Дата документу 18.04.2022 Справа № 310/2334/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 310/2334/20 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/750/22 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор»,

розглянула 18 квітня 2022 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 жовтня 2021 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянська Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

12 березня 2020 року приблизно о 5 годині, знаходячись біля домоволодіння АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан на територію вищевказаного домоволодіння, де шляхом зриву навісного замку, проник до підсобного приміщення, звідки таємно, повторно, викрав майно яке належить ОСОБА_8 , а саме: машину куто-шліфувальну «PRO CRAFT» модель PW-1200Е, вартістю 600 гривень, бензопилу ручну «PRO CRAFT» модель К450, вартістю 2500 гривень, паяльник для пластикових труб «PRO CRAFT» модель РL-1400, вартістю 300 гривень; будівельний фен "PRO CRAFT" модель НG-2200jb, вартістю 400 гривень, шуруповерт акумуляторний «PRO CRAFT» модель РА12Рго, вартістю 1000 гривень, машину куто-шліфувальну «ІЖ-МАШ» модель SU-2100, вартістю 1500 гривень; пилу лобзикову електричну "Тайга" модель ПЛЕ-80, вартістю 1000 гривень, зpварювальний апарат «GIANT», вартістю 500 гривень, паяльник для пластикових труб "CANDAN", вартістю 800 гривень, перфоратор «Еіnhell», вартістю 800 гривень; дриль ударну «DWT», вартістю 700 гривень, три поліпропіленових мішка, матеріальної цінності не представляють; відразу після цього, ОСОБА_7 залишив місце вчинення злочину з викраденим майном та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 10100 гривень.

Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 жовтня 2021 року:
ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 71 КК України ОСОБА_7 частково приєднано невідбуте покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21.05.2018 року та призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 (два) місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 12.03.2020 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_7 ухвалено залишити без змін.

При обчисленні строку відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено взяти до уваги зарахований строк попереднього ув`язнення, відповідно до вироку Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21.05.2018 року, з 13.07.2017 року по 01.12.2017 року включно, із розрахунку день за день, що складає 4 місяці 18 днів.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово-трасологічної експертизи у розмірі 1256 грн. 08 коп.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений не погоджується з оскаржуваним вироком та просить пом`якшити йому покарання.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він має дуже серйозні проблеми зі здоров`ям, має першу групу інвалідності, у нього зруйнований хребет, він пересувається на малицях, також має безліч інших хронічних, зокрема, й невиліковних захворювань. Також у нього є дружина, яка теж має третю групу інвалідності, та малолітня донька, 2008 року народження.

Зазначає, що він повністю розкаюється та усвідомлює свою вину, просить пом`якшити йому покарання наскільки це можливо.

Вказує, що стан в його родині критичний, лікуватися в умовах ізоляції немає можливості.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу. Зазначив, що має багато захворювань, перебуває на лікуванні. Просить пом`якшити покарання.
Прокурор в судовому засіданні висловив заперечення доводам та вимогам поданої апеляційної скарги. Вказав, що ОСОБА_7 є раніше судимою особою, за попереднім вироком йому призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, а тому судом першої інстанції призначено мінімальне покарання з урахуванням положень ст. 71 КК України.

У судове засідання апеляційної інстанції захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце апеляційного розгляду, не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Враховуючи дані обставини, а також прохання обвинуваченого щодо розгляду провадження за відсутності його захисника, відповідно до положень ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний суд проводить апеляційний розгляд без участі захисника обвинуваченого.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце апеляційного розгляду, потерпілий ОСОБА_8 у судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Враховуючи дані обставини та відповідно до положень ч. 4 ст. 405 КПК України апеляційний суд проводить апеляційний розгляд без участі потерпілого ОСОБА_8 .

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та кваліфікація дій обвинуваченого не оспорюються, отже, з урахуванням ч. 1 ст.404 КПК України перевірці апеляційним судом не підлягають.

Вирішуючи по суті апеляційні доводи щодо суворості призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів виходить з міркувань визначеної ст. 50 КК України мети покарання, а саме виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Покарання, як про це зазначено в положеннях ст. 65 КК України, призначається з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції, на виконання вимог ст.ст. 50, 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, скоєне ОСОБА_7 кримінальне правопорушення згідно ст. 12 КК України, класифіковано як тяжкий злочин.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав наявність у ОСОБА_7 ряду хронічних захворювань, що підтверджено відповідними медичними документами.

Також суд першої інстанції взяв до уваги, що обвинувачений є особою з першою групою інвалідності, має на утриманні неповнолітню дитину, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у психіатра не перебуває, перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога КУ «БПНД» ЗОР з 1989 року з приводу вживання опіатів.

Разом з тим, цілком обґрунтовано при призначенні покарання суд зважив на інші обставини у даному провадженні та відомості стосовно особистості ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, у тому числі, й за скоєння аналогічних злочинів, що свідчить про усталеність протиправної поведінки ОСОБА_7 та небажання останнього піддавати критиці свою антисоціальну поведінку.

В якості обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , суд визнав рецидив злочину.

Також на користь висновку місцевого суду з приводу призначеного покарання слугує і досудова доповідь, відповідно до якої виправлення ОСОБА_7 без позбавлення волі або обмеження волі може становити високий ризик небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб). Застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку ОСОБА_7 з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції (т. 1 а.п. 79-80).

Отже, на думку колегії суддів, призначене місцевим судом ОСОБА_7 покарання за своїм видом та розміром відповідає засадам призначення покарання, є необхідним для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Призначене місцевим судом покарання, з огляду на сукупність оцінених судом обставин щодо скоєного злочину та особи ОСОБА_7 , вочевидь не можна вважати невідповідним ступеню тяжкості та особі обвинуваченого внаслідок суворості, що вказує на безпідставність доводів обвинуваченого.

Крім того, оцінюючи наведені в апеляційній скарзі доводи щодо мотивів зменшення ОСОБА_7 строку призначеного покарання, яке є наближеним до мінімального, визначеного санкцією ч. 3 ст. 185 КК України та ст. 63 КК України із застосуванням положень ст. 71 КК України, колегія суддів не вбачає виключних та переконливих підстав для пом`якшення покарання.

При цьому, інших вагомих обставин, ніж ті, що були вже враховані місцевим судом при призначенні ОСОБА_7 покарання, обвинувачений на користь заявленої вимоги не наводить.

Доводи обвинуваченого, що він повністю розкаюється та усвідомлює свою вину, є непереконливими, з огляду на ту обставину, що обвинувачений під час судового розгляду свою вину не визнавав та заперечував щодо його причетності до крадіжки будівельних інструментів з домоволодіння потерпілого.

Наявність у дружини обвинуваченого третьої групи інвалідності також не можна визнати вагомою підставою для зменшення строку покарання.

З приводу наявності у обвинуваченого ряду тяжких невиліковних хвороб колегія суддів зазначає, що ст. 84 КК України надає право на звільнення від покарання за хворобою, що має вирішуватися під час відбування покарання.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів не знаходить підстав для зміни вироку з мотивів, наведених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 жовтня 2021 року відносно ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженою особою, яка утримується під вартою, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4