Провадження № 11-кп/824/2980/2022 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2022 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 07 червня 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хобі, Грузія, громадянина Грузії, з середньою освітою, не працюючого, не військовозобов`язаного, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання та реєстрації на території України, раніше судимого: вироком Деснянського районного суду м. Києва від 19 листопада 2019 року за ч.1 ст.185 КК України до трьох місяців арешту; вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 28 листопада 2019 року за ч.2 ст.185 КК України до двох років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком один рік, -

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 28 листопада 2019 року, до покарання призначеного даним вироком, остаточно призначено Мурусідзе Інвері покарання у виді 2 (двох) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.

Ухвалено строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його фактичного затримання - з 23 червня 2020 року, зарахувавши попереднє ув`язнення в строк відбуття покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишено без змін, продовжено тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Цим же вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 засуджено за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, вчиненого за наступних обставин.

23 червня 2020 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , перебував за адресою: м. Київ, проспект Соборності, 4, де в нього виник умисел, спрямований на вчинення крадіжки з автомобіля «МАН», д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований за вказаною адресою та був з відкритими вікнами.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, підійшов до вищевказаного автомобіля та через відкрите водійське вікно дістав із водійської панелі мобільний телефон марки «Самсунг Гелексі Джей 3», вартістю 520 гривень 40 копійок, належний ОСОБА_8 , який містився там на спеціальному тримачі.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_7 поклав вищевказаний мобільний телефон до кишені та з місця кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_8 матеріального збитку на суму 520 гривень 40 копійок.

Не погоджуючись із вказаним рішенням обвинуваченим ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, у якій він просить пом`якшити вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 07 червня 2022 року.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що при розгляді справи районним судом не було взято до уваги особу обвинуваченого, а саме: сімейне стан, наявність інвалідності, його стан здоров`я. Апелянт вказує, що в нього є мати пенсійного віку, яка має інвалідність та потребує постійного догляду, а він є єдиною особою, яка може надати такий догляд.

Обвинувачений ОСОБА_7 належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, клопотань про його участь в судовому засіданні та про відкладення судового засідання не надіслав.

Із урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, а також відсутності підстав для обов`язкової участі обвинуваченого в апеляційному розгляді, апеляційний суд приходить до переконання про можливість розгляду кримінального провадження без участі обвинуваченого ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю-доповідача, позицію прокурора, який вважав необґрунтованими вимоги апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягають із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Положеннями ст.50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відносяться до нетяжких злочинів, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, характеризується з посередньої сторони, стан здоров`я, спосіб життя, ту обставину, що він раніше судимий, у тому числі за вчинення злочинів проти власності, даний злочин вчинено в період іспитового строку, розлучений, на даний момент офіційно не працевлаштований, постійного місця проживання та реєстрації на території України не має, суспільно корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, та обґрунтовано дійшов висновку, що вказані обставини свідчать про підвищений рівень суспільної небезпечності його особи.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст.ст.66, 67 КК України судом першої інстанції не встановлено.

Із огляду на зазначене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства та про необхідність призначення йому покарання у межах санкції ч.2 ст.185 КК України, із урахуванням положень ст.71 КК України, у виді 2 років 4 місяців позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових кримінальних правопорушень і домірне скоєному, та призначене в межах санкції ч.2 ст.185 КК України. Підстав для застосування положень ст.ст.69, 75 КК України не встановлено. При цьому колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні покарання належним чином та в повному обсязі було враховано дані про особу обвинуваченого, а тому доводи апеляційної скарги щодо призначення занадто суворого покарання обвинуваченому не заслуговують на увагу, оскільки є необґрунтованими.

Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд приходить до переконання, що підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно відмовити, а вирок суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 07 червня 2022 року, щодо ОСОБА_7 без змін.

Головуючий :

Судді :