. Даний факт та дії директора ПП «Мрія-Вік» ОСОБА_4 відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» кваліфікується, як самовільне зайняття земельної ділянки. Відповідно до розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки від 25.06.2021 р., проведений інспектором Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області на підставі постанови КМУ від 25.07.2007 р. № 963 розмір матеріальної шкоди, яку ОСОБА_4 завдав державі, в особі Іллінецької міської ради Вінницької області становить 108 215,52 (сто вісім тисяч двісті п`ятнадцять гривень 52 коп.) грн.
Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 197-1 КК України, як самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене щодо земельних ділянок особливо цінних земель.
У судовому засіданні захисник звернувся до суду із клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки. Вказане клопотання аргументоване тим, що матеріальна шкода, яка завдана кримінальним правопорушенням державі в особі Іллінецької міської ради Вінницької області у розмірі 108 215,52 (сто вісім тисяч двісті п`ятнадцять гривень 52 коп.) грн. обвинуваченим відшкодована у повному обсязі. Крім того, свою вину останній визнав повністю, активно сприяв розкриттю злочину, щиро каявся у скоєному, самовільно зайнятті земельні ділянки залишив та більше на них сільськогосподарську діяльність не здійснював, протягом більше ніж одного року після вчинення кримінального правопорушення до будь-якої іншої відповідальності не притягувався, громадський порядок не порушував, у зв`язку із чим перестав бути суспільно небезпечним.
Обвинувачений ОСОБА_4 указане клопотання захисника про звільнення його від кримінальної відповідальності за ознаками кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, у порядку ст. 48 КК України, підтримав та просив суд ухвалити рішення про задоволення зазначеного клопотання.
Прокурор групи прокурорів - прокурор Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 вважає за необхідне дане клопотання відхилити в зв`язку з відсутності правових підстав регламентованих КК України для такого звільнення.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що у задоволені клопотання захисника про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності Згідно з вимогами ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Частиною 4 ст. 286 КПК України передбачено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
У відповідності зі ст. 48 КК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.
Змістом пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 р. № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» визначено, що судам слід мати на увазі, що в зазначеній статті передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності - втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді або діянням, або особою, яка його вчинила.
Звернення до цього виду звільнення від кримінальної відповідальності - право, а не обов`язок суду. У разі, коли суд дійде висновку про те, що, незважаючи на суттєву зміну зовнішньої обстановки, суспільна небезпечність вчиненого діяння не відпала або винна особа не перестала бути суспільне небезпечною, звільнення від кримінальної відповідальності на підставі статті 48 КК України не допускається.
Втрата діянням суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки - це втрата ним зовсім суспільної небезпечності або втрата її в такій мірі, за якої діяння визнається незлочинним. Згідно зі статтею 11 КК України суспільна небезпечність, що притаманна злочину, має місце там, де діяння заподіяло істотну шкоду або могло заподіяти таку шкоду фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.
Для застосування статті 48 КК України суд повинен встановити, що після вчинення певного злочину невеликої або середньої тяжкості обстановка вчинення злочину змінилася таким чином, що раніше вчинене діяння вже не може розглядатися як суспільно небезпечне.
Така зміна обстановки може бути двох видів: масштабна або локальна.
Масштабна зміна обстановки стосується змін у межах країни і може полягати, наприклад, у припиненні стану війни або скасуванні воєнного чи надзвичайного стану в країні, зміні економічного або політичного курсу країни, підходів держави до вирішення тієї чи іншої проблеми, зміні масштабу цін, високих темпах інфляції тощо.
Локальна зміна обстановки вчинення злочину це зміна обстановки в певному регіоні, місті, підприємстві, сім`ї тощо і може виявлятися, наприклад, у прийнятті владою таких рішень, які істотно впливають на оцінку раніше вчиненого діяння як суспільно небезпечного; ліквідації або реорганізації конкретного підприємства, на якому раніше був учинений злочин; набуття згодом особою певного статусу чи документом офіційного статусу, які були відсутні саме на момент вчинення злочину; зміні природних умов або умов господарювання в певному регіоні, що впливає на оцінку раніше вчиненого діяння як суспільне небезпечного тощо.
Масштабні та локальні зміни обстановки тягнуть за собою два види втрати суспільної небезпечності діяння.
Перший вид пов`язаний з втратою суспільної небезпечності не тільки конкретно вчиненого діяння даною особою, а й певного виду таких діянь. Масштабні та швидкі зміни у тих або інших сферах життя суспільства та держави, можуть призвести до ситуації, за якої законодавець не встигає змінити ознаки відповідно складу злочину або зовсім виключити його із КК України. Вочевидь, зміна обстановки повинна бути настільки суттєвою, щоб вплинути на суспільну правосвідомість, яка в нових умовах не сприймає суспільне небезпечним діяння, яке в іншій обстановці становило значну суспільну небезпеку.
Визнання судом того, що раніше вчинене певне злочинне діяння невеликої чи середньої тяжкості внаслідок масштабних змін обстановки в країні втратило суспільну небезпечність, свідчить про необхідність декриміналізації таких діянь взагалі. Звичайно, під час вчинення такого діяння (до зміни обстановки) існувала підстава кримінальної відповідальності, оскільки особа вчинила суспільне небезпечне діяння, що містило склад певного злочину, передбаченого КК України. Разом з тим під час розгляду справи в суді встановлено, що внаслідок зміни обстановки таке діяння на даний час позбавлене суспільної небезпеки - однієї з необхідних ознак злочину. Інакше кажучи, суд констатує, що таке діяння лише формально містить ознаки певного складу злочину, а по суті не є суспільно небезпечним, тобто відсутня підстава кримінальної відповідальності.
Другий вид втрати діянням характеру суспільно небезпечного має місце при локальній зміні обстановки вчинення злочину, що тягне за собою втрату суспільної небезпеки лише окремого, конкретного діяння, вчиненого даною особою, хоча в цілому даний вид діянь, як і раніше, визнається злочинним. Таким чином, локальна зміна обстановки не відміняє законодавчої оцінки відповідного злочинного діяння. У цих випадках раніше вчинене особою діяння в конкретних умовах зміни обстановки визнається судом таким, що не заподіяло істотної шкоди конкретному об`єкту кримінально-правової охорони.
Звільнення від кримінальної відповідальності при втраті суспільної небезпечності діяння внаслідок зміни локальної обстановки треба відмежовувати від виключення кримінальної відповідальності згідно з частиною другою статті 11 КК України (за малозначністю діяння). При застосуванні частини другої статті 11 Кримінального кодексу України малозначність діяння, вчиненого особою, має місце, як на час такого діяння, так і на час прийняття рішення про виключення відповідальності. При застосуванні статті 48 КК України констатується, що особа спочатку вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а потім через певний час внаслідок зміни обстановки під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що раніше вчинене злочинне діяння даною особою втратило характер суспільне небезпечного (хоча для інших осіб таке діяння, як і досі, визнається суспільне небезпечним, злочинним).
Особа, яка перестала бути суспільне небезпечною внаслідок зміни обстановки - це друга підстава звільнення цієї особи від кримінальної відповідальності за статтею 48 Кримінального кодексу України.
Суспільна небезпечність особи полягає, насамперед, у вчиненні злочину, а у подальшому визначається, у першу чергу, ступенем можливості вчинення нею нового тотожного або однорідного злочину. Висновок про таку можливість ґрунтується на основі характеристики даної особи (соціальної, психологічної, демографічної, кримінально-правової тощо), а також оточуючої її обстановки, тобто зовнішніх щодо даної особи умов (оточення в побуті, у сім`ї, на роботі тощо). Встановлення даної обстановки має значення для оцінки її зміни і впливу на суспільну небезпечність даної особи під час розслідування або розгляду справи в суді. На практиці до змін обстановки навколо особи, яка вчинила злочин, відносять влаштування на роботу особи, яка вчинила злочин з мотивів відсутності коштів для існування; тяжке захворювання, що позбавляє можливості вчинити певні злочини; переїзд на інше місце проживання та розрив зв`язків з кримінальним середовищем, під впливом якого особа могла б вчинити новий злочин; усунення тяжких особистих обставин, під впливом яких був вчинений злочин; припинення подружніх відносин, що стали причиною злочину, тощо.
Для звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка перестала бути суспільно небезпечною, не має значення, що саме діяння на час розслідування або розгляду справи в суді зберігає характер суспільне небезпечного.
Необхідною підставою для застосування статті 48 КК України є встановлення того, що протягом певного часу обстановка, яка оточувала особу на момент вчинення злочину, змінилася таким чином, що позитивно впливає на неї і робить маловірогідним вчинення даною особою нового тотожного або однорідного злочину.
Також, із змісту статті 48 КК України випливає, що зміна обстановки повинна мати місце після дня вчинення злочину і до часу або в період розслідування чи розгляду в суді кримінальної справи щодо особи, яка вчинила цей злочин.
Крім того, не відповідає вимогам закону застосування статті 48 КК України без зміни обстановки лише з мотивів недоцільності притягнення до кримінальної відповідальності певної особи, яка вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості.
Стаття 48 КК України передбачає безумовне і факультативне (необов`язкове) звільнення особи від кримінальної відповідальності.
У цій ситуації, ураховуючи фактичні обставини справи, характер висунутого обвинувачення, дані про особу обвинуваченого, Суд, за своїм внутрішнім переконанням, не може дійти висновку про те, що незважаючи на суттєву зміну зовнішньої обстановки, суспільна небезпечність вчиненого діяння не відпала, а винна особа не перестала бути суспільне небезпечною, а тому звільнення від кримінальної відповідальності на підставі статті 48 КК України не допускається.
Згідно частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 30 вересня 2020 р. в справі № 313/1464/15 (провадження № 51-5593км18) зроблено висновок, що зі змісту статті 48 КК України слідує, що необхідною підставою звільнення від кримінальної відповідальності є встановлення того, що протягом певного часу обстановка, яка оточувала особу на момент вчинення злочину, змінилась таким чином, що позитивно впливає на неї і робить маловірогідним вчинення даною особою нового тотожного або однорідного злочину.
При цьому, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності внаслідок зміни обстановки, за якої особа перестала бути суспільно небезпечною, суд повинен навести у судовому рішенні дані, які би свідчили про таку зміну обстановки та втрату суспільної небезпечності особою. Висновок про те, що особа перестала бути суспільно небезпечною, суд повинен зробити на підставі комплексного вивчення обстановки життєдіяльності суб`єкта та її впливу на його поведінку… характер зміни обстановки має бути пов`язаний зі змінами в умовах життєдіяльності особи, які позитивно і суттєво впливатимуть на неї і свідчитимуть про усунення можливості вчинення особою нового аналогічного злочину в майбутньому.
Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що особа та/або вчинене нею діяння станом на час розгляду кримінального провадження в суді втратили суспільну небезпечність як обставин, з якими законодавець об`єктивно пов`язує можливість звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, суду надано не було та судом не встановлено, а ті, що зазначені в клопотанні, на думку суду, не можуть бути розцінені як такі, що підпадають під вимоги ст. 48 КК України.
Так, захисником у клопотанні не доведено наявності жодних об`єктивних життєвих обставин чи умов, в яких особа перебувала на час вчинення ним вказаного злочину та які значною мірою вплинули на його суспільну небезпечність, а також того факту, що протягом певного часу після його вчинення обстановка, яка оточувала обвинуваченого в момент вчинення злочину, змінилася таким чином, що позитивно і суттєво впливає на нього і переконливо робить маловірогідним або унеможливлює вчинення даною особою нового тотожного або однорідного злочину.
Наведені в клопотанні доводи про визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, відшкодування завданих збитків лише можуть свідчити про наявність у його діях обставин, що пом`якшують покарання останнього, проте не є зміною обстановки в розумінні статті 48 КК України, а відтак і підставою для звільнення його від кримінальної відповідальності. Факт невчинення іншого суспільно-небезпечного діяння після вчинення злочину сам по собі не є достатнім та не може переконливо свідчити про зміну обстановки та втрату особою суспільної небезпечності у такій мірі, що унеможливлює вчинення ним іншого кримінального правопорушення.
Враховуючи наведене, суд вважає, що правові підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки на підставі ст. 48 КК України відсутні, а тому у задоволенні клопотання захисника з даного приводу слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 48 КК України, ст.ст. 284-286, 369-372, 376, 415 КПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 р. № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», суд -

постановив:

У задоволені клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення обвинувачення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки у кримінальному провадженні, відомості про вчинення якого внесені 31 травня 2021 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 2 ст. 197-1 КК України відмовити.
Ухвала остаточна та окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 КПК України.

Суддя: