КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/1954/22
Провадження № 1-кп/552/196/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.05.2022 року Київський районний суд м. Полтави у складi:

головуючого ОСОБА_1 ,

при секретарi ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м. Полтавi кримінальне провадження 0000162 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянина України, освiта середня, не одруженого, військовослужбовця строкової військової служби, водія-коваля взводу забезпечення навчального процесу військового інституту танкових військ НТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », ранiше судимого 29.11.2021 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.4 ст.407 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, -

встановив:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем строкової військової служби, у військовому званні «солдат», перебуваючи на посаді водія - коваля взводу забезпечення навчального процесу роти навчально-бойового озброєння та техніки батальйону забезпечення навчального процесу ІНФОРМАЦІЯ_2 », реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до цієї частини, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст.ст.65, 68 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.ст.1,2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин, з метою ухилитися від військової служби, 14.04.2022 самовільно залишив розташування військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківського політехнічного інституту», який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в умовах воєнного стану, та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 17.04.2022.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.5 ст.407 КК України, як самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині першій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем строкової служби.

У судовому засіданні ОСОБА_4 вину в вчиненні кримінальному правопорушенні визнав повністю та розповів, що під час проходження строкової служби без дозволу командира, злякався обстрілів та самовільно залишив військову частину 14 квітня 2022 року. Зрозумівши, що накоїв, через три дні він добровільно з`явився із зізнанням у вчиненому до правоохоронних органів. Щиро розкаюється у вчиненому, просить суворо не карати та не позбавляти його волі.

Відповідно до ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

При обранні міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У силу ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

У силу ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого є рецидив злочинів.

ОСОБА_4 здоровий, лікування в примусовому порядку не потребує.

Хоча ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, але враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують вину обвинуваченого, те що він добровільно з`явився із зізнанням через три дні після самовільного залишення місця служби, а також з врахуванням інших конкретних обставин кримінального провадження, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.5 ст.407 КК України.

Разом із цим, приймаючи до уваги те, що ОСОБА_4 будучи раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 КК України на шлях виправлення не став та знову вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку, суд вважає, що його виправлення не можливе без відбування покарання.

При цьому, остаточне покарання ОСОБА_4 необхідно визначити за правилами ст.71 КК України.

Крім того, з метою забезпечення виконання вироку суду ОСОБА_4 необхідно залишити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.368, 373, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України - три роки три місяці позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України до покарання призначеного за даним вироком, приєднати частину невідбутого покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.11.2021 та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання три роки шість місяців позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання, тобто з 02 травня 2022 року.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляцiйного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває пiд вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копiї вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1