Вирок
Іменем України

28.07.2022 року Франківський районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові, в залі суду обвинувальний акт, долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, надані прокурором процесуальні документи та документи, що характеризують особу обвинуваченого у кримінальному провадженні № 0000717 від 04.03.2017, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Баку, громадянина Республіки Азербайджан, азербайджанця, за даними обвинувального акту зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресом: АДРЕСА_2 , згідно даних повідомлених в суді фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого, тимчасово не працюючого, інваліда 2 групи, учасника ліквідації наслідків аварії Чорнобильської катастрофи.

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
Сторона обвинувачення -
Прокурор Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_4
Потерпілі: ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

Згідно оголошеного в судовому засіданні прокурором - публічним обвинувачем обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000717 від 04.03.2017 року та переданих суду процесуальних документів і документів, що характеризують особу обвинуваченого, ОСОБА_3 03.03.2017, близько 20 год. 00 хв., перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_4 , діючи умисно, у ході словесної перепалки на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_5 та

ОСОБА_6 . Внаслідок вказаних неправомірних дій ОСОБА_3 у потерпілої ОСОБА_5 згідно висновку експерта № 308 від 04.03.2017 виявлено: 2 синці в ділянці правого ока, 1 синець на шиї зліва, 2 синці і 4 садна на правій руці, які утворились від неодноразової дії тупого предмета, а також тупого предмета з обмеженою поверхнею та відносяться до легкого тілесного ушкодження. Внаслідок вказаних неправомірних дій ОСОБА_3 у потерпілого ОСОБА_6 згідно висновку експерта №309 від 04.03.2017 виявлено: 2 синці на обличчі справа, 2 синці на обличчі зліва, синець на лівій вушній раковині, 3 синці на різних поверхнях шиї, 4 синці на плечах і 1 синець на правому передпліччі. Синці утворились від неодноразової дії тупого предмета та відносяться до легкого тілесного ушкодження.
Дані дії обвинуваченого прокурором публічним обвинувачем у кримінальному провадженні кваліфіковані як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , тобто як кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України з чим суд погоджується.
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому кримінальному проступку не визнав. Стверджує, що Максуд є його сином. Поведінка Максауда не влаштовувала його як батька, оскільки була зухвалою по відношенню до нього, а тому він, обвинувачений, мав право по відношенню до сина застосувати фізичний вплив. Не заперечує, що декілька разів наніс удари ОСОБА_7 , проте не пригадує кількість ударів та куди саме їх наносив, але н погоджується з показами сина. Подія мала місце 03 березня 2017 року і це могло бути близько 20 год. 00 хв. Що стосується потерпілої ОСОБА_8 то їй ударів не завдавав, хоч вона і вмішувалася у його виховання сина. Вважає, що ОСОБА_9 мстить йому. У вчиненому не розкаюється, оскільки вважає, що конфлікт стався з вини сина, він був «накручений», а він, підсудний піддався на провокацію. Він побив сина, але він не є якоюсь сторонньою особою є батьком. У даному випадку на нього мав би бути складений протокол про адміністративне правопорушення. Справа не розслідувалася, все зі слів потерпілої.
Не зважаючи на заперечення своєї вини підсудним ОСОБА_3 , суд вважає, що прокурором - публічним обвинувачем у суді його вина доведена зібраними на стадії досудового розслідування доказами, які суд дослідивши безпосередньо, визнає їх належними та допустимими.
Так, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_5 проживали у громадському шлюбі і в даному шлюбі у них народився син - ОСОБА_6 .
Станом на 2017 рік між обвинуваченим та потерпілою виникли неприязні стосунки в які втрутився їх син Максуд, при цьому зайнявши сторону матері. Дана обставина не сподобалася обвинуваченому, а тому між ними почали виникати конфліктні ситуації.
Подібна ситуація виникла і 03 березня 2017 року в розвиток якої, обвинувачений завдав легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 та потерпілому ОСОБА_11 .
Факт заподіяння обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілим прокурор - публічний обвинувач у кримінальному провадженні обґрунтовує наступними доказами:
-протоколом щодо прийняття заяви про вчинення кримінального проступку від 03.03.3017 року, з якого вбачається, що така прийнята об 21 год. 20 хв. 03.03.2017 року, тобто приблизно через годину після інциденту між сторонами;
-витягом з ЄРДР від 04.03. 2017 року, відповідно до якого, внесено відомості за обставинами подій між потерпілими і обвинуваченим, що мали місце 03.03.2017 року;
-постановою слідчого про призначення судово-медичної експертизи від 04 березня 2017 року;

-висновком експерта № 308 від 04 березня 2017 року, відповідно до якого, під час проведення судово медичної експертизи у гр.. ОСОБА_5 виявлені: 2 синці в ділянці правого ока; 1 синець на шиї зліва і 4 садна на правій руці. Синці та садна утворились від неодноразової дії тупого предмета та тупого предмета з обмеженою поверхнею, могли виникнути від ударів рукою в обличчя, стиснення шиї та правої верхньої кінцівки пальцями руки 03 березня 2017 року , як вказує потерпіла та відносяться до легкого ступеня тяжкості. Розташування тілесних ушкоджень на різних анатомічних ділянках і поверхнях тіла гр.. ОСОБА_5 свідчать про те, що синці не могли виникнути внаслідок одноразового падіння потерпілої з висоти власного росту;
-висновком експерта № 309 від 04 березня 2017 року, відповідно до якого, під час проведення судово медичної експертизи у неповнолітнього ОСОБА_6 виявлені: 2 синці на обличчі справа; 2 синці на обличчі зліва; синець на лівій вушній раковині; три синці на різних поверхнях шиї; 4 синці на плечах і 1 синець на правому передпліччі. Синці утворились від неодноразової дії тупого предмета могли виникнути від ударів рукою в обличчя, стиснення шиї та верхніх кінцівок пальцями руки 03 березня 2017 року , як вказує потерпілий та відносяться до легкого ступеня тяжкості. Розташування тілесних ушкоджень на різних анатомічних ділянках і поверхнях тіла ОСОБА_6 свідчать про те, що синці не могли виникнути внаслідок одноразового падіння потерпілого з висоти власного росту;
-показами допитаної потерпілої ОСОБА_5 , котра в судовому засіданні показала, що разом із обвинуваченим проживала у громадському шлюбі. У цьому шлюбі у них народився син Максуд. З часом відносини між нею та обвинуваченим погіршилися і ОСОБА_12 став жити окремо у свого знайомого. З даними показами обвинувачений погодився разом з тим, заперечив покази потерпілої про те, що 03 березня 2017 року наносив їй удари. Можливо відштовхнув її коли вона вмішувалася і та могла впасти. Натомість потерпіла наполягає на своїх показах щодо заподіяння їй тілесних ушкоджень саме нанесенням ударів обвинуваченим рукою по обличчю, в живіт, стискав шию рукою спереду, схопив за праву руку в районі кисті та викручував пальці. Після цього штовхнув її у праву руку і вона падала на підлогу, тями на втрачала.

-показами допитаного потерпілого ОСОБА_13 котрий в судовому засіданні показав, що обвинувачений є його батьком, а потерпіла ОСОБА_5 його матір`ю. Між батьками виник конфлікт, який призвів до того, що вони почали проживати окремо. Він, Максуд, проживав разом з мамою, але батько час від часу намагався вчити його, Максуда, як жити і з цих підстав між ними виникали конфлікти. Такий конфлікт стався 03.03.2017 року близько 20 год. 00 хв. у квартирі АДРЕСА_4 де, він, Максуд, проживає разом з мамою. Батько прийшов у квартиру та почав його виховувати. Між ним та батьком виник конфлікт. У конфлікт втрутилася мама. Батько наніс йому удари по обличчю з права та зліва , схопив рукою за шию ззаду і за ліву вушну раковину, стискав їх пальцями руки, викручував, тягнув у різні сторони. У подальшому схопив за праве передпліччя, стиснув його пльцями і викрутив до заду, штовхнув, від чого він, Максуд, впав на підлогу спиною. Він також бачив, як батько наносив удар мамі та штовхнув її від чого та впала;
-показами допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , котра в судовому засіданні показала, що є адвокатом і надавала правову допомогу потерпілій ОСОБА_15 у цивільній справі про стягнення аліментів з обвинуваченого. ОСОБА_15 зверталася до неї за консультацією, повідомивши, що її та сина побив ОСОБА_16 . Вона, свідок, порекомендувала їй звернутися у поліцію та зняти побої;

- показами допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_17 , котра в судовому засіданні показала, що підсудного та потерпілих знає. З потерпілими проживає в одному районі міста, а з обвинуваченим проживала в одній квартирі, оскільки він був товаришем її батька. Вона не була очевидцем подій, але в березні 2017 року, точної дати не пригадує бачила ОСОБА_18 з синцями. ОСОБА_18 розповідала їй, що її та сина ОСОБА_19 побив ОСОБА_12 .
Суд відхиляє твердження обвинуваченого, що він не довіряє показам свідка ОСОБА_17 , оскільки між ними мали місце близькі стосунки, виходячи з того, що свдок стверджує про відсутність у неї підстав говорити неправду, при цьому не заперечуючи самого факту стосунків на котрі вказує обвинувачений.
Крім того, покази свідка узгоджуються з показами самого обвинуваченого, котрий в судовому засіданні визнав, що 03.03. 2017 року побив сина ОСОБА_19 та підтвердив, що проживав в одній квартирі із свідком, оскільки дружив з її батьком і той дозволив проживати разом.
Відтак, оцінюючи докази надані прокурором у їх сукупності, суд визнає такі належними та допустимими, а покази свідків та потерпілих такими, що відтворюють хронологію та фактичні обставини подій, що мали місце 03.03.2017 року між підсудним та потерпілими.
З огляду на викладене, суд визнає, що прокурором - публічним обвинувачем та потерпілими в судовому засіданні доведено, що 03.03.2017 року, близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_3 перебуваючи у квартирі АДРЕСА_4 діючи умисно заподіяв легкі тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , а його, ОСОБА_3 , дії, правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України.
Вирішуючи питання призначення підсудному покарання за інкримінований злочин, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого кримінального проступку, особу підсудного, який по місцю проживання, у цілому, характеризується позитивно.
Суд також враховує підстави заперечення своєї вини підсудним у вчиненні кримінального правопорушення щодо сина Максуда, виходячи із звичаїв осіб азербайджанського походження, однак відхиляє такі, оскільки правові та сімейні відносини на території України регулюються національним законодавством.
Обставин що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених статтями 66 та 67 КК України, у даному кримінальному провадженні судом не встановлено, не наведено таких і потерпілими та прокурором.
З урахуванням вимог ст.. 65 КК України, щодо розміру та виду покарання, яке слід призначити підсудному за інкримінований кримінальний проступок, суд враховує ступінь тяжкості проступку, особу підсудного, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин вини, що ОСОБА_3 раніше не судимий приходить до висновку, що покарання йому слід призначити в межах санкції статті інкримінованого кримінального проступку у вигляді штрафу.
Згідно із п.3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули строки, визначені цією статтею, зокрема, 2 роки - у разі вчинення кримінального проступку за який передбачене покарання менш суворе ніж обмеження волі.

Як вбачається із досліджених в судовому засіданні фактичних обставин кримінального проступку, подія мала місце 03.03. 2017 року, тобто на час розголяду судом обвинувального акта пройшло понад два роки.

Підсудний в судовому засіданні свою вину заперечив та заперечив протии закриоття провадження з підстави, передбаченої ст. 49 КК України.

Відповідно до ч.5 ст.74 КК України, особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 КК України.

Ураховуючи те, що відомості щодо переривання строку перебігу давності у матеріалах справи відсутні, подія злочину мала місце 03 березня 2017 року та на час судового розгляду сплинув двохрічний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, суд на підставі п. 3 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України вважає можливим звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Речові докази у кримінальному провадженні та судові витрати відсутні, цивільний позов не заявлявся.
На підставі викладеного, керуючись ст..49, 74 КК України, статтями 368, 370 - 371, 374 КПК України,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 ( вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Звільнити ОСОБА_3 на підставі ч.5 ст.74 КК України з урахуванням вимог п.3 ч.1 ст.49 КК України від призначеного покарання, у зв`язку із закінченням строків давності.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
У випадку відсутності апеляційних скарг, вирок набирає законної сили з 28 серпня 2022 року.
Копію вироку сторони процесу можуть отримати у секретаря судового засідання.

Суддя ОСОБА_20