Справа № 127/8065/18
Провадження № 1-кп/127/400/18

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2022 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 20 Вінницького міського суду Вінницької області кримінальне провадження № 0000728, по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, з середньо технічною освітою, перебуває в цивільному шлюбі, працюючого не офіційно на будівництві, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,
по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, з вищою освітою, перебуває в цивільному шлюбі, працюючого неофіційно столяром, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

22.02.2018 близько 14.05 год. ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_4 , шляхом погрози нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , незаконного заволоділи майном останнього при наступних обставинах.
ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , знаходячись за вищевказаною адресою та погрожуючи ОСОБА_9 нанесенням тілесних ушкоджень, в грубій формі висунули вимогу продемонструвати вміст сумки останнього. У відповідь ОСОБА_9 , реально сприймаючи погрозу застосування до нього насильства та переживаючи за своє життя та здоров`я, відкрив свою сумку та показавши її вміст повідомив, що у ній знаходяться грошові кошти. Після чого ОСОБА_7 , завдав кілька ударів руками по тулубу потерпілого та продовжуючи погрожувати фізичним насильством, сказав ОСОБА_9 дістати з сумки усі грошові кошти та передати йому. У свою чергу ОСОБА_9 , знаходячись під тиском ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , дістав зі своєї сумки грошові кошти в сумі 300 грн. та всупереч своєї волі віддав їх ОСОБА_7 .
Після зазначеного, продовжуючи спільний із ОСОБА_5 злочинний умисел, ОСОБА_7 знову почав чинити тиск на ОСОБА_9 з метою заволодіння іншими цінними речами останнього, та погрожуючи йому нанесенням тілесних ушкоджень, наказав йому віддати свій мобільний телефон. В цей час ОСОБА_5 дістав з кишені заздалегідь приготовлений ніж та приклав його гострою частиною леза до шиї ОСОБА_9 , погрожуючи таким чином останньому нанесенням тілесних ушкоджень, небезпечних для його життя та здоров`я. При цьому ОСОБА_5 , продовжуючи тримати ніж біля шиї потерпілого ОСОБА_9 та погрожуючи його застосуванням, іншою рукою дістав з внутрішньої кишені куртки ОСОБА_9 належний останньому мобільний телефон марки «Хіаомі» «Redmi Note 4» та забрав його собі.
Відповідно до висновку експертизи Вінницького відділення КНДІСЕ №1533/18-21 від 16.03.2018 вартістю мобільного телефону марки «Хіаомі» «Redmi Note 4» становить 4 026 грн. 60 коп.
Після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з місця злочину зникли та розпорядились незаконно здобутим майном на власний розсуд, чим завдали ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 4 326 грн. 60 коп.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повідомив суду, що ОСОБА_7 є його сусідом, відносини сусідські, але не дружні. Потерпілого ОСОБА_9 взагалі не знав. 22.02.2018 в районі Центрального базару зустрів ОСОБА_7 , з яким на пропозицію останнього, пішов на базар за компанію. ОСОБА_5 повідомив, що ОСОБА_9 перший раз зустріли в аптеці, де купляли пігулки. Ініціатором розмови з ОСОБА_9 був саме він. Побачивши біля аптеки ОСОБА_9 , ОСОБА_5 вирішив, що потерпілий вживає «коптепрін», оскільки і сам раніше вживав наркотики, а також бачив як потерпілий пив якісь пігулки. ОСОБА_5 попросив потерпілого дати йому свій мобільний телефон, але той відмовив. Тоді обвинувачений попросив ОСОБА_9 набрати необхідний йому номер самостійно. ОСОБА_5 зазначив, що абоненти за вказаними ним номерами не відповідали. В цей момент він повернувся прикурити та почув клацання, повернувшись побачив у ОСОБА_9 ніж в руках. ОСОБА_5 повідомив, що у потерпілого в цей час очі були як в наркомана, відтак він вирішив вибити ножа, що він і зробив, потім склав лезо та забрав ніж собі. ОСОБА_5 зазначив, що ОСОБА_9 одразу почав вибачатися, говорити, що його «біс попутав», дістав зі своєї сумки грошові кошти в розмірі 300 - 400 грн. та попросив взяти в якості вибачень, відтак ОСОБА_5 взяв лише 100 грн. і ОСОБА_9 пішов. В подальшому, зі слів ОСОБА_5 , він побачив на землі телефон, та зрозумів, що це мобільний телефон потерпілого, а тому забрав собі та продав його на базарі.
В подальшому, в ході судового розгляду ОСОБА_5 змінив покази та визнав, що телефон у потерпілого він саме забрав, а не підібрав на землі.
ОСОБА_5 наполягав на тому, що він не міг сам погрожувати потерпілому ножем посеред білого дня на базарі, оскільки там навколо багато людей, знаходяться кіоски, а вони стояли прямо під вікнами аптеки. Вказані покази потерпілого, на думку обвинуваченого, не відповідають логіці та фактичним обставинам подій.
ОСОБА_5 заперечував будь-яку участь ОСОБА_7 під час його розмови з потерпілим, зазначивши що ОСОБА_7 стояв позаду нього та нічого взагалі не давав і не пропонував. ОСОБА_5 зазначив, що телефон потерпілого на продаж він здавав сам, гроші забрав всі собі та витратив на власні потреби.
Також ОСОБА_5 зазначив, що всі надані ним під час досудового розслідування попередні зізнавальні покази є неправдивими.
Заявлений до нього потерпілим ОСОБА_9 цивільний позов про стягнення на його користь з обох обвинувачених 4326,60 грн. матеріальної шкоди ОСОБА_5 не визнав, мотивуючи тим, що потерпілий грошові кошти надав йому добровільно, а мобільний телефон він помітив на землі і лише підняв, після того як потерпілий пішов.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав. Обвинувачений повідомив суду, що він ОСОБА_9 до вказаних подій не знав, ОСОБА_5 є його сусідом, з яким він перебуває в нормальних відносини. ОСОБА_7 зазначив, що перше ОСОБА_9 побачив біля аптеки. Обвинувачений повідомив суду, що під час розмови ОСОБА_5 з потерпілим, він знаходився позаду свого товариша. Ніяких протиправних дій щодо ОСОБА_9 ні він, ні ОСОБА_5 не вчиняли. Щодо заявленого цивільного позову ОСОБА_7 заперечував мотивуючи тим, що даного злочину не вчиняв.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 повідомив суду, що того дня 22.02.2018 близько 12.00 год. він приїхав на Центральний ринок на роботу до своєї матері. Через деякий час по вулиці Шмідта до нього підійшли двоє осіб чоловічої статі та попросили закурити. Потерпілий відповів, що немає та пішов в напрямку вулиці Папаніна. Через 100 м потерпілий зайшов в аптеку, а ті самі двоє осіб, які були одягнені в темні куртки, зайшли до аптеки за ним. Вказані двоє осіб попросили, аби після виходу потерпілий не йшов від аптеки.
В подальшому, біля виходу з аптеки, вказані двоє осіб почали прижимати потерпілого до стіни за рогом будинку. ОСОБА_7 в цей час сказав, що в потерпілого гарний годинник з телефоном, які він попросив віддати, однак потерпілий відмовився. ОСОБА_5 повідомив потерпілому, що вони його ображати не будуть та попросив дати йому телефон аби зателефонувати, однак ОСОБА_9 відмовив. ОСОБА_5 показав свій телефон з номерами телефонів, та попросив їх набрати, що потерпілий почергово і зробив. Оскільки не було відповіді, потерпілий хотів піти далі, однак обвинувачені почали наполягати віддати телефон.
Зокрема, ОСОБА_7 почав бити руками по тулубу потерпілого, на що потерпілий почав закриватися руками з метою уникнення ударів. В подальшому ОСОБА_7 почав вимагати відкрити сумку, що потерпілий і зробив. ОСОБА_7 засунув руку в сумку та забрав гаманець і вийняв з нього 300 грн., гаманець повернули.
В цей час ОСОБА_5 вимагав, щоб потерпілий віддав телефон й тікав. Коли поряд проходив знайомий потерпілого ОСОБА_10 , він підійшов та привітався. Обвинувачені його прогнали, а в подальшому ОСОБА_5 дістав з правої кишені своєї куртки руку, в якій потерпілий побачив ніж, яким почав погрожувати. Далі ОСОБА_5 взяв іншою рукою за горло потерпілого, та прижимаючи його до стінки, приклав лезо ножа до горла й продовжив погрожувати потерпілому. Останній повідомив, що він в той час помітив, що ручка ножа була темного кольору, лезо звичайне. ОСОБА_5 другою рукою дістав з куртки потерпілого належний останньому мобільний телефон. ОСОБА_7 в цей час обшукував потерпілого по всіх кишенях, в пошуках ще якихось цінних речей. Не знайшовши нічого, обвинувачені пішли забравши лише грошові кошти та телефон.
Потерпілий повідомив, що погрози сприймав реально, дуже злякався, оскільки бачив лезо ножа розкладеним. Чи були інші люди на вулиці, потерпілий повідомити не зміг, оскільки перебував у стані сильного хвилювання не бачив, що відбувається по вулиці.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 повідомив суду, що 22.02.2018 по вулиці Шмідта у м. Вінниці біля аптеки побачив трьох людей чоловічої статі, які стояли близько один від одного. Серед них побачив знайомого ОСОБА_9 , а тому підійшов та привітався. В подальшому зайшов в аптеку, а коли вийшов, то побачив, що вони стоять там же. Однак поки проходив повз них, він ніякої шарпанини не помітив, а в руках вказаних чоловіків ножа також не бачив. Після чого свідок пішов у своїх справах. Через кілька днів потерпілий розповів про події, які трапились з ним біля аптеки.
В судовому засіданні була допитний свідок ОСОБА_11 , який повідомив суду, що він є сусідом ОСОБА_5 , торгує мобільними телефонами на базарі. Свідок зазначив, що ОСОБА_7 він не знає. Свідок повідомив, що в лютому 2018 року ОСОБА_5 звернувся з проханням продати телефон марки «Xiaomi Note 4», який був хорошим, однак у неробочому стані. Свідок повідомив, що він купив телефон у ОСОБА_5 та згодом перепродав його через OLX на запчастини. Подібний випадок був лише один раз.
Крім того, судом були досліджені надані стороною обвинувачення під час судового розгляду, як докази вини обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого їм кримінального правопорушення, наступні документи.
Згідно даних витягу з кримінального провадження № 0000728 про внесення до ЄРДР 22.02.2018 відомостей про вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, згідно якого до Лівобережного ВП ВВП ГУНП у Вінницькій області із письмовою заявою звернувся ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про те що близько 14.30 год. 22.02.2018 двоє невідомих осіб, перебуваючи в м. Вінниці по вул. Шмідта, буд. 7, відкрито, із застосуванням предмету зовні схожого на ніж, заволоділи його мобільним телефоном марки «Хіаоmі note 4» чорного кольору з сімкартою «Лайфселл» НОМЕР_1 та грошовими коштами в сумі 300 грн.
Згідно заяви потерпілого ОСОБА_9 про вчинення кримінального правопорушення від 22.02.2018 року, останній просив прийняти міри до двох невідомих йому осіб, які заволоділи його мобільним телефоном «Хіаоmі note 4» та належними йому грошовими коштами в сумі 300 грн.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 22.02.2018 з фототаблицями, об`єктом огляду є ділянка розміром 2х3 м, яка знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Шмідта, будинок 7. Ділянка знаходиться в правому кутку перед будівлею аптеки. Праворуч від ділянки розміщений паркан будинку АДРЕСА_5 . Вказана ділянка вкрита сірою плиткою. Позаду даної ділянки розміщена дорога, а саме проїзна частина вулиці Шмідта.
Згідно протоколу огляду місцевості від 22.02.2018 з фототаблицями та планом-схемою, об`єктом огляду є ділянка розміром 5х5 м, яка є частиною тротуару по вул. Шмідта у м. Вінниці. На відстані приблизно 15-18 метрів від вказаної ділянки у західному напрямку знаходиться електроопора, на якій на висоті 3-3,5 метрів закріплено 2 камери відеоспостереження, одна з них направлена у західний бік, інша у східний бік.
Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 1533/18-21 від 24.03.2017, ринкова вартість досліджуваного мобільного телефону марки «Хіаоmі» моделі «Redmi Note 4» в корпусі чорного кольору, об`ємом вбудованої пам`яті 32Gb, з урахуванням зносу, станом на 22.02.2018, складала 4026,60грн. (чотири тисячі двадцять шість грн. 60 коп.), при умові робочого стану та виконанні всіх функцій, що відповідні даній моделі.
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.03.2018, в присутності понятих свідок ОСОБА_12 заявив, що серед пред`явлених на фотознімках осіб, він впізнає особу під номером 2. Вказану особу він бачив за наступних обставин: 22.02.2018 року приблизно о 14.00 год. він йшов до приміщення аптеки, що по вул. Шмідта біля будинку №7 м. Вінниці, щоб купити ліків. Коли підходив до приміщення вказаної аптеки, то побачив трьох осіб, серед яких був його знайомий ОСОБА_9 . Вказані особи спілкувались між собою, при цьому ОСОБА_9 стояв до нього обличчям, а вказані особи спиною. Потім він підійшов до ОСОБА_9 та вказаних осіб, щоб привітатись. Тиснучи руку вказаним особам, він побачив, що ОСОБА_9 помітно нервував, і їхнє спілкування не було схоже на дружнє. Під час того як він тиснув руки вказаним особам то серед них побачив вищевказану особу зображену на фотокартці під номером 2. В подальшому він зайшов до аптеки та придбав ліки. Коли вийшов то побачив, що вищевказані особи продовжували спілкуватись. Потім він пішов до «Центрального ринку». Згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.03.2018 на фотознімку №2 зображено ОСОБА_5 . На інших фотознімках зображено сторонніх осіб.
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.03.2018, ОСОБА_9 заявив, що серед пред`явлених для впізнання на фотознімках осіб, за загальними рисами обличчя, формою носа, очей він впізнає особу під номером 3, який разом з іншим невідомим йому чоловіком заволодів мобільним телефоном та грошовими коштами в розмірі 300 грн. Згідно довідки до протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 01.03.2018 на фотознімку №3 зображено обличчя ОСОБА_5 . На інших фотознімках зображено сторонніх осіб.
Відповідно до протоколу обшуку від 06.03.2018, в присутності понятих, проведено обшук у помешканні ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , де в коридорі вищевказаного помешкання в тумбі виявлено пару чоловічих кросівок марки «Columbia», пару чоловічих кросівок «Bona Sport» чорного кольору, які належать ОСОБА_5 . В приміщенні кімнати виявлено куртку чорного кольору «Columbia», штани спортивні чорного кольору «Аdidas», які належать ОСОБА_5 . Також в приміщенні вказаної кімнати у тумбочці виявлено розкладний ніж ОСОБА_5 з рукояткою чорного кольору, а також ніж розкладний з рукояткою чорного кольору перемотаний скотчем. Під час обшуку виявлено та вилучено мобільний телефон білого кольору марки «Bravis» та дві сім-карти. Виявлені під час обшуку речі були вилучені, зауважень не надходило.
Згідно протоколу огляду від 06.03.2018 старшим слідчим СВ Лівобережного ВП ВВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_13 здійснив огляд речей, які були вилучені під час обшуку в помешканні ОСОБА_5 та упаковано у відповідні спеціальні пакети.
Судом досліджено довідку про результати радіотехнічного обстеження №455/18/02-2018 від 22.02.2018, №502/18/02-2018 від 05.03.2018, згідно якої РТО проведено за адресою: АДРЕСА_6 , а також згідно довідки №502/18/02-2018 від 05.03.2018 РТО проведено за адресою: АДРЕСА_4 .
Згідно протоколу пред`явлення речей для впізнання від 28.03.2018 встановлено, що серед пред`явлених ОСОБА_9 речей для впізнання, зокрема чотирьох ножів, останній впізнав розкладний ніж під №3, який на його переконання був схожий на той, яким 22.02.2018 по вул. Шмідта в руках гр. ОСОБА_5 , яким він погрожував та забрав у потерпілого мобільний телефон марки «Хіаоmі» моделі «Redmi Note 4».
Згідно протоколу пред`явлення речей для впізнання від 28.03.2018 встановлено, що серед пред`явлених ОСОБА_9 речей для впізнання, зокрема чотирьох курток чорного кольору, останній впізнав куртку під АДРЕСА_7 на гр. ОСОБА_5 коли той погрожуючи йому ножем забрав його мобільний телефон марки «Хіаоmі» моделі «Redmi Note 4».
Згідно протоколу пред`явлення речей для впізнання від 28.03.2018 встановлено, що серед пред`явлених ОСОБА_9 речей для впізнання, зокрема чотирьох спортивних штанів чорного кольору, останній впізнав спортивні штани під №3 чорного кольору з написом «Аdidas», які він бачив 22.02.2018 по вул. Шмідта на гр. ОСОБА_5 коли той погрожуючи йому ножем забрав його мобільний телефон марки «Хіаоmі» моделі «Redmi Note 4».
Згідно протоколу пред`явлення речей для впізнання від 28.03.2018 встановлено, що серед пред`явлених ОСОБА_9 речей для впізнання, зокрема чотирьох мобільних телефонів, останній впізнав мобільний телефон, на дисплеї якого ОСОБА_5 показував йому абонентські номери, під час скоєння розбійного нападу, під №2, а саме телефон з написом «Bravis».
Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 28.03.2018 та відеозапису до нього, дана слідчо-розшукова дія проведена у присутності понятих, за участю потерпілого ОСОБА_9 . Останній розповів та показав обставини, за яких 22.02.2018 приблизно о 14.00 год. невідомими на той час особами у нього відкрито та із застосуванням ножа було відібрано телефон та грошові кошти.
Зокрема, потерпілий заначив, що на той час, перебуваючи поблизу будинку № 89 по вул. Некрасова в м. Вінниці, він користувався своїм мобільним телефоном «марки «Ксіомі редмі 4». В подальшому до нього підійшли двоє незнайомих йому осіб чоловічої статі та запитали чи є в нього гроші, на що потерпілий відповів, що немає. Останній пішов від них у напрямку вулиці Шмідта, намагаючись уникнути присутності по сторонніх осіб. В подальшому потерпілий ОСОБА_9 вирішив піти до аптеки, яка знаходиться на вулиці Шмідта, в якій працює його мати. Вийшовши з аптеки, ОСОБА_9 знову помітив тих самих двох невідомих йому осіб, які запитували щодо грошових коштів. В цей час особа, яку він в подальшому упізнав як ОСОБА_7 , почав наносити йому удари в область тулуба, а потерпілий почав з метою захисту та уникнення ударів виставляти руки в перед. Відтиснувши ОСОБА_9 в кут, вказані особи почали казати, що потерпілий їх обманув, оскільки побачили в нього сумку та мобільний телефон, та інший чоловік в світлому капюшоні наказав віддати мобільний телефон та грошові кошти, які наявні в сумці. ОСОБА_5 в цей час сказав набрати номери телефонів, які він показував ОСОБА_9 , таким чином намагаючись отримати він ОСОБА_9 належний йому мобільний телефон. Однак потерпілий відмовився передавати мобільний телефон. В цей час поряд проходив знайомий ОСОБА_9 - ОСОБА_14 , який привітався з ним. Обвинувачені в грубій формі наказали ОСОБА_15 відійти від них, і той пішов до аптеки. Після чого, ОСОБА_5 сказав , що йому набридло все це та він дістав ніж, лезо якого він приклав до шиї ОСОБА_9 , притиснувши його до стіни, іншою рукою ОСОБА_5 дістав з кишені куртки ОСОБА_9 мобільний телефон «Хіаоmі» та забрав його. Потів вказані особа наказали ОСОБА_9 йти він них, і самі пішли.
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.04.2018, ОСОБА_9 заявив, що серед пред`явлених для впізнання на фотознімках осіб, за загальними рисами обличчя, формою носа, очей він впізнає особу під номером 2, який разом з іншим чоловіком якого як вже йому відомо, це був ОСОБА_5 , заволоділи мобільним телефоном та грошовими коштами в розмірі 300 грн. Згідно довідки до протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 01.03.2018 на фотознімку №2 зображено обличчя ОСОБА_7 . На інших фотознімках зображено сторонніх осіб.
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.04.2018, свідок ОСОБА_12 заявив, що серед пред`явлених для впізнання на фотознімках осіб, за загальними рисами обличчя, формою носа, очей він впізнає особу під номером 2, який стояв разом з ОСОБА_9 та ще одним невідомим йому чоловіком. Згідно довідки до протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 01.03.2018 на фотознімку №2 зображено обличчя ОСОБА_7 . На інших фотознімках зображено сторонніх осіб.
Суд безпосередньо, повністю та неупереджено дослідивши в ході судового розгляду всі надані сторонами провадження докази у їх сукупності, прийшов до наступних висновків.
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового вішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами країни, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу (подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого, вид та розмір шкоди, обставини, які впливають на ступінь тяжкості тощо), покладається на слідчого та прокурора.
Частиною 2 ст. 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 223 КПК України, слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи.
Згідно положень ч. 1 ст. 228 КПК України, перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи.
Відповідно до ч. 2 цієї ж статті КПК України передбачено, що особа, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими особами тієї ж статі, яких має бути не менше трьох і які не мають різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі. Перед тим як пред`явити особу для впізнання, їй пропонується у відсутності особи, яка впізнає, зайняти будь-яке місце серед інших осіб, які пред`являються.
Згідно положень ч. ч. 6, 7 цієї ж статті, за необхідності впізнання може провадитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті. Проведення впізнання за фотознімками, матеріалами відеозапису виключає можливість у подальшому пред`явленні особи для впізнання.
Фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню.
Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 229 КПК України, перед тим, як пред`явити для впізнання річ, слідчий, прокурор або захисник спочатку запитує в особи, яка впізнає, чи може вона впізнати цю річ, опитує про ознаки цієї речі і обставини, за яких вона цю річ бачила, про що складається протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати ознаки, за якими впізнає річ, проте може впізнати її за сукупністю ознак, особа, яка проводить процесуальну дію, зазначає це у протоколі. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, річ, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про її прикмети.
Беручи до уваги вищенаведені вимоги кримінального процесуального законодавства, надаючи оцінку допустимості наданих стороною обвинувачення в якості доказів протоколів слідчих дій, суд приходить до наступного висновку.
Стороною захисту заявлено клопотання про визнання недопустимими доказами протоколів пред`явлення для впізнання згідно яких потерпілий ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_12 впізнали на фотознімках ОСОБА_5 . Однак, судом не встановлено порушення прав ОСОБА_5 під час проведення вказаної слідчої дії. Крім того, даний доказ оцінюється судом в сукупності з показаннями самого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_16 , які повідомили, що ОСОБА_5 дійсно стояв з потерпілим та ОСОБА_7 біля аптеки. Тобто даний доказ в сукупності з іншими доказами показами обвинуваченого ОСОБА_5 , який не заперечував свою присутність та участь у розмові з потерпілим, показами потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_12 , підтверджує обставини викладені в обвинувальному акті, відтак суд визнає його належним та допустимим доказом.
Також сторона захисту звертала увагу суду, що в фабулі витягу з кримінального провадження № 0000728 про внесення до ЄРДР 22.02.2018 відомостей про вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України містяться невідповідності, а саме те, що саме 22.01.2018 до Лівобережного ВП ВВП ГУНП у Вінницькій області із письмовою заявою звернувся ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з приводу відкритого заволодіння 22.02.2018 двома невідомими особами в районі АДРЕСА_4 , із застосуванням предмету зовні схожого на ніж, його мобільним телефоном марки «Хіаоmі note 4» та грошовими коштами в сумі 300 грн. Однак, у вищевказаному витягу з кримінального провадження зазначені дата 22.02.2018 та час внесення відомостей в ЄРДР. Дата вчинення кримінального правопорушення підтверджується першочерговим документом, а саме протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення потерпілого ОСОБА_9 , який датовано 22.02.2018, згідно якого останній у своїй заяві просив прийняти міри до двох невідомих йому осіб, які заволоділи його мобільним телефоном «Хіаоmі note 4» та належними йому грошовими коштами в сумі 300 грн.
Витяг з ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів та не може бути покладений в основу обвинувачення. Такого висновку дійшов Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду при розгляді справи 761/28347/15-к.
Реєстр є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у пункті 1 Глави 2 Розділу І Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 69 від 17липня 2012 року, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру.
Дослідивши надані в судовому засідання показання потерпілого ОСОБА_9 , суд вважає їх правдивими та такими, які відповідають обставинам викладеним в обвинувальному акті щодо заволодінням майном потерпілого обома обвинуваченими.
Судом надано оцінку показам ОСОБА_5 , наданим в судовому засіданні, в тому числі з яких встановлено, що він разом з ОСОБА_7 мав намір зайти на Центральний ринок. Однак, як виявилось, їм необхідно було зайти по дорозі саме в ту аптеку, в яку зайшов потерпілий, що тримав в руках мобільний телефон. При виході з аптеки ОСОБА_5 терміново потрібно було комусь зателефонувати, у зв`язку з чим він і попросив у потерпілого телефон. Після отримання негативної відповіді, ОСОБА_5 просив потерпілого набирати різні номери мобільних операторів, а ОСОБА_7 в цей час залишався поряд з ОСОБА_5 та не пішов у своїх справах. Тобто, у обвинувачених була домовленість щодо спільного вчинення злочинних дій щодо потерпілого, оскільки весь цей час вони залишались вдвох та діяли спільно.
Перебування по АДРЕСА_4 , разом з потерпілим ОСОБА_9 двох осіб чоловічої статі підтвердив і свідок ОСОБА_10 , який повідомив в судовому засіданні, що він проходив поряд та підходив привітатись з ОСОБА_9 . Із показів даного свідка судом встановлено, що вказані двоє осіб перебували поряд із ОСОБА_9 досить значний проміжок часу, поки свідок підійшов та зайшов до аптеки, придбав ліки та вийшов, пішовши у протилежному напрямку.
З показань потерпілого, саме обоє обвинувачених разом відтиснули його до рогу будинку (в менш людне місце) та продовжили свої протиправні наміри щодо заволодіння майном потерпілого. Встановлено, що ОСОБА_7 наносив удари потерпілому по тулубу, від яких останній захищався виставляючи руки вперед. В цей час ОСОБА_5 дістав ніж та приклав його лезо до шиї потерпілого. В результаті таких злагоджених дій обвинувачених, потерпілий віддав їм мобільний телефон та наявні в нього грошові кошти в сумі 300 грн. Продовжуючи, свої злочинні дії, ОСОБА_7 в цей час перевіряв інші кармани потерпілого на наявність цінних речей. Однак, нічого не знайшовши, вони відпустили потерпілого.
Тобто в діях обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 наявні ознаки складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Покази потерпілого узгоджуються з показами свідка ОСОБА_12 та письмовими доказами у справі, такими як протоколи пред`явлення для впізнання за фотознімками, слідчим експериментом за участю потерпілого, протоколом огляду місця події та протоколом обшуку у приміщенні за адресою проживання ОСОБА_5 .
Зокрема, згідно протоколу обшуку від 06.03.2018, який проведено у присутності понятих, у помешканні ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , в приміщенні кімнати у тумбі виявлено належні ОСОБА_5 два розкладних ножі із чорними руків`ями, один з яких перемотаний скотчем. Під час обшуку виявлено та вилучено також мобільний телефон білого кольору марки «Bravis» та дві сім-карти.
Саме один із вилучених у ОСОБА_5 ножів упізнав потерпілий ОСОБА_9 як ніж, яким ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 погрожував йому 22.02.2018 під час заволодіння його майном, що підтверджується протоколом пред`явленням речей для впізнання від 28.03.2018.
Вказані дії обох обвинувачених вказують на їх попередню домовленість, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 не лише не припинив дій обвинуваченого ОСОБА_5 , а й виконував свою обумовлену роль у скоєні злочину обшукував кишені потерпілого та наніс кілька ударів руками по тулубу, з метою залякування останнього та подолання волі до опору. Відібрані у потерпілого грошові кошти витрачені на власні потреби обвинувачених, а мобільний телефон ОСОБА_5 продав на центральному ринку.
В частині щодо продажу мобільного телефону покази обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_11 , який здійснює продаж мобільних телефонів на центральному рину, та який підтвердив, що саме він придбав мобільний телефон «Хіаоmі Note 4» у неробочому стані.
На глибоке переконання суду, показання обвинувачених щодо невизнання вини є нічим іншим як лінією захисту з метою уникнення призначеного покарання за вчинення злочину щодо потерпілого ОСОБА_9 .
Кваліфікація злочину це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи, шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом України, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.
За своєю суттю і змістом, кваліфікація злочинів завжди пов`язана із необхідністю обов`язкового встановлення та доказування кримінально-процесуальними й криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акт її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини Кримінального кодексу України.
Частиною 2 статті 187 КК України передбачено кримінальну відповідальність за напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Розбій як злочин проти власності (стаття 187 КК) - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.
Під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті. Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.
Згідно пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», небезпечне для життя чи здоров`я насильство (стаття 187, частина третя статті 189 КК) це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.
Отже, в разі вчинення розбою, посягання відбувається на два об`єкти власність та життя і здоров`я потерпілого. Критерієм, який відрізняє ці два суміжні склади злочинів є ознака насильства для життя і здоров`я потерпілого.
Однією із характеризуючих ознак розбою є саме насильство (погроза застосування такого насильства), метою якого є намір одразу подолати опір потерпілого й упередити його протидію нападу. Агресивність і спрямованість таких дій на подолання опору по відношенню до особи, яка зазнала нападу, є відмінною ознакою від грабежу.
Погроза застосування фізичного насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (погроза вбити, заподіяти тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, легке тілесне ушкодження з розладом здоров`я або втратою працездатності) має місце тоді, коли винна особа, висловлюючи її у будь-якій формі (словами, жестами, демонстрацією зброї тощо), бажає, щоб у потерпілого склалось враження, що якщо він протидіятиме нападнику або не виконає його вимог, ця погроза буде реалізована, а у потерпілого дійсно таке враження склалось.
Оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає, що винуватість обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, доведена досудовим розслідуванням та знайшла повне підтвердження в судовому засіданні.
Аналізуючи та оцінюючи обставини справи, показання обвинувачених та всі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового слідства, а тому його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 187 КК України, як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Аналізуючи та оцінюючи обставини справи, показання обвинувачених та всі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового слідства, а тому його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 187 КК України, як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченим покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65 67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, та особи обвинуваченого.
Відповідно до вимоги ОСК ГУНП України в Херсонській області № 2396/201 від 01.03.2018 ОСОБА_5 в силу ст. 89 КК України є раніше не судимим.
Згідно характеристики виданої головою правління ГО «Вінницьке міське дачно-житлове об`єднання «Вінницькі Хутори №1» на ім`я ОСОБА_5 , будь яких письмових заяв та скарг від мешканців масиву не надходило, однак неодноразово надходили скарги в усній формі від мешканців масиву про антигромадську поведінку громадянина ОСОБА_5 .
Згідно довідки №652 від 05.03.2018 КП ВОНД «Соціотерапія» ОСОБА_5 перебуває на диспансерному наркологічному обліку з 18.04.2003 з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів.
Відповідно до довідки КЗ «ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка» №20/1160 від 12.03.2018 вбачається, що ОСОБА_5 за даними архіву та картотеки диспансерного відділення станом на 04.03.2018 не значиться.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого.
Відповідно до вимоги ОСК ГУНП України у Вінницькій області № 4421/201 від 20.04.2018 ОСОБА_7 є раніше не судимим.
Згідно характеристики МКП «Житлово-експлуатаційна контора №7» ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується позитивно.
Відповідно до довідки КЗ ВОНД «Соціотерапія» № 1187 від 25.04.2018 ОСОБА_7 на диспансерному наркологічному обліку в даному закладі не перебуває.
Відповідно до довідки КЗ «ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка» №20/2218 від 02.05.2018 вбачається, що ОСОБА_7 за даними архіву та картотеки диспансерного відділення станом на 25.04.2018 не значиться.
Згідно висновку ВОНД «Соціотерапія» №84 від 14.07.2020 року ОСОБА_7 в період часу до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_7 на хронічне психічне захворювання не страждав, перебував поза будь яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів не потребує.
Також судом враховано наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинувачених.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 згідно ст. 66 КК України не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
На підставі викладеного, з урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого ОСОБА_5 , який є особою не судимою в силу вимог ст. 89 КК України, наявності скарг сусідів по місцю проживання щодо його антисоціальної поведінки, на шлях виправлення не став та вчинив злочин проти проти власності з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи. У обвинуваченого відсутні міцні соціальні зв`язки, офіційно не працевлаштований, вину не визнав, відтак суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та його перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства, а покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини 2 статті 187 КК України.
На підставі викладеного, з урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше не судимий, не визнав свою вину, щиро не розкаявся, тому суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та його перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства, а покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
Відповідно до ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині КК України.
Вчинення злочину з корисливих мотивів у чинному законодавстві про кримінальну відповідальність розуміється бажання винного одержати внаслідок вчинення кримінального правопорушення матеріальні блага для себе чи інших осіб, одержати або зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат, досягти іншої матеріальної вигоди, тощо.
З огляду на наведене, приймаючи до уваги, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 визнані винними у вчиненні тяжкого корисливого злочину, за вчинення якого законом передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, враховуючи обставини його вчинення, суд приходить до висновку, що необхідно застосувати додаткове покарання у виді конфіскації майна.
Крім того, судом було досліджено протокол затримання, згідно якого ОСОБА_5 було затримано 07.03.2018. Також судом досліджено ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 07.03.2018, якою до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 27.06.2018 ОСОБА_5 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, та останнього було звільнено з-під варти в залі суду.
З урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_5 необхідно зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 07.03.2018 року по 27.06.2018 року включно.
Вирішуючи заявлений потерпілим ОСОБА_9 у порядку ст. ст. 127-129 КПК України цивільний позов до ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про стягнення на його користь завданої злочином матеріальної шкоди у розмірі 4 326,60 грн., суд приймає до уваги положення ст. 128 КПК України, ст. 1177 ЦК України, відповідно до яких особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, а також те, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 218 ЦК України зазначено, що заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.
Враховуючи вище викладені обставини ОСОБА_5 та ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 України, внаслідок неправомірних дій останніх, була завдана матеріальна шкода потерпілому ОСОБА_9 , оскільки було викрадено його мобільний телефон, який згідно висновку експерта оцінено 4026, 60 коп., та грошові кошти в сумі 300 грн. Саму таку суму потерпілий просить стягнути з обвинувачених за завдану йому матеріальну шкоду.
Дослідивши надані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 завданої злочином майнової шкоди на загальну суму 4326,60 грн., знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а тому позов підлягає до задоволення повністю.
Згідно ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 286 (двісті вісімдесят шість) гривень в рівних частинах.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст., 370, 374 КПК України та ст. 50, 65-67, 187 КК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_5 строк тримання під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження з розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі з 07.03.2018 по 27.06.2018 включно.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання та приведення вироку до виконання.
Визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його фактичного затримання та приведення вироку до виконання.
Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи у кримінальному провадженні в сумі 286 (двісті вісімдесят шість) гривень в рівних частинах.
Цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в рівних частках на користь ОСОБА_9 4326,60 гривень у відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди.
Скасувати арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.03.2018 на тимчасово вилучене майно 06.03.2018 під час проведення обшуку, які належали ОСОБА_5 .
Речові докази по кримінальному провадженню № 0000728, а саме:
-одну пару чоловічих кросівок чорного кольору марки «Columbia», чоловічі спортивні штани чорного кольору марки «Аdidas», пара чоловічих кросівок чорного кольору «Bona» «Sport», чоловічу куртку чорного кольору марки «Columbia», які належать ОСОБА_5 - повернути власнику ОСОБА_5 ;
-металевий розкладний ніж з надписом «Biacke», металевий ніж розкладний з надписом «Samurai» - знищити;
-мобільний телефон білого кольору марки «Bravis» з сім-картою «Київстар» № НОМЕР_2 та сім-картою «Київстар» № НОМЕР_3 повернути ОСОБА_5 ;
-оптичний ком пакт-диск з інформацією ТОВ «Лайфселл» про абонентський номер НОМЕР_1 залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення, копію вироку направити учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя: