Справа №:755/2738/22
Провадження №: 1-кс/755/604/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" березня 2022 р. м.Київ

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі дистанційного судового провадження, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, клопотання першого заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000319 та додані до нього матеріали відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Старосілля Черкаської області, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, не працюючої, незаміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше судимої:
03.10.2012 року вироком Городищенського районного суду Черкаської області за ч.2 ст.307 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки,
12.03.2013 року вироком Городищенського районного суду Черкаської області за ст.124, 71 КК України до покарання у вигляді 5 років 2 місяців позбавлення волі,
підозрюваної в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
підозрюваної ОСОБА_4 ,
В С Т А Н О В И В:
І. Суть питання, що вирішується, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
25.03.2022 року перший заступник керівника Дніпровської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000319 відносно ОСОБА_4 , підозрюваноъ в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
ІІ. Зміст клопотання прокурора.
Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 27.01.2022 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 разом із свідками, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та потерпілим ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебували на території, розташованій під Північним мостом у Дніпровському районі м.Києва, де спільно відпочивали та вживали спиртні напої.

Того ж дня, близько 21 годині 00 хвилин у ОСОБА_4 та ОСОБА_10 винник словесний конфлікт, в ході якого на ґрунті виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_4 винник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_10 .

В подальшому, ОСОБА_4 , реалізуючи злочинний намір, спрямований на умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій і свідомо допускаючи настання тяжких наслідків, взяла кухонний ніж зі столу, та, тримаючи його у правій руці, нанесла потерпілому ОСОБА_10 одне ножове поранення в область грудної клітини зправа.

На наступний день, 28.01.2022 року потерпілого ОСОБА_10 , з отриманим внаслідок дій ОСОБА_4 тілесним ушкодженням, було госпіталізовано до КНП КМКЛ ШМД за адресою: м.Київ, вул.Братиславська, 3.

Згідно медичної довідки №12058, виданої КНП КМКЛ ШМД, поставлено діагноз: «Проникаюче колото-різане поранення грудної клітини з права міжлопаткової області. Правобічний пневмоторакс, лівобічний пневмоторакс».

Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_4 підозрюється у спричинення тяжких тілесних ушкоджень, небезпечному для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
30.01.2022 року у порядку, передбаченому статтями 276-278 КПК України, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та обрано запобіжний захід тримання під вартою без можливості внесення застави.
25.03.2022 року керівником Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_11 строк досудового розслідування продовжено до 29.04.2022 року.
На думку прокурора, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , інкримінованого їй кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: рапортом від 29.01.2022 року; довідкою з КМКЛ ШМД №12058 від 29.01.2022 року; протоколом прийняття заяви від 29.01.2022 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від. 29.01.2022 року; протоколом огляду місця події від 29.01.2022 року за адресою: м.Київ, вул.Труханівська, праворуч від Північного моста на узбережжі р.Дніпро в напрямку з Дніпровського району у бік до Оболонського району; протоколом огляду місця події від 29.01.2022 року м.Київ, парк «Муромець» поруч із Північним мостом;протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 29.01.2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 29.01.2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 29.01.2022 року; речовими доказами, іншими доказами в їх сукупності.

Строк тримання під вартою у даному кримінальному провадженні закінчується 29.03.2022 року.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до ст.10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.
Відповідно до ст.12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
В умовах найкризовішої ситуації в Україні, завданням, передбаченим ст.2 КПК України, яке покладається на органи державної влади України, органи досудового розслідування, прокуратури та суду, є забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування і судового розгляду, що передбачає собою дотримання процесуальних строків і прийняття відповідних процесуальних рішень у разі їх закінчення.
Положення ст.615 КПК України передбачають особливості досудового розслідування в умовах воєнного стану та заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, однак безпосередньо не регулюють питання щодо продовження строку тримання під вартою, що свідчить про здійснення даної процедури на загальних підставах, передбачених КПК України.
На думку прокурора, виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, не потребують додаткового роз`яснення в умовах воєнного стану та ситуації, в якій перебуває Україна.
Враховуючи зазначені обставини, метою продовження застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 є забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання наступним ризикам:
1) п.1 ст.177 КПК України підозрювана ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, будучи обізнаною з санкцією статті, яка їй інкримінується, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки нею вчинено тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років;
2) п.2 ст.177 КПК України підозрювана ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, може знищити, або сховати не відшукані речові докази.
3) п.3 ст.177 КПК України підозрювана ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на свідків, потерпілих у даному кримінальному провадженні, оскільки обізнана про місця проживання останніх з метою схилити їх до дачі не правдивих показів у судовому засіданні;
4) п.5 ст.177 КПК України підозрювана ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Так, на думку прокурора, є достатні підстави вважати, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду актуальний й по теперішній час у зв`язку із тим, що перебування на волі підозрювана ОСОБА_4 , яка усвідомлюючи невідворотність, тяжкість та реальність покарання за вчинений злочин, матиме можливість уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду.
На підтвердження даного ризику прокурор просить врахувати, що підозрювана в разі перебування на волі може використати ситуацію, яка склалась у країні на власну користь, а саме користуючись тим фактом, що всі служби поліції перебувають на даний час в посиленому режимі несення служби, орган досудового розслідування позбавлений можливості здійснювати контроль підозрюваної у місці її проживання, виконання нею покладених на останню її процесуальних обов`язків, у разі непродовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання більш м`якого запобіжного заходу.
Крім цього, прокурор просить врахувати таку обставину, як можливість вільного перетину меж міста Києва, зміни зовнішності, з метою переховування та подальшого переїзду на територію, яка тимчасово перебуває під контролем окупантів представників збройних сил РФ, та в подальшому, як результат, примикання до них та отримання інших документів під виглядом особи, яка в результаті вищевказаних подій стала жертвою бойових дій.
Викладені обставини, на думку прокурора, слід враховувати як вірогідні, але логічні дії підозрюваної саме тому, що ОСОБА_4 чітко розуміє та усвідомлює категорію інкримінованого їй кримінального правопорушення, його тяжкість та покарання у разі визнання її винною, тому для неї як для особи, яка вже вчиняла кримінальні правопорушення, зневажливо поставилась до норм моралі у суспільстві, продовження неправомірної поведінки у вигляді уникнення від слідства та суду є найсприятливіший хід подій.
На думку прокурора, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає суспільному інтересу. Крім того, гарантії того, що підозрювана не вчинить інше кримінальне правопорушення, наразі відсутні.
В той же час, як зазначає прокурор, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину і тому вже лише ця обставина спонукає людину до вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності, що кореспондується з позицією Європейського суду з прав щодо необхідності оцінки ризику втечі у світлі фактів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справах «Бекчиєв проти Молдови», «Панченко проти Росії»).
На думку прокурора, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Враховуючи перелічені ризики, прокурор вважає, що саме такий запобіжний захід, що пов`язаний з ізоляцією від суспільства, може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної, а тому просить продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування кримінального провадження.
ІІІ. Позиція сторін кримінального провадження в судовому засіданні з розгляду клопотання прокурора.
1.Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому, і стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою для підозрюваної, з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують. Просив суд продовжити підозрюваній запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
2.Підозрювана ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечувала, просила суд змінити запобіжний захід на домашній арешт, оскільки вона має дітей, які перебувають у дитячому будинку.
3.Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_6 також заперечував проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на відсутність ризиків. Просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем реєстрації.
ІV. Положення закону, яким керувався слідчий суддя.
Відповідно до ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч.3 ст.199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Згідно зі ст.184 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу повинно містити:
1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа;
2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;
3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;
4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу;
5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;
6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів;
7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.
Статтею 197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.
Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:
1) шести місяців у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості;
2) дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У частині 2 статті 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;
12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
За правилами ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Частиною 5 статті 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з ч.5 ст.193 КПК України будь-які твердження чи заяви підозрюваного, обвинуваченого, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, або у будь-якому іншому правопорушенні.
Відповідно до ст.198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
V. Підстави запобіжного заходу, мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали, та висновки суду.
Вислухавши доводи та пояснення підозрюваної, її захисника, доводи прокурора щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу і дослідивши матеріали справи в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Судом було встановлено, що 29.01.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України (кримінальне провадження №0000319).
30.01.2022 року у порядку, передбаченому статтями 276-278 КПК України, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та обрано запобіжний захід тримання під вартою без можливості внесення застави.
25.03.2022 року керівником Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_11 строк досудового розслідування продовжено до 29.04.2022 року.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень.
В судовому засіданні, на думку слідчого судді, встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, наявними у справі допустимими доказами, а саме: рапортом від 29.01.2022 року; довідкою з КМКЛ ШМД №12058 від 29.01.2022 року; протоколом прийняття заяви від 29.01.2022 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від. 29.01.2022 року; протоколом огляду місця події від 29.01.2022 року за адресою: м.Київ, вул.Труханівська, праворуч від Північного моста на узбережжі р.Дніпро в напрямку з Дніпровського району у бік до Оболонського району; протоколом огляду місця події від 29.01.2022 року м.Київ, парк «Муромець» поруч із Північним мостом;протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 29.01.2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 29.01.2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 29.01.2022 року; речовими доказами, іншими доказами в їх сукупності.

Крім того, в судовому засіданні стороною захисту відповідно до положень ч.5 ст.132 КПК України не було надано суду належних і допустимих доказів, які свідчили б про необґрунтованість пред`явленої підозри.
При цьому слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак відповідно до вимог ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Так, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеній у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає те, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам.
При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ст.199 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про можливе вчинення підозрюваною ОСОБА_4 інкримінованого злочину, тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваної, міцність її соціальних зв`язків, репутацію підозрюваної, майновий стан, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.
Крім того, слідчий суддя враховує наявність об`єктивних обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою, введення на території України воєнного стану, та те, що заявлені раніше ризики не зменшилися та виправдовують тримання підозрюваної ОСОБА_4 під вартою.
Так, ОСОБА_4 підозрюється у скоєні злочину проти життя та здоров`я людини, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання від п`яти до восьми років позбавлення волі, раніше судима, відсутність постійного місця проживання.
Вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпека злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , конкретні обставини справи, на думку слідчого судді, дають підстави для висновку, що існують з боку підозрюваної ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст.199 КПК України, а також доведеність прокурором під час судового розгляду клопотання, що обставини, зазначені у ч.3 ст.199 КПК України виправдовують подальше тримання підозрюваної під вартою, тому клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити та продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 відповідно до ухвали слідчого судді від 31.01.2022 року до трьох місяців в межах строку досудового розслідування.
При цьому наявність даних про особу підозрюваної, на що посилається сторона захисту, як на одну з підстав для відмови у задоволенні клопотання прокурора, на думку слідчого судді не виключають наявність зазначених вище ризиків, а також ризику продовження чи повторення протиправної поведінки.
Враховуючи викладене, підстави для задоволення клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу підозрюваній відсутні.
Суд також враховує при вирішенні даного питання, що не можливість перебування особи під вартою внаслідок стану здоров`я встановлюється у визначеному законом порядку, і будь-які належні докази, які б свідчили про те, що підозрювана ОСОБА_4 страждає на хвороби, які унеможливлюють перебування її під вартою, слідчому судді не надані.
При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Крім того, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Також ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України та враховані слідчим суддею при вирішенні даного клопотання.
VІ. Визначення застави.
Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України при постановлені ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м.Києва від 31.01.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, а також те, що підозрювана ОСОБА_4 підозрюється у вчинення злочину, вчиненого із застосування насильства, суд вважав за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.
Ухвалюючи рішення про продовження строків тримання підозрюваної під вартою, слідчий суддя також вважає за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст.3, 176-178, 180, 182-183, 184, 194, 196-199, 309, 372, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу підозрюваній ОСОБА_4 на цілодобовий домашній арешт відмовити.
Клопотання першого заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000319 відносно ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ухвали слідчого судді від 31.01.2022 року в межах строку досудового розслідування кримінального провадження №0000319, до 29 квітня 2022 року, без визначення розміру застави.
Виконання ухвали доручити начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Копію ухвали вручити прокурору, захиснику, направити для відома підозрюваній та для виконання до ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому кримінальному правопорушенні.
Повний текст ухвали оголосити учасникам судового провадження у судовому засіданні о 15-00 годині 25 березня 2022 року.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду, а особою, яка тримається під вартою, - в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_1