Номер провадження: 11-сс/813/1102/22
Справа № 523/8461/22, 1-кс/523/1985/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах захисту ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 03.08.2022року відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.2 ст.146 КК України у кримінальному провадженні №0000048 від 26.07.2022 року,

установив
Зміст оскаржуваного судового рішення
Слідчий звернувся до суду з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , яке мотивовано наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та неможливістю застосування відносно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.
Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 03.08.2022року було задоволено клопотання слідчого СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.
Зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що:
-суд першої інстанції в порушення принципу змагальності безпідставно переклав тягар доказування на сторону захисту, зазначивши: «…стороною захисту не доведено наявність утриманців…»

-запобіжний захід обрано без наявності достатніх підстав, оскільки підозра, висунута ОСОБА_8 є недоведеною; ризики, заявлені прокурором нічим не підтверджені;
-прокурором не доведена недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Також адвокат зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги наявності у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, зокрема, постійного місця проживання, сім`ї, а також і того, що підозрюваний за фахом є моряком, позитивно характеризується, 22.04.2022 року, знаючи про введення в Україні військового стану, повернувся в Україну з метою участі у відсічі російської агресії та захисті Вітчизни. Однак, до свого затримання ОСОБА_8 не встиг потрапити до лав ЗСУ.
Позиції учасників апеляційного розгляду
В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурор ОСОБА_6 , заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Згідно частини 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України вказує, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.

Зазначені вимоги суд першої інстанції виконав в повному обсязі. В оскарженій ухвалі слідчий суддя навів належні та достатні мотиви для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також мотиви не визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу.

За таких обставин, на думку апеляційного суду, відсутні підстави стверджувати про необґрунтованість та невмотивованість судового рішення.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя при постановленні ухвали в повній мірі дотримався та врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що у проваджені слідчого СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській областіперебуває кримінальне провадження №0000048 від 26.07.2022року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.4 ст. 189 КК України.

У межах даного кримінального провадження 30.07.2022 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.4 ст. 189 КК України, за кваліфікуючими ознаками ст.146 ч.2 КК України, як незаконне позбавлення волі, вчинене з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб, та за ознаками ст.189 ч.4 КК України, як вимога передачі чужого майна, вчиненого з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.
Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за наступних обставин.

Так, згідно матеріалів клопотання, досудовим розслідуванням установлено, що наприкінці липня 2022 року ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , будучи достовірно обізнаними, що на території України оголошений воєнний стан, діючи навмисно з корисливих мотивів за попередньою змовою відповідно розробленого плану за допомогою месенджера «Телеграм» висунули ОСОБА_12 незаконну вимогу про передачу їм грошових коштів у сумі 2500 доларів США, яка супроводжувалася погрозами заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, які потерпілий сприймав як реальні.
В подальшому, 29.07.2022 року приблизно о 16:00 годині, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, відповідно розподілених ролей ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 прибули до центрального входу Одеської обласної клінічної лікарні, розташованої по вул. Ак. Заболотного, 26-32 у м. Одесі на зустріч з ОСОБА_12 , де ОСОБА_11 висловив потерпілому вимогу, що необхідно в цей час передати їм грошові кошти в розмірі 1000 доларів США, при цьому ОСОБА_10 , ОСОБА_8 разом з ОСОБА_11 з метою залякування потерпілого для отримання грошових коштів продовжували погрожувати ОСОБА_12 заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, демонструючи предмет зовні схожого на ніж та його застосуванням.
Крім того, 29.07.2022 року приблизно о 17:00 годині ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , діючи навмисно з корисливих мотивів за попередньою змовою, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, підвели потерпілого ОСОБА_12 до автомобілю марки «Volkswagen Golf» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був припаркований біля входу Одеської обласної клінічної лікарні, розташованої по вул. Ак. Заболотного, 26-32 у м. Одесі, де ОСОБА_8 примусово заштовхнув ОСОБА_12 на переднє пасажирське сидіння вищевказаного транспортного засобу. Перебуваючи в салоні автомобілю, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 продовжували погрожувати потерпілому заподіянням тілесних ушкоджень, демонструючи предмет зовні схожого на ніж, та стали наносити ОСОБА_12 удари по обличчю, в цей момент ОСОБА_11 витягнув із передньої кишені сумки потерпілого грошові кошти у сумі 3100 гривень, після чого розпочали рух по вулицям Заболотного, Добровольського, Д. Ойстраха, Кримської, С. Палія, Миколаївської дороги у м. Одесі, не припиняючи погроз застосування до потерпілого фізичного насилля, які останній сприймав як реальні, побоюючись за своє життя та здоров`я, тим самим своїми протиправними діями ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 незаконно утримували ОСОБА_12 у період часу з 17:00 по 17:50 години в неволі, не дозволяючи потерпілому залишити салон автомобілю.
Після чого, ОСОБА_8 29.07.2022 року о 17:58 годині був затриманий в порядку ст.208 КПК України, що підтверджується протоколом затримання особи від 29.07.2022р.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності, допустимості та їх достатності відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що з огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, слідчий суддя лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення злочину, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Слідчий суддя вказав, що відомостей, які повідомлені прокурором під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , достатньо для висновку про те, що раціональні підстави для підозри у скоєнні зазначеного суспільно-небезпечного діяння об`єктивно існують і підтверджують підозру ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому діяння. Не виявлено чогось необґрунтованого чи довільного і апеляційним судом.

З огляду на вказані вище обставини апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов до правильного висновку про наявність обґрунтованої підозри та про можливу причетність ОСОБА_8 до інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.4 ст. 189 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які долучені до матеріалів клопотання, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_12 від 27.07.2022р., 1.08.2022р., протоколами допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 від 30.07.2022р., речовими доказами та іншими матеріалами долученими до клопотання.
Таким чином, апеляційний суд, проаналізувавши зазначені докази, надані до клопотання слідчого та належним чином досліджені при його розгляді судом першої інстанції, вважає, що наявні в матеріалах кримінального провадження докази є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованими йому кримінальними правопорушеннями, а доводи захисника з цього приводу не знайшли свого підтвердження, оскільки не ґрунтуються на беззаперечних доказах.
Не погоджуючись із доводами захисника про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявності ризиків, які були б підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, апеляційний суд наголошує на таких обставинах.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Апеляційний суд погоджується з доводами клопотання слідчого та висновками слідчого судді стосовно існування ризиків що підозрюваний ОСОБА_8 може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, які обумовлені обґрунтованістю підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких є особливо тяжким, тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суспільно-небезпечним характером таких кримінальних правопорушень.

Також апеляційний суд погоджується з тим, що доведений ризик, що ОСОБА_8 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, які вже допитані на стадії досудового розслідування, однак можуть під незаконним впливом підозрюваного змінити свої покази під час судового розгляду.

Наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 перебуваючи на волі та усвідомлюючи передбачене законодавством за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень покарання, може переховуватися від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, у зв`язку з чим, слідчий суддя обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти зазначеним ризикам.

Колегія суддів не приймає доводи захисника стосовно того, що ОСОБА_8 є раніше не судимим, має сталі соціальні зв`язки, постійне місце проживання та позитивні характеристики, оскільки дані, що характеризують підозрюваного, не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованих йому злочинів, у вчиненні яких він підозрюється, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.

Таким чином, аналізуючи всі викладені вище обставини у їх сукупності, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість можливого призначеного покарання, наявність обґрунтованої підозри та ризиків можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, ризиків незаконного впливу на свідків, а також особи підозрюваного, на переконання апеляційного суду, прокурором доведено те, що обрання підозрюваному ОСОБА_8 іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти доведеним ризикам, а слідчий суддя вірно оцінив та відобразив ці факти в своїй ухвалі.

Обставин передбачених ч.2 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що відносно підозрюваного ОСОБА_8 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе забезпечити запобігання названим вище ризикам, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді без змін.

Керуючись ст. 177, 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах захисту ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 03.08.2022року відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.2 ст.146 КК України у кримінальному провадженні №0000048 від 26.07.2022 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, є остаточною та оскарженню в касаційному не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4