справа № 208/2155/22
№ провадження 1-кс/208/920/22
УХВАЛА
Іменем України

04 серпня 2022 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання слідчого ОСОБА_4 , погоджене з прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України в межах кримінального провадження № 0000320 від 10.05.2022 року, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл., громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз - 18.12.2012 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років, додатковий захід конфіскація 1/2 частини майна; за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.04.2013 року вирок від 18.12.2012 року скасовано, ухвалено вважати засудженим за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 10 років позбавлення волі, додатковий захід конфіскація майна, вирок набрав законної сили 11.04.2013 року, -

встановив:
Слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним погодженим з прокурором клопотанням, пославшись на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України та може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідка або вчинити інше кримінальне правопорушення.
В обґрунтування заявленого клопотання слідчим зазначено, що 07.05.2022 приблизно о 21.17 год. ОСОБА_5 перебував біля магазину «Продукти 346» (ТОВ «АТБ-МАРКЕТ»), що розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. Глаголєва, буд.25-А. При цьому, він побачив раніше незнайому йому ОСОБА_7 , яка знаходилась у вказаному магазині. Також ОСОБА_5 побачив, що у неї в гаманці, який вона поклала в сумку, знаходились гроші. В цей момент у ОСОБА_5 раптово виник протиправний умисел, спрямований та повторне відкрите, із корисливого мотиву, викрадення у ОСОБА_7 зазначеної сумки із майном, в тому числі грошима. Приблизно о 21.30 год. ОСОБА_7 , утримуючи свою сумку із майном при собі, підійшла до першого під`їзду буд. АДРЕСА_2 . В цей момент ОСОБА_5 підійшов до потерпілої ОСОБА_7 та, з метою придушення волі останньої до супротиву його протиправним діями, наніс їй один удар рукою по голові. Від отриманого удару ОСОБА_7 втратила рівновагу та впала на сходини біля під`їзду, вдарившись при цьому колінами. Таким чином ОСОБА_5 застосував до ОСОБА_7 насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді синця та саден на голові, синців на нижніх кінцівках, садна на лівій нижній кінцівці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки. Продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, ОСОБА_5 шляхом ривку відкрито викрав з рук потерпілої ОСОБА_7 сумку жіночу шкіряну чорного кольору (майнової цінності не становить), в якій знаходився гаманець жіночий червоного кольору (майнової цінності не становить) із грошима у сумі 679,20 грн. Продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, ОСОБА_5 утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення втік, отримавши реальну можливість розпорядитись викраденим майном. Тобто ОСОБА_5 довів свій протиправний умисел до кінця.

Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Крім цього, 31.05.2022 приблизно о 21.00 год. ОСОБА_5 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений) перебував неподалік буд. АДРЕСА_3 , де побачив, що малолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишив без нагляду на лавці у дворі вказаного будинку рюкзак наплічний сірого кольору. В цей момент у ОСОБА_5 раптово виник протиправний умисел, спрямований на таємне, повторне, із корисливого мотиву, викрадення чужого майна, а саме зазначеного вище рюкзака. Скориставшись тим, що малолітній ОСОБА_8 тимчасово втратив контроль за своїм майном, ОСОБА_5 , підійшов до лавки навпроти вказаного під`їзду та, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає (тобто усвідомлюючи, що його дії носять таємний характер), таємно викрав з лавки навпроти зазначеного під`їзду рюкзак наплічний сірого кольору із майном, після чого попрямував до третього під`їзду вказаного будинку. Продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, ОСОБА_5 оглянув вміст рюкзаку та забрав звідти належне ОСОБА_9 майно, а саме мобільний телефон «Oppo Realme 5i RMX2030 4/64 Gb» Forest Green ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 вартістю 2366,78 грн., а також гаманець шкіряний чорного кольору (майнової цінності не становить). Утримуючи мобільний телефон та гаманець при собі, ОСОБА_5 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, отримавши реальну можливість розпоряджатись викраденим майном. Таким чином ОСОБА_5 довів свій протиправний умисел до кінця.

Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Посилаючись на вказане, слідчий вважає, що інші запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому просив застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, посилаючись на обставини, викладені в ньому та просив застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зазначив, що повідомлена підозра є підтвердженою зібраними доказами у їх сукупності. Враховуючи підстави, зазначені у ст. 194 КПК України, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вважав, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде відповідати меті застосування запобіжного заходу та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.
У судовому засіданні прокурор клопотання слідчого підтримав з підстав, зазначених у його мотивувальній частині, наголосив на обґрунтованості підозри та клопотання щодо обрання саме тримання під вартою, як запобіжного заходу відносно підозрюваного.
Підозрюваний у судовому засіданні провину визнав в повному обсязі, але просив застосувати більш м`який запобіжний захід, посилаючись на те, що не має наміру переховуватись від органів слідства або суду, він має постійне місце проживання. Також пояснив, що має хронічні хвороби, а саме туберкулому легень та цироз печінки, тому просив надати йому час для стаціонарного лікування, оскільки з даними хворобами він не зможе перебувати під вартою .
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 просила відмовити в задоволенні клопотання та застосувати у відношенні підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Слідчий суддя, вислухавши сторони, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.
Відповідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Як встановлено судом, 03.08.2022 року складено та повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України.
Слідчий суддя враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини , суд враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.
Відповідно до п. 175 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.
Відповідно до рішень Європейского суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Також Європейський суд у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.
На думку слідчого судді, обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Як вбачається з досліджених судом матеріалів клопотання, наявність обґрунтованості підозри, повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме:показаннями потерпілої, свідків, протоколами пред`явлення особи для впізнання, речовим доказом

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч.4 ст.186 КК України у даному кримінальному провадженні обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 .
Фактичні данні щодо обставин, що мають значення для кримінального провадження, надання їм оцінки та встановлення кваліфікаційних складових злочину або їх спростування, не вирішуються слідчим суддею під час розгляду даного клопотання, а тому і не можуть оцінюватися з зазначених підстав.
При прийнятті рішення, щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу, слідчим суддею враховується, як обґрунтованість підозри, так і вік та стан здоров`я підозрюваного, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, як позбавлення волі на строк до десяти років; що вчинення підозрюваним злочинів майнової спрямованості є його основним джерелом доходу.
Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.
Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.
Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність в обранні підозрюваному запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрюваний може:
1.Переховуватись від органу досудового розслідування та / або суду:
(Підозрюваний не має сталих соціальних зв`язків (постійного місця роботи, дружини). Окрім цього підозрюваний вже не вперше вчиняє кримінальні правопорушення, що вказує на те, що підозрюваний добровільно не дотримується суспільних норм поведінки та моралі. Все це вказує, що підозрюваний може у будь-який момент залишити межі міста та області з метою переховування від органу досудового розслідування та / або суду з метою уникнення покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення.

2. Незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.
Підозрюваний знайомий зі свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які під час досудового розслідування надали показання, які підтверджують причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення. При цьому підозрюваний перебуває із ними у товариських стосунках. Саме через це підозрюваний може та буде мати можливість впливати на вказаних свідків для зміни ними їхніх показань для уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

3. Вчините інше кримінальне правопорушення.
Підозрюваний вже не вперше вчинив кримінальне правопорушення, що вказує на те, що він у подальшому може вчиняти інші кримінальні правопорушення, особливо враховуючи те, що підозрюваний не має інших джерел доходу. Це вказує на те, що вчинення підозрюваним злочинів майнової спрямованості є його основним джерелом доходу.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 , у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_5 необхідно обрати найсуворіший запобіжний захід, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків. Лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, у тому числі вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень. Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.ст. 179-182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі підозрюваного можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.
Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Щодо посилання підозрюваного на необґрунтованість підозри, слідчий суддя враховує рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», згідно якого, для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. З досліджених слідчим суддею матеріалів кримінального провадження вбачається, що зібрана доказова база відповідає наведеним вище критеріям. Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».
Наявність же будь-яких обставин, що є суперечливими, або свідчать про наявність даних, які підлягають перевірці, є завданням органу досудового розслідування під час розслідування справи з метою підтвердження або спростування підозри, яка стала підставою для затримання, що повинно підтвердити або спростувати підозру.
Відповідно до практики Європейського суду із захисту прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

У відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слідчий суддя дійшов висновку за можливе не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки кримінальне правопорушення у скоєні якого підозрюється ОСОБА_5 , вчинено із застосуванням насильства.

Керуючись ст. 176-179, 184, 186, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

постановив:
Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати в межах кримінального провадження № 0000320 від 10.05.2022 року до підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк до 01 жовтня 2022 року включно.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1