Справа № 308/5380/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів в сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Ганичі, Тячівського району, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, неодруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України у рамках кримінального провадження № 0000064, відомості про яке 28.04.2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий відділу розслідування злочинів в сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 .
В обґрунтування клопотання посилається на те, що в ході досудового розслідування даного кримінального провадження встановлено, що до СУ ГУНП в Закарпатській області із Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері надійшла постанова прокурора про визначення підслідності подальшого проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000064 від 28 квітня 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. 3 ст. 369 КК України, за фактом того, що громадянин України ОСОБА_7 за попередньою змовою з громадянином України ОСОБА_8 пропонує військовослужбовцю ДПСУ "В" неправомірну вигоду за сприяння незаконному переміщенню громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років через державний кордон України.
Слідчий вказує, що ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також з іншими невстановленими на даний час органом досудового розслідування особами, незаконно переправляв через державний кордон України громадян України, а саме: громадянина України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_2 , за наступних обставин.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 27.04.2022, ОСОБА_4 , розуміючи, що на території України діють обмеження щодо виїзду за кордон для окремої категорії громадян, а також усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вирішив організувати незаконне переправлення осіб поза пунктами пропуску через державний кордон України до Румунії на ділянці відповідальності відділу інспекторів прикордонного служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ІНФОРМАЦІЯ_6 .

27.04.2022 у вечірній час ОСОБА_4 на виконання свого злочинного умислу та бажаючи досягнути злочинного результату, достовірно знаючи, що ОСОБА_11 є військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_6 , та в силу займаної посади виконує обов`язки дільничного інспектора щодо охорони державного кордону, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під час особистої зустрічі з останнім поблизу відділу інспекторів прикордонного служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ІНФОРМАЦІЯ_6 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , виказав сержанту ОСОБА_11 пропозицію систематично надавати йому неправомірну вигоду за сприяння останнього в незаконному переправленні осіб через державний кордон України, шляхом надання інформації про місця розташування прикордонних нарядів, а також створення умов для безперешкодного перетину державного кордону ОСОБА_4 та іншими визначеними ОСОБА_4 особами, з метою незаконного переміщення людей і тютюнових виробів через державний кордон України поза пунктами пропуску.

При цьому, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 04.05.2022, громадянин України ОСОБА_4 визначив, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_3 , повинен буде здійснити фактичне переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України поза пунктами пропуску, а саме: через лінію державного кордону, яка проходить по руслу річки Тиса на території Тячівського району Закарпатської області, пояснив його обов`язки, напрямок руху та познайомив у подальшому з ОСОБА_10 .

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 04.05.2022, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підшукав ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_3 , та домовився з ним про спільне здійснення 04.05.2022 незаконного переправлення однієї особи через державний кордон України. При цьому, ОСОБА_4 визначив, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_3 , повинен буде здійснити фактичне переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України поза пунктами пропуску, а саме через лінію державного кордону, яка проходить по руслу річки Тиса на території Тячівського району, Закарпатської області, пояснив його обов`язки, напрямок руху та познайомив у подальшому з ОСОБА_10

04.05.2022 приблизно о 16 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в смт. Тересва, Тячівського району, Закарпатської області, будучи пасажиром автомобіля марки «TOYOTA» моделі «COROLA VERSO», державний номерний знак НОМЕР_1 , діючи спільно з ОСОБА_9 , а також з іншими невстановленими на даний час органом досудового розслідування особами, згідно з попередньо досягнутими домовленостями та відповідно до розробленого ним плану, спрямованого на виконання злочинного умислу, після того, як у вказаний автомобіль сів ОСОБА_10 , стосовно якого повинні були, за попередньою змовою групою осіб, вчинити дії щодо незаконного переміщення останнього через державний кордон України поза пунктами пропуску на територію Румунії. За вказівкою ОСОБА_4 у салоні вказаного автомобіля ОСОБА_9 та ОСОБА_10 переодягнулися у гідрокостюм. Після цього, автомобіль марки «TOYOTA» моделі «COROLA VERSO», державний номерний знак НОМЕР_1 , у салоні якого перебували три зазначені пасажири, вирушив у бік лінії державного кордону, а саме: в напрямку 268 прикордонного знаку на ділянці відповідальності відділу інспекторів прикордонного служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ІНФОРМАЦІЯ_6 . Під`їхавши до державного кордону України поблизу 268 прикордонного знаку, а ОСОБА_4 , на виконання попередньо розробленого злочинного плану, вийшов із салону вказаного автомобіля та підійшов до військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_6 сержанта ОСОБА_11 , який перебував у заздалегідь обумовленому з ОСОБА_4 місці. Тоді між ОСОБА_4 та сержантом ОСОБА_11 зав`язалася розмова, під час якої ОСОБА_4 пояснив ОСОБА_11 подальші дії ОСОБА_9 , який був залучений ним разом з іншими невстановленими на даний час органом досудового розслідування особами, до незаконного переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України, поза пунктами пропуску, на територію Румунії, а також розповів про свої наміри безпосередньо сприяти вчиненню таких дій та про свої очікування у активному сприянні вчиненню таких дій з боку сержанта ОСОБА_11 . Після завершення розмови з сержантом ОСОБА_11 , ОСОБА_4 подав умовний знак ОСОБА_9 , після якого останній вийшов із автомобіля та сказав вийти ОСОБА_10 . Відтак, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , супроводжуючи ОСОБА_10 , втрьох попрямували в напрямку русла річки Тиса, по якому проходить умовна лінія державного кордону України, де на відстані 50 метрів від лінії державного кордону, в межах 268 прикордонного знаку на ділянці відповідальності відділу інспекторів прикордонного служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ІНФОРМАЦІЯ_6 , їх було виявлено працівниками правоохоронного органу, а ОСОБА_9 був затриманий у встановленому законодавством порядку, що завадило безпосередньому здійсненню незаконного перетну державного кордону.

Таким чином, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , а також з іншими невстановленими на даний час органом досудового розслідування особами, організував незаконне переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України поза пунктами пропуску та попередньо спланував проведення таких дій на 04.05.2022, визначивши місце і час незаконного переправлення, підшукавши співучасників, а 04.05.2022 сприяв незаконному переправленню через державний кордон України громадянина України ОСОБА_10 поза пунктами пропуску в межах 268 прикордонного знаку на ділянці відповідальності відділу інспекторів прикордонного служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ІНФОРМАЦІЯ_6 , шляхом надання засобів, вказівок і порад, а також шляхом усуненням перешкод.

Як зазначає слідчий, 19.05.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Слідчий зазначає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у інкримінованому йому злочині підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.04.2022, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 28.04.2022, протоколами огляду місця події від 04.05.2022, протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_11 від 08.05.2022, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , протоколом огляду з камер спостереження від 07.05.2022, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 10.05.2022, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, та іншими матеріалами в їх сукупності.

Слідчий зауважує, що під час досудового розслідування встановлено обставини вчинення даного кримінального правопорушення, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, а також під час досудового розслідування встановлені ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, якими обґрунтовується необхідність у застосуванні щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, а саме: наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення відповідного ступеню тяжкості (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб, із яких органом досудового розслідування встановлено станом на сьогодні власне ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , отже інші учасники групи на даний час не встановлені, а тому ОСОБА_4 , усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення цього злочину, має можливість зустрічатися з даними особами та під час зустрічей, шляхом їх підкупу чи залякування, впливати на надання такими особами показів, що в подальшому створить передумови для уникнення ОСОБА_4 притягнення до відповідальності за вчинення правопорушення, в якому він обґрунтовано підозрюється, також ОСОБА_4 може незаконно впливати на осіб, які є свідками вчинення цього кримінального правопорушення, зокрема на особу на ім`я ОСОБА_14 (повні анкетні дані встановлюються), від якого ОСОБА_4 04.05.2022 брав гідрокостюм, який в подальшому передав ОСОБА_9 , шляхом його підкупу або залякування (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України); також ОСОБА_4 , може продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, адже в ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 під час спілкування з сержантом ОСОБА_11 висловив намір щодо здійснення систематичного незаконного переміщення через державний кордон осіб з метою отримання прибутку, а також незаконного переміщення тютюнових виробів, отже для реалізації задуманого може повторно вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ст. 332 КК України (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).
Разом з тим, слідчий вказує, що ОСОБА_4 не має жодних офіційних джерел отримання доходу, не має постійного місця роботи, не одружений, не має дітей або інших осіб на утриманні, не має у власності житла чи інших об`єктів нерухомого майна на території України, і хоча за місцем проживання характеризується позитивно, однак відсутність сталих соціальних зав`язків особистого характеру та соціально значущої ролі, яка передбачає наявність у людини певного рівня особистої відповідальності перед оточуючими та необхідність дотримання певних соціально прийнятних правил поведінки, в сукупності з тією обставиною, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, за який йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 7 років, володіє ситуацією на державному кордоні України та місцями можливого перетину кордону через русло річки Тиса, дає підстави стверджувати про реальне існування ризику переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду шляхом перетину кордону України в напрямку території Румунії поза пунктами пропуску (п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України).
На думку слідчого, вказані обставини свідчать про неможливість застосування щодо ОСОБА_4 іншого більш м`якого запобіжного заходу, так як такі ним дотримані не будуть та являються недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно з запобіжним заходом у виді цілодобового домашнього арешту. З цих підстав більш м`які запобіжні заходи, не забезпечить реальної можливості запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КК України.
На підставі наведеного слідчий просить застосувати до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, раніше не судимого, не працюючого, неодруженого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування засобів електронного контролю, поклавши на підозрюваного ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 194 КПК України, такі обов`язки: прибувати до старшого слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не залишати місце проживання АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_15 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Прокурор у судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання слідчого з підстав, викладених у письмових запереченнях, зазначивши, що клопотання не обґрунтоване, а ризики не підтверджені та ґрунтуються тільки на припущеннях, а тому просив відмовити в задоволенні клопотання слідчого. У разі, якщо слідчий суддя прийде до переконання застосувати додмашній арешт, то визначити такий у певний час доби.
Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.
Заслухавши позицію прокурора з приводу внесеного клопотання, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження 0000064, сформованим станом на 23.05.2022 року, підтверджено, що органом досудового розслідування Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.04.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369, ч. 2 ст. 332 КК України.
У рамках даного кримінального провадження 19.05.2022 року повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, а саме в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України та сприяння таким діям, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.
Згідно з ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
При дослідженні доданих до клопотання доказів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, слідчий суддя доходить висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документах даними, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.
ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Вказане правопорушення відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, визначеної ст. 12 КК України, віднесене до категорії тяжких злочинів.
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Під час перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 статті 177 КПК, у кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_16 , слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обумовлюється серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Так, злочин, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Крім того, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує останньому в разі визнання винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення суттєво збільшує ризик втечі, а тому враховується слідчим суддею при оцінюванні ризиків. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224, 352 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).
Ризик незаконного впливу на свідків по кримінальному провадженні підтверджується тим, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні триває, проводяться необхідні слідчі дії, спрямовані на встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, тому ОСОБА_4 має реальну можливість спілкуватись із свідками і впливати на них у кримінальному провадженні шляхом застосування певного психологічного тиску і спонукання їх до надання неправдивих свідчень, введення в оману органів досудового розслідування та замовчування відомостей, які мають значення для даного кримінального провадження.
Таким чином, стороною обвинувачення доведено, а стороною захисту не спростовано наявність ризиків, передбачених п.1 та п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Більш м`які запобіжні заходи, на переконання слідчого судді, не можуть запобігти вказаним ризикам.
Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховуються в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду.
Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, з урахуванням пред`явленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення недоторканності державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації, у зв`язку з тим, що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри, наявність якої потребує забезпечення не лише його прав, але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів, особу підозрюваного, його соціальні зв`язки (який не має власної сім"ї, проживає разом із близькими родичами), тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, наявність ризиків переховування від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків, доходить висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, а також вважає недостатніми застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам. Також на підозрюваного ОСОБА_4 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований - АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_15 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Визначаючи адресу, за якою обирається домашній арешт, слідчий суддя виходить із того, що згідно із матеріалами клопотання та поясненнями підозрюваного, він фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
Заперечення захисника підозрюваного спростовуються поданими суду доказами.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 186, 194, 195, 309, 376, 392, 395 КПК України, слідчий суддя,
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів в сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 задовольнити.
Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово за адресою: АДРЕСА_1 , без застосування електронного засобу контролю.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , наступні обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований - АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора та суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
4) утримуватися від спілкування з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_15 ;
5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Строк дії даної ухвали про тримання під домашнім арештом визначити до 15 липня 2022 року.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Згідно з ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
Копію ухвали передати для виконання до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 .
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали складено 27 травня 2022 року.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1