Справа №681/350/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2022 року м.Полонне

Полонський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , їх захисника адвоката ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 - їх захисника - адвоката ОСОБА_12 ,
обвинуваченого ОСОБА_13 , його захисника - адвоката ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Полонному кримінальне провадження №0000239 про обвинувачення ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Шепетівка Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, непрацюючого, освіта середня-спеціальна, раніше не судимого;

за ст. 286 ч. 2 КК України,

в с т а н о в и в:

04.09.2020 р. близько 23 год. в м.Полонне по вул. Л.Українки, водій ОСОБА_13 в порушення вимог пунктів 2.9. (а), 31.4.1(а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (в редакції від 10.10.2001 р., далі Правил), а саме: перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, здійснював керування автомобілем «Renault 19» реєстраційний номер НОМЕР_1 з несправною гальмівною системою, яка полягала у несправності гальмівного механізму заднього лівого колеса, порушуючи вимоги п. 12.4 Правил, рухався зі швидкість понад 65 км/год. в межах населеного пункту, де дозволена швидкість не більше 50 км/год., зі сторони Площі Слави в напрямку центра міста Полонне Хмельницької області.

Продовжуючи свій рух за кермом автомобіля «Renault 19» реєстраційний номер НОМЕР_1 , навпроти домогосподарства №134 по вул. Лесі Українки ОСОБА_13 , порушуючи вимоги п. 12.1 Правил, проявив злочинну самовпевненість, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу і безпечно керувати ним, порушуючи вимоги п.10.1 Правил, в подальшому змінив напрямок свого руху ліворуч, перетнув горизонтальну лінію дорожньої розмітки 1.1. (вузька суцільна лінія), яку перетинати заборонено, не переконався, що вказаний маневр буде безпечним та не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, виїхав на зустрічну смугу руху для свого напрямку, де допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_11 ,який рухався в зустрічному напрямку.

Внаслідок вчинення ОСОБА_13 вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля «Renault 19» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді політравми: закрита черепно-мозкова травма: лінійний перелом луски правої скроневої кістки з переходом на кістки лицевого скелету, рана в потиличній ділянці, синець на підборідді, крововилив на слизовій верхньої губи; закрита травма грудної клітки та живота: розрив діафрагми, переломи 2,6,7,8,9 ребер справа, 2,3,4,5,6,7,8,9 ребер зліва, перелом губчатої речовини тіла грудини, розрив правої долі печінки, синець на лівій боковій поверхні тулуба; закритий косопоперечний перелом лівої плечової кістки; закритий перелом кісток тазу; синець на лівій стопі, синець на правій стопі, рана на тильній поверхні правої кисті, множинні поверхневі рани лобної ділянки голови, струс головного мозку. Дані мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення, а в даному випадку, що призвели до смерті і є в прямому причинному зв`язку із настанням смерті. ОСОБА_15 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок поєднаної травми голови, тулуба, верхніх та нижніх кісток склепіння черепа, множинними переломами ребер, переломом лівої плечової кістки, переломом кісток тазу, розривом діафрагми, розривом печінки, що призвело до шоку та поліорганної недостатності.

Пасажир автомобіля «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_2 - ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому хрящової частини 4-го ребра зліва по парастеральній лінії з початковим процесом консолідації, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Своїми діями ОСОБА_13 порушив вимоги п.п. 2.9 (а), 10.1, 12.1, 12.4, 31.4.1 (а), та лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.1. Правил дорожнього руху, зміст яких полягає в наступному:

2. Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

п. 2.9. Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

10. Початок руху та зміна його напрямку.

п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

12. Швидкість руху.

п. 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

п. 12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Горизонтальна лінії дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей; Лінію 1.1 перетинати забороняється.

31.4.1. Гальмові системи:

а) змінено конструкцію гальмових систем, застосовано гальмову рідину, вузли або окремі деталі, що не передбачені для даної моделі транспортного засобу або не відповідають вимогам підприємства-виробника;

Порушення п.п. 10.1, 12.1, 12.4 Правил безпеки дорожнього руху та лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.1., вчинені водієм автомобіля «Renault 19» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_13 , перебувають у прямому причинному зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди та вищезазначеними наслідками.

Вказаними діями обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесне ушкодження та смерть потерпілої ОСОБА_16 .

Наведені та встановлені судом обставини підтверджуються такими доказами.

Як показав в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 , він є сином покійної ОСОБА_15 . Про те, що мати потрапила у ДТП йому стало відомо зранку 5 вересня. Вночі дзвонив телефон та було повідомлено, що ОСОБА_15 потрапила у лікарню. Він телефонував матері, але та не відповідала. Зранку він з дружиною поїхав до батька, який повідомив, що матір поїхала у м.Київ. Пізніше зателефонували з лікарні і дали слухавку матері, яка повідомила, що вона дійсно в лікарні та що потрапила в маленьку аварію. В лікарні лікар повідомив про її стан. Свій цивільний позов підтримав.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 повідомив, що він є чоловіком покійної ОСОБА_15 та зранку 05.09 він почав телефонувати для дружини. Спочатку телефон не відповідав, а потім хтось взяв слухавку і повідомив, що це поліція та що дружина потрапила у ДТП у Полонному та отримала травми. Він повідомив про це для старшої сестри дружини. Цивільний позов підтримує в повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що 5 вересня зранку їй зателефонувала старша сестра та повідомила, що їхня сестра попала в лікарню, після чого вони поїхали в лікарню, вийшов лікар та повідомив, що ОСОБА_15 потрапила у ДТП. Цивільний позов підтримала.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 показав, що 04.09.2020 року біля 23 год він поїхав на авто в центр міста зустріти з автобуса сина. Назад додому їхав за кермом син ОСОБА_11 . На зустріч на великій швидкості їхало авто. Відбулося зіткнення. Син вибіг з машини і побачив, що то авто не зупинилося і намагається втекти, але воно в`їхало в дерево. В авто крім водія була ще жінка і чоловік. ОСОБА_13 витягнув жінку, яка сиділа на передньому сидінні і її забрала швидка. В ОСОБА_13 було розбите обличчя, а інший чоловік стояв під деревом, у нього теж було розбите обличчя. ОСОБА_13 комусь телефонував та просив про допомогу. Подія відбулася у місті Полонному неподалік приватного будинку, розмітка на дорозі суцільна, ділянка має погане вуличне освітлення. Дорожнє покриття та погодні умови були хороші. Світло фар в обох автомобілях було ближнє. Через швидкість ОСОБА_13 виїхав на зустрічну смугу. Їх авто рухалося 50 км./год. Син не встиг зреагувати, все відбулося швидко. ОСОБА_13 був в стані алкогольного сп`яніння, ледь сидів, у нього була нечітка мова. Повідомив, що не спить понад 9 місяців, згадує цю подію та плаче. Ці події постійно йому сняться. Він постійно нервує. Позов підтримав.

ОСОБА_11 в судовому засіданні був допитаний в якості цивільного позивача та свідка і показав, що 04.09 він приїхав в Полонне автобусом з м.Київ. Його на авто зустрів батько. Додому за кермом їхав він. ДТП сталась після мосту по вул.Лесі Українки в напрямку Площі Слави приблизно о 23.15 год. Авто було технічно справним, ним користувався батько. Дорога була суха. Було темно, оскільки була ніч. Світло фар було ближнє. Зустрічний автомобіль було видно здалеку з ближнім світлом фар. Приблизно метрів за 30 зустрічне авто виїхало на його смугу руху хоча розмітка там суцільна. Він не встиг зреагувати та відбулося зіткнення. Удар відбувся по дотичній лівій в ліве переднє колесо і 2 лівих дверей. Його авто викинуло в ліву сторону в забор. Коли він вийшов з машини, одразу побіг до Рено та побачив що його зупинило дерево. Всередині був ОСОБА_13 , жінка на передньому сидінні та чоловік років 50 на задньому сидінні. Жінка була без свідомості та наполовину звисала з авто. ОСОБА_13 вийшов з авто та намагався її витягнути. Коли в лікарні здавали кров на аналіз від ОСОБА_13 було чути запах алкоголю. Свій цивільний позов підтримав.

Свідок ОСОБА_17 , сусідка ОСОБА_18 , в судовому засіданні пояснила, що 04.09.2020 р. біля 23 год. вона йшла за мостом з центру міста в напрямку Площі Слави та вела скутера. Бачила як назустріч швидко їхало авто та одразу позаду почула удар та що посипалося скло. Автомобіль ВАЗ поїхав в забор, а іномарку поносило і відкинуло в сторону. З ВАЗ вийшло двоє і побігли до іномарки. Там розмітка суцільна.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_19 показав, що знаходиться в дружніх стосунках з ОСОБА_13 та покійною ОСОБА_15 , 04.09.2020 р. приблизно о 22 год. він зателефонував для ОСОБА_13 щоб той його підвіз на авто на залізничний вокзал. В авто поруч з ОСОБА_13 на передньому сидінні знаходилася ОСОБА_15 . Коли поверталися у місто, на мосту сталася ДТП. ОСОБА_13 вийшов з авта та витягнув ОСОБА_15 та заніс її в швидку. В ОСОБА_13 з ОСОБА_15 були стосунки. Зустрічне авто засліпило ОСОБА_13 світлом фар.

Сам обвинувачений ОСОБА_13 в судовому засіданні свою вину та цивільні позова визнав частково та пояснив, що він з ОСОБА_15 зустрічався приблизно 5 місяців. 04.09.2020 р. привіз її з ОСОБА_20 . Вони провели цілий день у Полонному. Ввечері подзвонив ОСОБА_19 та попросив його підвезти. Коли їхали в напрямку центру міста, минувши мийку, там затяжний поворот, його засліпило. Після того уже пам`ятає як виніс з авто ОСОБА_15 і положив її в швидку. Обставин самої ДТП чітко не пам`ятає. Про вчинене щиро шкодує. Вину свою у вчиненні ДТП визнає, однак заперечує його вчинення в стані сп`яніння. Цивільні позови визнає частково.

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.09.2020 р. з план схемою місця ДТП та фототаблицями зафіксовано вигляд місця ДТП в напрямку з центру міста та з Площі Слави, слід гальмування автомобіля ВАЗ 2107, слід на бардюрі від шин автомобіля, вигляд на місці ДТП автомобіля марки Рено, місцерозташування автомобілів.

Відповідно до даних висновків: результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у ОСОБА_13 зафіксовано стан сп`яніння показник 1,27%; експерта №1748 від 17.09.2020 р. при судово-медичній експертизі зразка крові ОСОБА_13 виявлено наявність етилового (винного) алкоголю в кількості 1,86% (проміле).

За даними лікарського свідоцтва про смерть №1973 від 09.09.2020 р. ОСОБА_15 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , причина смерті політравма, пасажир травмований при ДТП.

У відповідності до даних висновку експерта №214 від 09.10.2020 р. смерть ОСОБА_15 настала внаслідок поєднаної травми голови, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок із переломом кісток склепіння черепа, множинними переломами ребер, переломом лівої плечової кістки, переломом кісток таза, розривом діафрагми, розривом печінки, що призвело до шоку та полі органної недостатності.

За даними висновку експерта №476 від 09.10.2020 р. у ОСОБА_10 виявлене таке тілесне ушкодження: перелом хрящової частини 4-го ребра зліва по парастеральній лінії з початковим процесом консолідації, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розгляд здоров`я.

Згідно з протоколами проведення слідчого експерименту від 20.11.2020 р. з схемами та фототаблицями зафіксовано як ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , кожен з них окремо, розташував транспортні засоби по відношенню один до одного та елементів дороги в момент зіткнення (вигляд збоку та в напрямку центру міста). Крім того ОСОБА_11 розташував транспортні засоби по відношенню один до одного та елементів дороги в момент зіткнення (вигляд в напрямку Площі Слави), а також пошкодження дерев з якими контактував автомобіль Рено.

Як вбачається з висновку експерта №СЕ-19/123-21/114-ІТ від 17.03.2021 р. на момент огляду рульове керування та робоча гальмова система автомобіля «Renault 19» реєстраційний номер НОМЕР_1 перебували в несправному стані. Несправності, що полягають у внесенні конструктивних змін в конструкцію заднього гальмового контуру (заглушування контуру, відсутності задніх гальмових колодок, та непрацездатності по цій причині гальмового механізму заднього лівого колеса, мали місце до дорожньо-транспортної пригоди та, з технічної точки зору, могли бути виявлені водієм звичайно застосованими методами контролю за технічним станом транспортного засобу перед виїздом.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/123-47-ІТ від 12.03.2021 р., між автомобілями «Renault 19» реєстраційний номер НОМЕР_1 та «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_2 відбулося зустрічне бокове ковзне зіткнення, під час якого в момент первинного контактування автомобіль«Renault 19» реєстраційний номер НОМЕР_1 своєю лівою передньою частиною контактував з лівою передньою частиною автомобіля «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_2 . Під час первинного контактування повздовжні осі автомобілів «Renault 19» реєстраційний номер НОМЕР_1 та «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_2 могли розташовуватися паралельно або перебувати в близькому до паралельного положенні. Слід під №2, що зафіксований у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.09.2020 р. та відображений графічно на схемі місця ДТП (п.2 умовних позначень) з технічної точки зору, міг бути залишений лівим переднім колесом автомобіля «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_2 після його механічного пошкодження. При заданих обставинах події та вихідних даних, водій автомобіля «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_11 не мав технічної можливості запобігти зіткненню з автомобілем «Renault 19» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_13 з моменту виникнення небезпеки для руху, що заданий у вихідних даних. При заданих обставинах події та вихідних даних, з технічної точки зору, до виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди призвели дії водія автомобіля «Renault 19» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_13 , пов`язані із виїздом на смугу зустрічного руху та створення небезпеки для руху водію автомобіля «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_11 за такипх обставин, за яких водій ОСОБА_11 , виконуючи вимоги Правил дорожнього руху України, не мав технічної можливості запобігти зіткненню.

Оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_13 у вчиненні даного кримінального правопорушення доведена повністю.

Суд критично оцінює показання ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_19 про невживання ОСОБА_13 до ДТП спиртних напоїв та про те, що алкоголь обвинувачений вживав після того як відніс ОСОБА_21 до швидкої, оскільки такі показання суперечать матеріалам справи, не узгоджуються з будь-якими доказами у справі та показаннями учасників судового розгляду. Одразу після вчинення ДТП жоден з них про таке працівників полоції не повідомляв, навпаки пояснювали. Зокрема ОСОБА_19 пояснював, що він не бачив щоб ОСОБА_13 вживав алкоголь. Сам же ОСОБА_13 пояснював, що пив пиво в обід. Пляшки з під алкоголю ніде ніхто не знаходив. Суд сприймає такі дії обвинуваченого та свідка, які між собою знаходяться в дружніх стосунках, як такі, що спрямовані на спотворення фактичних обставин справи та мають на меті запобігти обвинуваченому понести справедливе покарання за скоєне. А версія щодо вживання ОСОБА_13 спиртного після вчинення ДТП придумана ними з метою ввести суд в оману.

Щодо засліплення обвинуваченого світлом фар автомобіля під керуванням ОСОБА_11 , то суд такі показання не приймає. Враховуючи динаміку повороту де сталось ДТП та місцерозташування автомобілів, світло фар зустрічного автомобіля могло засліпити авто під керуванням ОСОБА_11 , але ніяким чином не ОСОБА_13 .

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною що обтяжує покарання обвинуваченому є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття.

Згідно з ст. 12 КК України вчинене обвинуваченим ОСОБА_13 кримінальне правопорушення відноситься до тяжких злочинів.

З урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбаченої цим законом санкції, суд вважає, що винному ОСОБА_13 необхідно для його виправлення і попередження нових злочинів призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, за якою кваліфіковано його дії.

Оцінюючи наведені обставини, з урахуванням особи винного, вчинення ним злочину вперше, обставини дорожньо-транспортної пригоди, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, дані висновку служби пробації, поведінку обвинуваченого в судовому засіданні спрямовану на затягування розгляду справи, бажання ввести суд в оману, активну позицію потерпілих, які просили суворого покарання для обвинуваченого, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_13 лише в умовах ізоляції його від суспільства з позбавленням права керувати транспортними засобами.

При вирішення цивільних позовів суд приходить до наступного.

Потерпілими ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 заявлено до суду цивільні позова про стягнення на їх користь завданої злочином шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у звязку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з ст. 22 Цивільного кодексу (далі- ЦК) України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодовування.

Відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Крім того, суд зазначає, що виплата страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та майну третьої особи внаслідок ДТП здійснюється відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно із ст.22 Закону України №1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За приписами ст.23 Закону №1961-ІV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно п.2 ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Частина 3 ст.23 ЦК України передбачає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» зі змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 у пункті 9 Постанови орієнтує суди, що розмір відшкодування моральної шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань /фізичних, психічних та інших/, яких зазнав позивач, характер немайнових витрат, їх тривалість, можливість відновлення тощо та з урахуванням інших обставин.

В ч.2 ст.1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування), для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У даному кримінальному провадженні є встановленим, що обвинувачений ОСОБА_13 04.09.2020 р. вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесне ушкодження та смерть потерпілої ОСОБА_16 .

Потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов в якому вона просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_13 моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням в розмірі 100000 грн.

В обгрунтування позовних вимог вона вказує, що являється рідною сестрою покійної ОСОБА_16 , що підтверджується довідкою, виданою в.о. старости Мотовилівського старостинського округу Любарської селищної ради Житомирської області від 23.09.2020 р. №641. Тому вважає, що має право на відшкодування моральної шкоди за рахунок винної особи, що випливає із загальних засад кримінального судочинства (п.10 ч.1 ст.56 КПК України), а також положень ст.23, ч.1 ст.1167, ч.1 ст.1177, ч.2 ст.1187 ЦК України.

Відповідно до довідки в.о. старости Мотовилівського старостинського округу Любарської селищної ради Житомирської області ОСОБА_22 від 23.09.2020 р. №641, яка видана для ОСОБА_6 про те, що вона дійсно являється рідною сестрою ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (Т.1 а.с.53)

Однак, суд звертає увагу, що документами, що підтверджують родинні відносини є свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, Витяги з реєстру актів цивільного стану щодо актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних відносин.

Подана до суду вищезгадана довідка не може бути прийнята судом як доказ родинних стосунків між ОСОБА_6 та ОСОБА_15 , оскільки питання встановлення факту родинних відносин не входить до повноважень старости округу.

Крім того, ОСОБА_6 не подано жодного доказу та не доведено в судовому засіданні факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_15 , а тому підстав для задоволення її позову відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України суд не знаходить.

Розглядаючи вимоги цивільного позову потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 до обвинуваченого та ПрАТ СК «Провідна» судом встановлено, що цивільна правова відповідальність особи, що на законних підставах експлуатувала транспортний засіб "RENAULT 19" державний номер НОМЕР_3 була застрахована в ПрАТ СК «Провідна», про що свідчить поліс АО/4839275 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно з яким ліміт страхової суми на одного потерпілого за заподіяну шкоду життю та здоров`ю становить 260000 грн., заподіяну майну 130000 грн., франшиза нуль грн. (Т.4 а.с.51)

Суд приходить до висновку, що діями обвинуваченого ОСОБА_13 потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких вони зазнали у зв`язку із загибеллю дружини та матері відповідно, смерть якої позначилася на їх психологічному та фізичному здоров`ї, відбулись тяжкі вимушені зміни у їхньому житті, які не підлягають поверненню у попередній стан.

Виходячи з викладеного, конкретних обставин справи, суд враховує передусім вимоги розумності і справедливості і вважає, що з врахуванням зазначених обставин розмір заявленої заподіяної потерпілими моральної шкоди є обґрунтованим, відповідає тяжкості та характеру завданої позивачам шкоди та підлягає до задоволення в повному обсязі.

Також суд приходить до висновку, що вимоги позивача ОСОБА_10 до ОСОБА_13 та ПрАТ СК «Провідна» також є обгрунтованими та підлягають до задоволення частково. Позивачем надано на підтвердження витрат обстеження МЗКТ головного мозку та органів грудної клітки і хребта квитанції на загальну суму 2365 грн. (Т.1 а.с.122). На підтвердження вартості нанесених збитків внаслідок пошкодження автомобіля на суму 34759 грн. надано Акт №15/04-21-ВАЗ 21070 дослідження спеціаліста-автотоварознавця від 15.04.2021 р. (Т.1 а.с.99-103), а на підтвердження вартості відновлюваного ремонту надано додаток до вищезгаданого акту на суму 44102 грн. (Т.1 а.с.104-105). Вартість послуги оцінки вартості пошкоджень становить 1500 грн., які було сплачено ОСОБА_10 відповідно до квитанції 9229-7366-2108-5384 (Т.1. а.с.124).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Згідно із актом від 15 квітня 2021 року № 15/04-21, складеним експертом оцінювачем ОСОБА_23 , вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 21070 держномер НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні складає 34759 грн.

Саме таку суму ПрАТ СК «Провідна» і виплатила для ОСОБА_10 , що підтверджується показаннями самого потерпілого та про таке відшкодування мова йде у відзиві на позов.

Також ОСОБА_10 на підтвердження витрат обстеження МЗКТ головного мозку та органів грудної клітки і хребта квитанції на загальну суму 2365 грн. (Т.1 а.с.122) датовані 24 та 30 вересня 2020 р. Однак жодних доказів про призначення такого обстеження лікарем до суду не надано. Враховуючи, що ДТП відбулося 04.09.2020 р., а обстеження ОСОБА_10 проходив 24 та 30 вересня 2020 р., тобто через 20 днів після події і більше, доказів про призначення такого обстеження лікарем та про те, що обстеження призначалося внаслідок саме цієї події ОСОБА_10 не надано, то такі витрати стягненню не підлягають.

Також не передбачені до стягнення з страхової компанії витрати на проведення дослідження автотоварознавця. Такі витрати могли б бути стягнуті з винної особи, але не з страхової компанії.

Крім того, не надано ОСОБА_10 до суду підтвердження понесених ним витрат на проведення відновлювального ремонту автомобіля. Однак, навіть за умови наявності підтвердження таких витрат ця різниця не могла б бути стягнута із страхової компанії, а мала б відшкодовуватися винуватцем ДТП.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення з ПрАТ СК «Провідна» на користь ОСОБА_10 матеріальної шкоди.

Зважаючи на доведеність позовних вимог потерпілого ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди, а також наведені обставини та наявні докази на підтвердження заподіяної моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи вимоги розумності і справедливості, а також враховуючи поведінку обвинуваченого після ДТП, суд приходить до висновку про можливість задоволення цивільного позову в частині відшкодування потерпілому ОСОБА_10 моральної шкоди в сумі 30000 грн., яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого, а також в сумі 4500 грн., яка підлягає стягненню зі страховика на користь потерпілого. А в цілому, позовні вимоги потерпілого про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_11 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_13 моральної шкоди в сумі 100000 грн., виходячи з вимог розумності та справедливості, суд оцінює завдану для позивача моральну шкоду в сумі 10000 грн.

У відповідності до ст.118 КПК України, витрати на правову допомогу є процесуальними витратами.

На підтвердження витрат на правову допомогу ОСОБА_7 надано додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги №20/2020 від 30.09.2020 р., акт прийому виконаних робіт та квитанції на загальну суму 4000 грн. та додаткову угоду №2 до договору про надання правової допомоги №20/2020 від 30.09.2020 р., акт прийому виконаних робіт та квитанцію на суму 1000 грн. Тому з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_7 має бути стягнуто 5000 грн. витрат на правничу допомогу.

На підтвердження витрат на правову допомогу ОСОБА_8 надано додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги №7/2021 від 14.09.2021 р., акт прийому виконаних робіт та квитанцію на суму 1500 грн. та додаткову угоду №2 до договору про надання правової допомоги №7/2021 від 24.03.2021 р., акт прийому виконаних робіт та квитанцію на суму 1000 грн. Тому з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_8 має бути стягнуто 2500 грн. витрат на правничу допомогу.

У зв`язку з відмовою у позові для ОСОБА_6 не підлягають стягненню на її користь понесені нею судові витрати.

Підтвердження понесених судових витрат ОСОБА_10 та ОСОБА_11 суду не надано.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_13 слід обчислювати з дня його затримання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_13 до набрання вироком законної сили слід обрати у вигляді тримання під вартою.

Питання речових доказів та процесуальних витрат вирішуватиметься у порядку ст. ст. 100, 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 314, 368, 370, 374-376 КПК України, ст.207 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_13 визнати винним за ст.286 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Строк відбуття покарання обчислювати з моменту фактичного затримання.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_6 відмовити.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задоволити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на користь потерпілого ОСОБА_8 30000 (тридцять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_13 на користь потерпілого ОСОБА_8 200000 (двісті тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди та 2500 грн. витрат на правничу допомогу.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на користь потерпілого ОСОБА_7 30000 (тридцять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_13 на користь потерпілого ОСОБА_7 100000 (сто тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди та 5000 грн. витрат на правничу допомогу.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на користь потерпілого ОСОБА_10 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_13 на користь потерпілого ОСОБА_10 30000 (тридцять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди.

В решті позовних вимог ОСОБА_10 відмовити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_13 на користь потерпілого ОСОБА_11 10000 (десять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди.

В решті позовних вимог ОСОБА_11 відмовити.

Речові докази автомобіль «Renault 19» реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути для ОСОБА_13 , автомобіль «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_2 - залишити потерпілому ОСОБА_10 .

Скасувати арешт на автомобіль «Renault 19» реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_2 , накладений відповідно до ухвали слідчого судді від 09.09.2020 р.

Стягнути з ОСОБА_13 на користь Державного бюджету України 6864 грн. 90 коп. вартості проведених експертиз.

До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу ОСОБА_13 обрати взяття під варту в залі суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція протягом тридцяти діб до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Полонський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуюча: ОСОБА_1