Справа № 297/1368/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/256/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційними скаргами захисників обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 08 червня 2018 року,
з участю прокурора ОСОБА_10 ,

перекладачів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

захисників обвинувачених

адвокатів ОСОБА_13 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

встановила:
цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.2 ст. 296 КК України до двох років позбавлення волі; за ч.3 ст. 369 КК України до чотирьох років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, без конфіскації майна.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 ,

засуджено за ч.2 ст. 296 КК України до двох років позбавлення волі; за ч.3 ст. 369 КК України до чотирьох років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 постановлено рахувати з дня їх затримання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено попередній грошову заставу, в розмірі 32 000 грн.

Вирішено питання застави, заходів забезпечення кримінального провадження та речових доказів.

Згідно вироку суду, 08 квітня 2017 року о 14 год. 57 хв., ОСОБА_7 знаходячись в громадському місці, у приміщенні магазину «АВС» по вул. Лучкая, 5, в м. Берегово, спільно з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителем АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, з хуліганських спонукань, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх караність, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі та правилами поведінки, які склались у суспільстві, наніс потерпілому ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителю АДРЕСА_3 , два удари в область голови, в результаті чого, спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді садна на шкірних покривах чола зліва, на фоні якого садно, яке відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я та незначну стійку втрату працездатності, яке виникло по механізму дії під кутом, що підтверджується висновком експерта №67 від 12 квітня 2017 року.

Крім цього, 08 квітня 2017 року о 14 год. 57 хв. ОСОБА_6 , знаходячись в громадському місці, на площадці магазину «АВС» по вул. Лучкая, 5, в м. Берегово спільно з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, з хуліганських спонукань, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх караність, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі та правилами поведінки, які склались у суспільстві, заподіяв потерпілому ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителю АДРЕСА_3 , тілесні ушкодження у вигляді вивиху головки правої плечової кістки, яке відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та незначну стійку втрату працездатності, що виникло по механізму розтягування та підтверджується висновком експерта № 67 від 12 квітня 2017 року.

Крім цього, ОСОБА_6 , за попередньою змовою із ОСОБА_7 , надали пропозицію старшому слідчому слідчого відділу Берегівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області капітану поліції ОСОБА_15 про передачу останньому грошових коштів в якості неправомірної вигоди за не притягнення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності по кримінальному провадженню №0000270, відомості про яке 09 квітня 2017 року внесено до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України.

Крім цього, 12 квітня 2017 року ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 під час зустрічі з старшим слідчим СВ Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_15 , яка мала місце у його службовому кабінеті №34, а саме адмінбудівлі Берегівського ВП, що за адресою: м. Берегово, вул. Сечені,13, пропонували передати грошові кошти в якості неправомірної вигоди ОСОБА_15 за не притягнення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності по кримінальному провадженню №0000270, відомості про яке 09 квітня 2017 року внесені до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України.

У подальшому, 20 квітня 2017 року о 15 год. 15 хв. ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, знаходячись у приміщенні службового кабінету №34 старшого слідчого СВ Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_15 , а саме адмінбудівлі Берегівського ВП, що за адресою: м. Берегово, вул. Сечені, 13, пропонували щодо не притягнення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності по кримінальному провадженню №0000270, відомості про яке 09 квітня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та за вказані дії передали грошові кошти в сумі 150 доларів США ОСОБА_15 , що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 20 квітня 2017 року становить 4 018,05 грн. в якості неправомірної вигоди.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 покликається на те, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим.

Зазначає, що з пояснень ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_14 , а також із наявних в матеріалах справи відеозаписів камер спостереження вбачається, що бійку почав ОСОБА_7 , в свою чергу, ОСОБА_6 не порушував громадський порядок і не вчиняв дій, щоб спричинити тілесні ушкодження потерпілому.

Вважає, що в діях ОСОБА_6 відсутній склад злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України.

Крім цього, на думку апелянта, суд першої інстанції при винесенні вироку поверхнево та упереджено дослідив обставини кримінального провадження і передчасно визнав ОСОБА_6 винним за ч.3 ст. 369 КК України.

Акцентує, що при передачі коштів у розмірі 150 долларів США, ОСОБА_6 повідомив, що такі він дав ОСОБА_7 для сплати потерпілому ОСОБА_16 матеріальної шкоди за порваний ланцюжок, однак, місцевий суд критично оцінив такі показання.

Наголошує на недопустимості ряду письмових доказів у зв`язку із порушенням права на захист ОСОБА_6 , який не володіє на достатньому рівні українською мовою, та якому не було роз`яснено його прав і не забезпечено участь перекладача.

Також, звертає увагу на те, що суд не дослідив свідоцтва про народження дітей, як доказів наявності стійких соціальних зв`язків ОСОБА_6 .

Просить скасувати вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 08 червня 2018 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Крім цього, просить повторно дослідити: протокол про результати проведення негласних слідчих дій від 25 квітня 2017 року (а.с. 196-199); протокол про результати проведення негласних слідчих дій від 25 квітня 2017 року (а.с. 192-195); протокол огляду від 20 квітня 2017 року (а.с. 18-21); відеозаписи з камер відеоспостереження, які зберігаються в матеріалах справи; характеристику ОСОБА_6 ; свідоцтва про народження дітей ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 покликається на те, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим.

Зазначає, що не погоджується із висновком суду щодо встановлених обставин вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, також, вважає передчасним визнання ОСОБА_7 винним за ч.3 ст. 369 КК України, оскільки, на думку апелянта, місцевий суд при винесенні вироку поверхнево та упереджено дослідив обставини кримінального провадження в цій частині.

Акцентує на недопустимості ряду письмових доказів, а саме: протоколу про результати проведення негласних слідчих дій від 25 квітня 2017 року; протоколу про результати проведення негласних слідчих дій від 25 квітня 2017 року та протоколу огляду від 20 квітня 2017 року, оскільки такі були складені з порушенням права ОСОБА_7 на захист, який не володіє на достатньому рівні українською мовою, та якому не було роз`яснено його прав і не забезпечено участь перекладача.

Просить скасувати вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 08 червня 2018 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Крім цього, просить повторно дослідити протокол про результати проведення негласних слідчих дій від 25 квітня 2017 року (а.с. 196-199); протокол про результати проведення негласних слідчих дій від 25 квітня 2017 року (а.с. 192-195); протокол огляду від 20 квітня 2017 року (а.с. 18-21); відеозаписи з камер відеоспостереження, які зберігаються в матеріалах справи; характеристику ОСОБА_7

10 травня 2022 року до апеляційного суду надійшла письмова промова в судових дебатах, в якій захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_13 покликається на те, що вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 08 червня 2018 року є незаконним і необґрунтованим у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що у матеріалах кримінального провадження №0000270 відсутня постанова керівника органу досудового розслідування - керівника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визначення уповноважених осіб, які здійснюватимуть повноваження слідчих у вищевказаному кримінальному провадженні, що обумовлює недопустимість всіх доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані особою, яка не мала на те законних повноважень.

Акцентує, що недопустимими доказами є протоколи про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 25 квітня 2017 року №305пт/42-06 та №306пт/42-06, оскільки у матеріалах кримінального провадження № 0000270 відсутнє процесуальне рішення слідчого чи прокурора про залучення особи, а саме ОСОБА_15 до проведення негласних слідчих (розшукових) дій та не зазначено, зокрема, тип спеціальних технічних засобів, якими здійснювався аудіо, - відео контроль обвинуваченого ОСОБА_6 , їх найменування, марка, модель, серійний номер чи інший елемент, що дає змогу їх ідентифікувати.

Також наголошує, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що старший оперуповноважений Закарпатського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України підполковник поліції ОСОБА_17 , який складав вищезазначені процесуальні документи, був уповноважений на їх складання керівником відповідного оперативного підрозділу.

До початку апеляційного розгляду, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_13 подав клопотання, в якому просить звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ч.1 ст. 49 КК України та закрити в цій частині кримінальне провадження згідно п.1 ч.2 ст. 284 КК України.

Із аналогічним усним клопотанням, яке підтримав обвинувачений ОСОБА_7 , до апеляційного суду звернувся і захисник останнього адвокат ОСОБА_9 .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та виступи їх захисників адвокатів ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , які підтримали клопотання про звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, а в частині засудження останніх за ч.3 ст. 369 КК України просять скасувати вирок і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, думку прокурора, який не заперечив щодо застосування відносно обвинувачених положень ст. 49 КК України та звільнення їх від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 296 КК України, а в частині визнання винуватості ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369 КК України просить залишити вирок суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Так, ст. 49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Зокрема, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у законі строки, які диференційовані залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Наведене узгоджується з роз`ясненнями, що містяться у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України, «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року.

Зокрема, п.3 ч.1 ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину.

За змістом ст. 49 КК України закінчення строків давності є безумовною та імперативною підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності здійснюється в порядку, передбаченому ст. 284 КПК України.

Виходячи із встановленої ст. 12 КК України класифікації кримінальних правопорушень, інкриміноване обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 296 КК України, є нетяжким злочином.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили вищезазначене кримінальне правопорушення 08 квітня 2017 року і з цього часу минуло більше п`яти років.

Відтак, колегія суддів вважає обґрунтованим клопотання сторони захисту і приходить до висновку про те, що наявні усі необхідні підстави для звільнення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 296 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, отже, вирок суду в цій частині підлягає скасуванню, а кримінальне провадження відносно останніх закриттю, відповідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

В свою чергу, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого їм за ч.3 ст. 369 КК України кримінального правопорушення, за яке їх засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, ретельно дослідженими й перевіреними в судовому засіданні, яким дана об`єктивна правова оцінка.

Так, свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що у його провадженні перебували матеріали кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Зазначив, що в ході проведення слідчих дій, а саме 12 квітня 2017 року, в службовому кабінеті ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пропонували йому неправомірну вигоду за закриття щодо них кримінального провадження, однак, він категорично відмовився від такої пропозиції, а в подальшому звернувся з рапортом до керівництва, після чого було внесено відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення. 20 квітня 2017 року ОСОБА_6 передав йому в службовому кабінеті грошові кошти в сумі 150 доларів США, за закриття кримінальне провадження відносно нього та ОСОБА_7 .

Згідно протоколу про проведення негласних слідчих дій від 25 квітня 2017 року аудіо-, відеоконтроль стосовно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , який проводився 20 квітня 2017 року в період з 11:00 год. по 12:30 год., ОСОБА_6 надав пояснення про обставини вчинення хуліганських дій 08 квітня 2018 року в магазині «АВС», а в подальшому, зафіксовано запитання ОСОБА_6 , адресоване слідчому ОСОБА_15 щодо можливості закриття кримінального провадження відносно нього та ОСОБА_7 (а.с. 196-199).

Відповідно до протоколу про результати проведення негласних слідчих дій від 25 квітня 2017 року аудіо-, відеоконтроль стосовно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , який проводився 20 квітня 2017 року в період з 14:30 год. по 15:10 год., ОСОБА_6 надав слідчому ОСОБА_15 150 доларів США, за закриття кримінального провадження відносно нього та ОСОБА_7 (а.с. 192-195).

Згідно протоколу огляду від 20 квітня 2017 року, в ході слідчої дії оглянуто кабінет №34 СВ Берегівського ВП в Закарпатській області ОСОБА_15 , де знаходились обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Слідчий ОСОБА_15 повідомив, що під час дачі пояснень по кримінальному провадженню №0000270, ОСОБА_6 дістав з кишені грошові кошти в сумі 150 доларів США, які поклав на стіл, та у відповідь на його запитання щодо їх призначення, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зазначили, що такі надають за закриття щодо них кримінального провадження (а.с. 18-21).

Вищенаведені обставини відображені у переглянутому судом першої інстанції відеозаписі із службового кабінету слідчого.

Також, оглянуто в судовому засіданні відеозапис, який проведено в службовому кабінеті №34 СВ Берегівського ВП в Закарпатській області ОСОБА_15 , з якого вбачається, що у обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вилучено грошові кошти в сумі 150 доларів США та власні речі, які при них знаходилися.

Дані докази, в сукупності, на думку колегії суддів, всупереч доводам обвинувачених та сторони захисту, належно оцінені та вірно покладені в основу обвинувального вироку, а відтак, не виникає сумнівів щодо об`єктивності та достовірності встановлених судом першої інстанції фактичних обставин вчинення обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 корупційного злочину.
Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що, враховуючи специфіку вчинення корупційних кримінальних правопорушень, їх високу латентність, отримання доказів в цьому кримінальному провадженні не було можливим інакше, як за допомогою комплексу синхронізованих негласних заходів фіксації фактичних даних.

Перевіряючи та оцінюючи відповідно до вимог ч.2 ст. 91 та ст. 94 КПК України заходи, які були санкціоновані судом, зокрема, порядок застосування заходів, які тимчасово обмежували конституційні права і свободи обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , колегія суддів приходить до висновку, що такі, всупереч покликанням сторони захисту, проводились на законних підставах з дотриманням вимог КПК України, а їх результати, відображені у процесуальних документах, містять допустимі об`єктивні дані, що, на переконання колегії суддів, доводять вину обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369 КК України, а саме, щодо пропозиції, надання службовій особі, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення в інтересах того, хто пропонує, будь-якої дії з використанням службового становища, за попередньою змовою групою осіб.

Також, колегія суддів вважає, що не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону відсутність ідентифікаційних ознак та характеристик технічних засобів фіксації і носіїв інформації, які застосовувалися, та відсутність відомостей щодо умов і порядку їх використання, посилання на оригінальні примірники носіїв інформації та порядку виготовлення копій, з огляду на наступне.

Так, аудіо-, відеоконтроль особи є різновидом втручання у приватне спілкування, яке проводиться без її відома на підставі ухвали слідчого судді, якщо є достатні підстави вважати, що розмови цієї особи або інші звуки, рухи, дії, пов`язані з її діяльністю або місцем перебування тощо, можуть містити відомості, які мають значення для досудового розслідування (ст. 260 КПК України).

Відомості про номенклатуру, наявність, технічні характеристики спеціальних технічних засобів чи спеціальної техніки, що розкривають найменування, принцип дії чи експлуатаційні характеристики технічних засобів розвідки, спеціальних технічних засобів чи спеціальної техніки, призначених для здійснення та забезпечення оперативно-розшукової діяльності становлять державну таємницю, тобто право обмеження на розкриття у кримінальному провадженні відомостей, визначених ст. 246 КПК України, обумовлено віднесенням їх до державної таємниці та потребою зберігати таємні поліцейські методи розслідування злочинів (постанова ККС ВС у справі № 585/1899/17 від 20 травня 2020 року, постанова Об`єднаної палати ККС ВС у справі №554/5090/16-к від 29 березня 2021 року).

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що сторона захисту не ініціювала в суді першої інстанції дослідження відповідними спеціалістами або експертами у порядку, передбаченому КПК України, носіїв інформації та технічних засобів, за допомогою яких отримано інформацію в результаті НСРД у цьому кримінальному провадженні, тобто не ставила під сумнів достовірність цих доказів.

Твердження захисту про зберігання саме копій накопичувачів інформації в матеріалах справи жодним чином не обґрунтовано.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що наведені аргументи щодо форми протоколів за результатами НСРД є проявом надмірного формалізму, не ґрунтуються на вимогах КПК України і не впливають на висновки суду щодо достовірності відповідних доказів.

З огляду на вищезазначене, на переконання колегії суддів, безпідставним є клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_13 про необхідність дослідження флеш-накопичувача інформації microSD., на якому містяться аудіо- та відеозаписи, зроблені в ході проведення в межах кримінального провадження № 0000270 негласних слідчих (розшукових) дій (аудіо, - відео контролю особи), які проводилися 20 квітня 2017 року та протоколів про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 25 квітня 2017 року №305пт/42-06, №306пт/42-06, виходячи з положень ч.3 ст. 404 КПК України, оскільки такі повно та без порушень досліджений судом першої інстанції.

При цьому, Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що у разі, коли суд першої інстанції дослідив усі можливі докази з дотриманням засади безпосередності, а суд апеляційної інстанції погодився з ними, апеляційний суд не має потреби знову досліджувати ці докази в такому ж порядку, як це було зроблено в суді першої інстанції (Постанови Верховного Суду у провадженнях №51-1208км18, № 51-297км19, № 51-1139км18).
Що стосується покликання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_13 про відсутність процесуального рішення про призначення слідчого для здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000270, яке згідно висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду виноситься у формі постанови, то колегія суддів звертає увагу на те, що хоча в матеріалах цього кримінального провадження відсутня постанова керівника органу досудового розслідування про визначення слідчого, разом з тим, наявне відповідне письмове доручення (т.1 а.с. 2).

Так, Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду у своїй постанові від 25 серпня 2021 року у справі № 663/267/19 прийшов до висновку, що визначення керівником органу досудового розслідування слідчого на підставі процесуального документа доручення не порушує вимог процесуального закону.
Своє рішення суд мотивував тим, що хоча згідно ст. 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови, однак за змістом п.п.8, 17 ч.1 ст. 3 КПК України керівник органу досудового розслідування і слідчий є самостійними суб`єктами, повноваження яких визначено в окремих статтях КПК України 39 та 40. Положення ст. 110 КПК України не містять імперативних приписів про те, що керівник органу досудового розслідування приймає своє рішення у формі постанов.
Отже, колегія суддів вважає, що повноваження керівника органу досудового розслідування визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, у формі письмового доручення, яке містить ті самі реквізити, що й постанова, зокрема: посаду особи керівника органу досудового розслідування, час і місце складання доручення, підстави для його складання (статті 39, 214 КПК), не суперечать вимогам ст. 39 КПК України та є достатнім документом для наділення слідчого повноваженнями здійснювати досудове розслідування в конкретному кримінальному провадженні.
Прийняття рішення саме у такій письмовій формі (а не у формі постанови), на думку колегії суддів, не свідчить, що досудове розслідування здійснювалося неуповноваженою особою і що отримані під час такого розслідування докази є недопустимими з цих підстав.
Відтак, вищенаведені обставини, на переконання колегії суддів, свідчать про безпідставність доводів захисника адвоката ОСОБА_13 з цього приводу.

Також, не заслуговують на увагу доводи апеляційних скарг захисників про незабезпечення участі перекладача та порушення права на захист обвинувачених які, як стверджує сторона захисту, не володіють на достатньому рівні українською мовою, та не могли спілкуватись із слідчим ОСОБА_15 , який не розуміє угорської мови, оскільки, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від народження є громадянами України, освіту отримали у школах з навчанням українською мовою, а відтак, на переконання колегії суддів, достатньою мірою володіють державною мовою, що дозволяє належним чином реалізувати їх процесуальні права та обов`язки і спілкуватись у побуті.

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, як на стадії досудового розслідування кримінального провадження, так і під час судового розгляду, обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було роз`яснено їх процесуальні права та забезпечено участь захисників і перекладача, а також вручено копії процесуальних документів рідною для них мовою.

Що стосується призначеного обвинуваченим покарання за ч.3 ст. 369 КК України, то колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винних, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, призначив таке у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, яке є необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З врахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку місцевого суду в частині засудження обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 за ч.3 ст. 369 КК України та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційні скарги захисників обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задоволити частково.
Вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 08 червня 2018 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 змінити.
Скасувати вирок суду в частині засудження ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності та звільнити від кримінальної відповідальності.
Кримінальне провадження в цій частині щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України закрити.
Виключити з мотивувальної та резолютивної частин вироку суду покликання на положення ч.1 ст. 70 КК України.
В решті вирок залишити без зміни.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4