печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

адвоката ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 000370 від 14.05.2021,
В С Т А Н О В И В:
12.05.2022 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 000370 від 14.05.2021.

В обґрунтування вказаного клопотання адвокат зазначає, що при розгляді клопотання про накладення арешту на майно, ОСОБА_5 та його захисник, не були присутні, адвокат зазначає, що потреба у застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відпала, крім того, ОСОБА_5 не було повідомлено про підозру у вказаному кримінальному провадженні.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав клопотання, зазначив, що з матеріалів кримінального провадження не вбачається, що відносно грошових коштів ОСОБА_5 , який був допитаний в якості свідка, на які накладено арешт, існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що вони є доказом злочину, підлягають спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Окрім цього, на його думку, матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що існує потреба у застосуванні арешту майна (грошових коштів) свідка ОСОБА_5 , відносно якого органом досудового розслідування кримінального провадження не відкривалося та йому не повідомлялася підозра про вчинення будь-яких кримінальних правопорушень, передбачених особливою частиною КК України.

Вказав, що з моменту арешту майна (грошових коштів) ОСОБА_5 пройшло майже пів року, будь - які слідчі дії з вилученим майном, а саме грошовими коштами в сумі 306 420 гри. не проводилися, жодної експертизи не призначено, а тому зважаючи на викладене відпала потреба у перебуванні майна під арештом, а тому він підлягає скасуванню.

Слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання, вказав що арешт на вказані кошти не накладався, надав суду копію ухвали про надання дозволу на проведення обшуку від 22.11.2021, продемонстрував відео при вилучення грошових коштів.

Вивчивши клопотання, заслухавши позицію учасників розгляду, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить наступного висновку.

Судовим розглядом за наданими матеріалами встановлено, що відділом по розслідуванню кримінальних правопорушень, вчинених організованими злочинними групами Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000370 від 14.05.2021 року, за фактами можливого зловживання службовим становищем службовими особами ГУ ДПС у Полтавській області та ДПС України, які з корисливих мотивів, не вживають заходи із зупинення реєстрації податкових накладних суб`єктів господарювання, які мають ознаки фіктивності, що надає можливість учасникам транзитно-конвертаційного центру безперешкодно здійснювати протиправну діяльність з незаконного формування сум податкового кредиту та податкового зобов`язання ПДВ для суб`єктів господарської діяльності реального сектору економіки, а також здійснювати легалізацію грошових коштів, одержаних злочинним шляхом, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 364 КК України.

У ході проведення невідкладного обшуку автомобіля марки «HYNDAI GRANDER», 2008 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 було виявлено та вилучено кошти в сумі 306 420 гривень.

В межах даного кримінального провадження зазначені грошові кошти визнано речовими доказами, оскільки вони зберегли на собі сліди протиправної діяльності.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, як вбачається з резолютивної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 22.11.2021, клопотання слідчого по розслідуванню кримінальних правопорушень, вчинених організованими злочинними групами Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 про надання дозволу на проведення обшуку задовольнити частково та надано слідчим слідчої групи та прокурорам групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000370 від 14.05.2021 року дозвіл на проведення обшуку в автомобілі марки «HYNDAI GRANDER», 2008 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить на праві приватної власності ТОВ «ПОЛТАВСЬКИЙ ЗАВОД КВАРЦЕВОГО СКЛА» (), та яким користується його директор громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення знарядь кримінального правопорушення та майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а саме грошових коштів отриманих злочинним шляхом у сумі 306 420 гривень.

Таким чином, арешт на вилучене майно не накладався, оскільки в ухвалі про надання дозволу на проведення обшуку від 22.11.2021 прямо вказано про вилучення грошових коштів у сумі 306 420 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно положень ч.ч. 8, 9 ст. 236 КПК України, особи, у присутності яких здійснюється обшук, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу обшуку. Другий примірник протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей (за наявності) вручається особі, у якої проведено обшук, а в разі її відсутності - повнолітньому членові її сім`ї або його представникові.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 5 статті 9 КПК України, передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Виходячи з матеріалів скарги, встановлено, що в ухвалі слідчого судді від 22.11.2021, прямо вказано про вилучення грошових коштів, які адвокат просить суд зобов`язати слідчого/прокурора повернути, відтак, вказані кошти не є тимчасово вилученим майном.

За вказаних обставин, під час дослідження даного клопотання за наданими матеріалами, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності ОСОБА_5 , обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права. На даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав ОСОБА_5 та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить висновку про безпідставність вимог клопотання, а відтак у задоволенні його вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 100, 169-170, 175, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 000370 від 14.05.2021 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1