ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/290/22 Справа № 712/9380/20 Категорія: ч.2 ст. 286 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретарів судового засіданняОСОБА_5 ОСОБА_6 ,
за участі:
прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

представників потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , та захисника ОСОБА_11 в інтересах потерпілого ОСОБА_12 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 березня 2022 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борисоглібськ Воронізької області Російської Федерації, громадянина України, пенсіонера, одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на 1 рік, зобов`язавши у відповідності до ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирішено стягнути з ОСОБА_8 на користь Черкаської міської ради кошти, витрачені на лікування потерпілого ОСОБА_12 в КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» ЧМР в розмірі 6449 грн. 82 коп.
Вирішено стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.Ай» на користь ОСОБА_12 матеріальні збитки, завдані кримінальним правопорушенням в розмірі 40 972 грн. 78 коп. та 195 грн. 90 коп. моральної шкоди, а всього 41 168 грн. 68 коп.
Вирішено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 у відшкодування моральної шкоду, завданої кримінальним правопорушенням, в розмірі 20 000 грн. 00 коп.
Вирішено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 витрати на правову допомогу в розмірі 15 000 грн.
Вирішено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення експертизи в розмірі 8473 грн. 24 коп.
Вирішена доля речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України,

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.03.2022 ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 17.10.2019 близько 20 год., керуючи автомобілем Nissan Pathfinder 25D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись в місті Черкаси по вулиці Байди Вишневецького зі сторони будинку № 86 в напрямку до вулиці Благовісна, на регульованому перехресті з вулицею Надпільна поблизу будинку № 269, проявив неуважність та порушив вимоги:

- п. 2.3.6) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 8.7.3.є) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого сигнали світлофора мають такі значення: поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу;

- п. 10.1. Правил дорожнього руху України, відповідно до якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Під час руху він, керуючи автомобілем Nissan Pathfinder 25D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Байди Вишневецького зі сторони будинку № 86 в напрямку до вулиці Благовісна в місті Черкаси, зупинився перед регульованим перехрестям з вулицею Надпільна поблизу будинку №269 на забороняючий рух червоний сигнал світлофора. Після чого, діючи необережно, відновив рух автомобіля на забороняючий рух транспортних засобів поєднаний червоний і жовтий сигнал світлофора та почав перетинати перехрестя вулиці Байди Вишневецького з вулицею Надпільна. Перед початком руху ОСОБА_8 не переконався у безпеці своїх дій, проявив неуважність, своєчасно не виявив небезпеку у вигляді автомобіля ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по вулиці Надпільна зі сторони вулиці Святотроїцька в напрямку до вулиці Остафія Дашковича, тобто зліва направо по ходу руху автомобіля Nissan Pathfinder 25D, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого сталося зіткнення автомобілів Nissan Pathfinder 25D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіля ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_12 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 02-01/23 від 16.01.2020 отримав тілесні ушкодження: травму грудної клітки з переломом ребер зліва, забоєм обох легень, попаданням крові в ліву плевральну порожнину зі здавленням легені (лівобічний гемопневмоторакс), що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя; гематому (крововилив) правого очного яблука - до категорії легких тілесних ушкоджень.

Спричинення потерпілому ОСОБА_12 тяжких та легких тілесних ушкоджень знаходиться в причинному зв`язку відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №683/750/20-23 від 10.07.2020 з порушенням водієм автомобіля Nissan Pathfinder 25D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 вимог п.п. 8.7.3.є), 10.1 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вироком місцевого суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій просив вирок скасувати, та закрити кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що місцевим судом не надано належної оцінки доказам, наявним в матеріалах справи, а саме: даним відеозапису, на якому зафіксовано момент зіткнення автомобілів, і з якого вбачається, що автомобіль Nissan Pathfinder 25D під керуванням ОСОБА_8 рухався на зелений сигнал світлофору, а автомобіль ВАЗ 21099 під керуванням ОСОБА_12 відповідно на червоний; даним висновку фототехнічної експертизи №4/334 від 07.05.2020, згідно якої швидкість руху автомобіля ВАЗ 21099 становила близько 86,1-91,9 км/год., і встановлена швидкість є мінімальною, дійсна швидкість була більшою. Враховуючи дані докази, апелянт вважає, що саме дії водія автомобіля ВАЗ 21099 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками ДТП. Вказує, що висновки автомеханічної експертизи №683/750/20-23 від 10.07.2020 трактовані місцевим судом однобічно на користь потерпілого. Також апелянт посилається на те, що поза увагою суду залишилися докази, надані стороною захисту, а саме: висновок автотехнічної експертизи №4/66Е-20 від 06.10.2020, згідно якої при умові, що автомобіль ВАЗ 21099 рухався б з максимально дозволеною швидкістю в населеному пункті 50 км/год., то зіткнення з автомобілем Nissan Pathfinder 25D не відбулося. Вважає, що місцевим судом безпідставно критично оцінено покази обвинуваченого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_13 .

Не погоджуючись з вироком місцевого суду, представник потерпілогоОСОБА_12 ОСОБА_11 подала апеляційну скаргу в якій просила вирок змінити в частині стягнення моральної шкоди та понесених судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 моральну шкоду у сумі 200000 грн.; стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 понесені витрати за правничу допомогу в розмірі 30 000 грн., за висновок експерта №132 в сумі 3500 грн. та висновок спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи №02-01/1136 в сумі 143,85 грн. В іншій частині апелянт просила вирок місцевого суду залишити без змін.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що місцевим судом не враховано глибину моральних страждань потерпілого внаслідок ДТП, порушено принцип засади розумності, виваженості, справедливості в результаті чого не обґрунтовано зменшено розмір моральної шкоди. Вказує, що обвинуваченим не було подано до суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, а тому суд не мав права з власної ініціативи зменшувати розмір вказаних витрат, які підлягають стягненню з обвинуваченого. Також, місцевим судом залишено поза увагою та не стягнуто з обвинуваченого на користь потерпілого понесені витрати за висновок експерта та висновок спеціаліста.

Від представника потерпілогоОСОБА_12 ОСОБА_11 надійшли заперечення на апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 , в яких остання вказувала на її необґрунтованість, та просила залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали подану захисником апеляційну скаргу та просили її задовольнити, а в задоволенні апеляційної скарги представника потерпілого просили відмовити; думку представників потерпілого ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які підтримали подану представником потерпілого апеляційну скаргу та просили її задовольнити, в задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого відмовити; думку прокурора ОСОБА_7 , яка просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого, та задовольнити апеляційну скаргу представника потерпілого в частині стягнення витрат на правову допомогу та витрат за проведення експертиз, а в іншій частині відмовити; провівши часткове судове слідство та дослідивши повторно за клопотанням захисника ОСОБА_9 письмові докази , переглянувши відеозапис ДТП та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_11 підлягає до часткового задоволення, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення по даній справі вказані вимоги закону були дотримані не в повному обсязі.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст. 286 КК України є вірною.

Висновки місцевого суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідають фактичним обставинам справи, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному їх дослідженні, яким суд дав обґрунтовану і правильну правову оцінку, відповідно до ст. 94 КПК України.

Такі висновки суд першої інстанції зробив на підставі: показань потерпілого ОСОБА_12 , даних висновків експертів; показань експертів ОСОБА_14 і ОСОБА_15 ; даних протоколу огляду місця події від 07.04.2020; даних протоколів огляду предметів від 28.02.2020, 05.06.2020; даних постанови про визнання автомобілів речовими доказами.

Оцінюючи вказані докази, а також докази на які маються посилання у вироку суду в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Під час апеляційного розгляду за клопотанням захисника ОСОБА_9 було повторно досліджено:

- відеозапис ДТП від 17.09.2019 з камери відеореєстратора службового автомобіля УПП в Черкаській області, зафіксований на диску лазерної системи зчитування, з якого вбачається, що автомобіль Nissan Pathfinder 25D під керуванням ОСОБА_8 повільно розпочинає рух на поєднаний червоний і жовтий сигнал світлофора, а зелений сигнал світлофору вмикається лише тоді, коли останній знаходився на середині перехрестя, і в цей момент відбулося зіткнення з автомобілем ВАЗ 21099;

- дані висновку судової фототехнічної експертизи №4/334 від 07.05.2020 (т.1 а.с. 135-140), згідно якої швидкість автомобіля ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_2 , становила близько 86,1…91,9 км/год. Встановлена відповідно до наданого відеозапису швидкість руху автомобіля ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_2 , є мінімальною, дійсна швидкість даного транспортного засобу була більшою;

- дані висновку автотехнічної експертизи №4/66Е-20 від 06.10.2020 (т.1 а.с. 145-148), згідно якої зіткнення автомобіля ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_12 з автомобілем Nissan Pathfinder 25D під керуванням ОСОБА_8 з моменту початку руху останнього за фактичної на момент ДТП дорожньої ситуації при умові, що автомобіль ВАЗ 21099 під керуванням ОСОБА_12 рухався б з максимально дозволеною швидкістю в населеному пункті 50 км/год., не відбулося б.

Доводи захисника ОСОБА_9 про те, що місцевим судом безпідставно покази потерпілого ОСОБА_12 покладено в основу доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є необґрунтованими, оскільки згідно оскаржуваного вироку потерпілий ОСОБА_12 не тільки вказував про те з якою швидкістю він рухався і на який сигнал світлофору, а й зазначив про те, що він отримав тяжкі тілесні ушкодження, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за перевищення швидкості, а також те, що обвинувачений допомоги йому не надавав.

Крім того, факт перевищення швидкості потерпілим ОСОБА_12 ніким не оспорюється, та підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а саме: даними висновку автотехнічної експертизи №4/334 від 07.05.2020, на який в тому числі посилається і апелянт.

Захисник ОСОБА_9 вказує, що лише одноособові дії потерпілого ОСОБА_12 перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з наслідками ДТП, однак дані доводи спростовуються висновком експерта № 683/750/20-23 від 10.07.2020, відповідно якого у даній дорожній обстановці, водій автомобіля Nissan Pathfinder 25D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 повинен був діяти відповідно до вимог пп.8.7.3.є); 10.1 Правил дорожнього руху України. У даній дорожній обстановці, водій автомобіля ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_12 повинен був діяти відповідно до вимог пп. 8.7.3.ґ), 12.4; 12.9.б) Правил дорожнього руху України. У даній дорожній обстановці, в причинному зв`язку з розвитком механізму дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, знаходились невідповідності дій водія автомобіля ВАЗ 21099, р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_12 вимогам пп. 8.7.3.ґ), 12.4; 12.9.б) Правил дорожнього руху України та невідповідності дій водія автомобіля Nissan Pathfinder 25D, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 пп.8.7.3.є); 10.1 Правил дорожнього руху України.

Враховуючи дані вищевказаного висновку експерта № 683/750/20-23 від 10.07.2020, висновок автотехнічної експертизи №4/66Е-20 від 06.10.2020 не спростовує наявність в діях ОСОБА_8 складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки дії обох водіїв знаходяться в причинному зв`язку з розвитком механізму дорожньо-транспортної пригоди.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на покази ОСОБА_13 , яка була пасажиром автомобіля Nissan Pathfinder 25D, та вказувала, що автомобіль розпочав повільно рухатися до перехрестя коли ввімкнувся жовтий сигнал світлофору, та виїхав на перехрестя коли ввімкнувся зелений сигнал світлофору.

Однак посилання апелянта на покази свідка ОСОБА_13 є безпідставними, оскільки вони не узгоджуються з даними відеозапису, який досліджений апеляційним судом, та з якого вбачається, що ОСОБА_8 виїхав на перехрестя на забороняючий рух транспортних засобів поєднаний червоний і жовтий сигнал світлофора.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 відповідно до п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, як про те просить апелянт в своїй апеляційній скарзі.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду даного кримінального провадження місцевим судом, які б слугували підставою для скасування вироку суду, колегією суддів не встановлено, а тому доводи захисника ОСОБА_9 в цій частині є неспроможними.

Доводи захисника ОСОБА_11 про необхідність зміни вироку суду першої інстанції в частині стягнення з обвинуваченого витрат на правову допомогу і судових витрат є обґрунтованими, щодо збільшення розміру моральної шкоди не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Так, згідно ч.1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Як вбачається з ч.1,2 ст. 23 ЦК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до положень ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, місцевим судом під час визначення розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого, враховано ступінь страждань та переживань ОСОБА_12 у зв`язку зі знищенням його автомобіля, що призвело до неможливості використовувати автомобіль за призначенням, а також те, що подія 17.10.2019 змінила звичний ритм його життя.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, яким частково задоволено цивільний позов потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди, який вирішено з врахуванням положень ст. 23, 1167 ЦК України, враховуючи роз`яснення Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», вважаючи суму, визначену судом до відшкодування потерпілому ОСОБА_12 - 20 000 грн. такою, що відповідає принципам добросовісності, розумності і справедливості, співмірною з глибиною душевних страждань і переживань потерпілого, вимушеними змінами у його житті, пов`язаними з неправомірними діями обвинуваченого, їх наслідками, та зусиль, направлених на його відновлення. Крім того, при вирішенні цивільного позову в частині стягнення з обвинуваченого моральної школи, колегія суддів враховує наявність обопільної вини обвинуваченого та потерпілого у вчиненому ДТП.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову та стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_12 моральної шкоди в сумі 20 000 гривень є законним, вмотивованим та обґрунтованим, а доводи захисника ОСОБА_11 про незаконність вироку місцевого суду в частині вирішення цивільного позову щодо стягнення на користь потерпілого моральної шкоди, є безпідставними.
Як вбачається з прохальної частини цивільного позову (т.1 а.с. 40), потерпілий ОСОБА_12 та його представник ОСОБА_11 просили стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 витрати за проведення автотоварознавчої експертизи №132 в сумі 3500 грн. та за висновок спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи №02-01/1136 в сумі 143,85 грн., однак в резолютивній частині вироку місцевого суду не міститься даних про вирішення цивільного позову в цій частині, та в мотивувальній частині не вказано про підстави відмови чи задоволення цивільного позову в частині відшкодування шкоди за проведення вище вказаних експертиз.
В матеріалах кримінального провадження (т.1 а.с. 84,85) містяться квитанції на суму 3500 грн. та 143,85 грн., які підтверджують факт оплати грошових коштів за проведення автотоварознавчої експертизи №132, та за висновок спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи №02-01/1136, а тому колегія суддів вважає, що вказані грошові кошти підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого, оскільки дане питання ставилося в вимогах цивільного позову та не було вирішене місцевим судом.
Згідно ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, які у відповідності до п.1 ч.1 ст. 118 КПК України складаються в тому числі з витрат на правову допомогу.
Як вбачається з акту №26 (т.1 а.с. 157) гонорар адвоката складає 30 000 грн.. Оплата ОСОБА_12 вказаного гонорару підтверджена квитанцією №26 від 31.05.2021 (т.1 а.с. 158), однак місцевим судом стягнуто лише 15 000 грн., яка на думку місцевого суду відповідає ступеню складності справи, часу витраченого адвокатом на надання правової допомоги та обсягу наданих послуг.

Однак, відповідно до ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 137 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачений та його захисник не заявляли клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, а тому колегія суддів вважає, що цивільний позов в цій частині підлягає до повного задоволення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 задовольнити частково, змінивши вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 березня 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 витрат на правову допомогу та понесених судових витрат, збільшивши розмір стягнутих з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 витрат на правову допомогу з 15 000 грн. до 30 000 грн. Також необхідно стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 витрати за проведення автотоварознавчої експертизи №132 в сумі 3500 грн. та за висновок спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи №02-01/1136 в сумі 143,85 грн., а всього 3643,85 грн.
В решті вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 березня 2022 року залишити без змін.

Керуючись ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 в інтересах потерпілого ОСОБА_12 задовольнити частково.

Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 березня 2022 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 витрат на правову допомогу та понесених судових витрат.
Збільшити розмір стягнутих з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 витрат на правову допомогу з 15 000 грн. до 30 000 грн.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 витрати за проведення автотоварознавчої експертизи №132 в сумі 3500 грн. та за висновок спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи №02-01/1136 в сумі 143,85 грн., а всього 3643,85 грн.
В решті вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 березня 2022 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді