Провадження № 1-кп/161/275/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 29 березня 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в режимі відеоконференції кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002402 від 02.10.2021, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с.Усть-Большерецьк Камчатської області російської федерації, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня спеціальна, пенсіонер, не працює, раніше несудимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В

Обвинувачений ОСОБА_3 01 жовтня 2021 року близько 21.20год, в темну пору доби, керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ-SENS TF698K-74», р.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись ним автодорогою по вул.Конякіна в м.Луцьк у напрямку вулиці Карбишева зі сторони вулиці Гордіюк, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, який розташовується поблизу буд.№12а вул.Конякіна в м.Луцьк, не вибрав безпечної швидкості, проявив безпечність та неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, відволікся від її спостереження, тим самим, всупереч вимогам пунктів 2.3(б); 12.1, 12.3, 18.1 ПДР України, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, таким чином не надав дорогу пішоходу ОСОБА_6 , який здійснював перетин проїзної частини дороги по нерегульованому пішохідному переході з права на ліво відносно руху автомобіля, та здійснив наїзд на останнього.

Внаслідок вищевказаних грубих порушень Правил дорожнього руху України водій ОСОБА_3 , своїми необережними протиправними діями, які знаходяться в прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, спричинив пішоходу ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичної експертизи №838 від 02.11.2021, тілесні ушкодження у вигляді: відкритого уламкового перелому обох кісток лівої гомілки в середній третині зі зміщенням відламків; рвана рана середньої третини лівої гомілки; забійна рана задньої поверхні лівої ліктьової ділянки, що за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Таким чином, у прямому причинному зв`язку із даною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками є грубі порушення водієм ОСОБА_3 , «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, а саме: п. п. 2.3(б), 12.1, 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_3 інкримінується вчинення необережних протиправних дій, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, тобто вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст.286 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно керуючи автомобілем «ЗАЗ-SENS TF698K-74» здійснив наїзд на потерпілого ОСОБА_6 , який здійснював перетин проїзної частини дороги по нерегульованому пішохідному переході з права на ліво відносно руху автомобіля. У вчиненому щиро розкаявся, зазначив, що примирився з потерпілим, при цьому просив суд суворо його не карати.

Допитаний безпосередньо в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 підтвердив фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди, які зазначені в обвинувальному акті. Повідомив, що претензій на сьогоднішній день морального характеру до обвинуваченого не має, оскільки примирився з обвинуваченим, останній цікавиться станом здоров`я. Просив суд суворо не карати обвинуваченого, щодо міри покарання покладався на розсуд суду.

З висновку судово-психіатричного експерта №335 від 07.12.2021 вбачається, що в ОСОБА_3 в період скоєння інкримінованого правопорушення та в даний час виявляються ознаки простої шизофренії в стадії стійкої ремісії без виражених змін зі сторони психіки. Ступінь змін зі сторони психіки не така, щоб позбавляла чи позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії/бездіяльність та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, тобто ОСОБА_3 є осудним.
Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми необережними протиправними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки такі обставини підтверджені в ході розгляду кримінального провадження.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_3 повністю беззаперечно визнав свою винуватість, вперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, пенсіонер, є особою похилого віку, на обліку в лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку в психіатра.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи строк покарання, передбачений санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_3 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі ближче до мінімальної межі.

Також суд призначає і додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на мінімальний строк, з огляду на тяжкість вчиненого злочину, а також враховуючи те, що обвинувачений не працює, а керування транспортним засобом не є основним джерелом його доходу.

Крім того, призначене судом додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, буде певним запобіжником щодо попередження вчинення ОСОБА_3 порушень Правил дорожнього руху України в майбутньому.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Норма матеріального права, а саме ст.75 КК України, не містить заборони її застосування до осіб, котрі вчинили злочин, за який обвинувачується ОСОБА_3 .

Таким чином, враховуючи особу винного, його вік, конкретні обставини справи, приймаючи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає за можливе звільнити останнього від відбування основного покарання із випробуванням на підставі ст.75 КК України, встановивши при цьому мінімальний іспитовий строк, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Суд прийшов до висновку про можливість досягнення мети виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства за умови контролю за його поведінкою упродовж іспитового строку, адже обвинувачений ОСОБА_3 до вчинення злочину вів законослухняний спосіб життя, що підтверджується відсутністю даних про притягнення його до кримінальної чи адміністративної відповідальності, має постійне місце проживання. Стороною обвинувачення не надано суду жодних відомостей, що обвинувачений ОСОБА_3 до вчинення злочину мав девіантну поведінку.

Питання про речові докази та арешт майна суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 174 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення експертиз під час досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття основного покарання з випробовуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.10.2021 на майно, скасувати.

Речові докази у справі, а саме автомобіль марки «ЗАЗ-SENS TF698K-74», р.н.з. НОМЕР_1 , повернути за належністю ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави витрати за проведення експертизи в загальній сумі 2745 (дві тисячі сімсот сорок п`ять) гривень 92 копійки.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий