Справа № 619/2632/18
Провадження № 1-кп/638/1225/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі :

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові в режимі відеоконференції клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого по кримінальному провадженню № 0000507 від 07.04.2018 у відношенні ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 115 ч. 2 п. 6, 187 ч. 4 КК України, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження № 0000507 від 07.04.2018, з обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 115 ч. 2 п. 6, 187 ч. 4 КК України.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання, в якому посилаючись на вагомість доказів обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні особливо тяжких злочинів, наявний ризик переховування обвинуваченого від суду внаслідок репутації останнього, вважав за необхідне продовжити у відношенні ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник підтримав клопотання підзахисного, у задоволенні клопотання прокурора просив відмовити.

Судова колегія вислухав пояснення учасників судового провадження та дослідивши відповідні матеріали кримінального провадження, вважає що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а клопотання обвинуваченого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При цьому слід враховувати, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, вчинення іншого кримінального правопорушення, свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та/або суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу судом враховується практика Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Лабіта проти Італії», згідно якого, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Суди повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість , багато епізодична злочинна діяльність та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченим злочину, наявна можливість ухилення від явки до суду.

При цьому суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшилися.

Висновок суду щодо необхідності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою ґрунтується на вищевикладених обставинах, які свідчать про те, що не зменшилися раніше заявлені ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Клопотання обвинуваченого стосовно зміни запобіжного заходу на домашній арешт задоволенню не підлягає, оскільки в судовому засіданні встановлено те, що залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 , опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини по справі під час судового провадження і на це вказує характер протиправних дій, у вчиненні яких він підозрюються і щодо яких є обгрунтована органами досудового слідства підозра.

Приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які на даний час не зменшились, тяжкість покарання у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , відсутність відомостей про наявність тяжких захворювань у обвинуваченого, які унеможливлюють перебування останнього у слідчому ізоляторі, дані про особу обвинуваченого, а також те, що при застосування більш м`якого запобіжного заходу, обвинувачений буде мати можливість незаконно вплинути на потерпілих, свідків, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню, судова колегія вважає, що вказане свідчить про неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 , у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що просить сторона захисту.

Тому судова колегія вважає за необхідне у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на максимальний строк шістдесят днів до 03.11.2020, оскільки відсутні підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст.194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та його належну поведінку.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст., 314-316, 369 КПК України,

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 115 ч. 2 п. 6, 187 ч. 4 КК України, строк тримання під вартою в Державній установі « Харківська установа виконання покарань (№27) » терміном на 60 діб, тобто до 19.12.2022 року.

В задоволенні клопотання обвинуваченого відмовити.

Оголосити перерву у судовому засіданні до10:30 год. 05.12.2022 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом пяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді : ОСОБА_2

ОСОБА_3