Справа № 932/8937/21
Провадження № 1-кс/932/4518/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні суду в м. Дніпрі скаргу ОСОБА_3 , на рішення слідчого про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_3 , на постанову про закриття кримінального провадження від 31.12.2020 року, яка винесена дізнавачем СД Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області. Скарга мотивована тим, що 03.08.2020 року ОСОБА_3 звернувся до чергової частини Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про кримінальне правопорушення, а саме спричинення мені тілесних ушкоджень громадянином ОСОБА_4 . Заяву було зареєстровано в ЖЄО під № 33092.

04.08.2020 року інформацію про кримінальне правопорушення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000203.

09.09.2020 року ОСОБА_3 визнано потерпілим по вказаному кримінальному провадженню. Також, 09.09.2020 року мене ОСОБА_3 було допитано по вказаному кримінальному провадженню в якості потерпілого. В той же день дізнавачу було передано дані свідків, які можуть підтвердити факт вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, докази спричинення мені тілесних ушкоджень, в тому числі висновок спеціаліста СМЕ № 2097 від 03.08.2020 року та висновок спеціаліста СМЕ № 2462 від 04.09.2020 року.

26.01.2021 року ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського ВП ДВС ГУНП в Дніпропетровській області з заявою, в якій просив повідомити результати розгляду заяви від 03.08.2020 року.

27.10.2021 року в своїй поштовій скриньці ОСОБА_3 виявив листа, який містив супровідний лист відповідь на мою заяву від 01.09.2021 року.

З відповіді ОСОБА_3 стало відомо, що 30.04.2021 року дізнавачем СД ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 було прийнято рішення про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР № 0000203 від 04.08.2020 року. До відповіді додавались витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань та копія постанови про закриття кримінального провадження від 30.04.2021 року.

Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 30.04.2021 року, дізнавач вказав, що під час проведення досудового розслідування неможливо визначити наявність в діях особи обов`язкової ознаки об`єктивної сторони злочину проти життя та здоров`я особи як тяжкість та характер тілесних ушкоджень. При цьому, абзацем вище вказано, що розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 спричинені легкі тілесні ушкодження.

Скаржник не погоджується з постановою про закриття кримінального провадження, вважає її незаконною і необґрунтованою. Вказує, що досудове розслідування проведено не у повному обсязі, а висновки дізнавача не ґрунтуються на фактичних обставинах даного кримінального провадження, тому рішення дізнавача є передчасним. У зв`язку з викладеним, просить слідчого суддю поновити строк на оскарження постанови про закриття кримінального провадження, а постанову дізнавача СД ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 30.04.2021 року скасувати.

У судове засідання дізнавач не з`явився. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Неявка дізнавача чи представника поліції не є перешкодою для розгляду скарги.

Скаржник у судове засідання не з`явився. Подав заяву, в якій просить розглядати скаргу у його відсутність, скаргу підтримує.

Слідчим суддею витребувано матеріали кримінального провадження, які надійшли у розпорядження судді 09.02.2022 року.

У зв`язку із неявкою усіх учасників судового провадження, слідчий суддя вважає можливим розглянути скаргу у відсутність скаржника та слідчого, за наявними матеріалами.

В силу ч. 4 ст. 107 КПК України, у зв`язку із тим, що скарга розглядається у відсутність осіб, фіксування за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Перевіривши вимоги скарги та дослідивши матеріали кримінального провадження, приходжу до такого висновку.

Відповідно до норми ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

З наданих слідчому судді матеріалів вбачається, що в провадженні СД ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження № 0000203 від 04.08.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Постановою від 30.04.2021 року кримінальне провадження закрито у зв`язку із відсутністю складу злочину та не наданням потерпілим документального підтвердження ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

Слідчий суддя не погоджується з таким висновком, з огляду на наступне.

Так, при перевірці матеріалів кримінального провадження встановлено, що дізнавачем не було проведено повного комплексу слідчих дій, направлених на встановлення особи, яка вчинила це кримінальне правопорушення та притягнення винної особи до відповідальності.

Дізнавачем не допитана в якості свідка особа, яка можливо завдала тілесні ушкодження ОСОБА_4 .

Також дізнавач не звернувся до слідчого судді з клопотанням про надання тимчасового доступу до амбулаторної карти та історії хвороби ОСОБА_3 з метою отримання медичної документації, яка б підтвердила звернення ОСОБА_3 до лікарні з приводу завдання тілесних ушкоджень та проходження ним лікування.

Дізнавачем не винесена постанова про призначення судово-медичної експертизи з метою виявлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_3 .

Дізнавачем не допитані свідки, відомості про яких надавав потерпілий. Ці свідки можуть підтвердити обставини даного кримінального правопорушення та механізм заподіяння тілесних ушкоджень.

Дізнавачем не запропоновано та не організовано проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та можливо, колишньої дружини ОСОБА_6 .

Дізнавачем не допитано в якості свідка колишню дружину потерпілого ОСОБА_6 .

Дізнавачем не складено повідомлення про підозру, реєстр матеріалів досудового розслідування.

Дізнавачем не виконані інші слідчі дії для розкриття даного кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Частиною першою статті 84 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Отже, збирання доказів та доказування обставин, які підлягають доведенню у кримінального провадження покладається на сторону обвинувачення дізнавача, слідчого, прокурора. Сторона обвинувачення не має право безпідставно перекладати такий обов`язок на потерпілого.

Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 30.04.2021 року, підставою для закриття кримінального провадження також вказане те, що ОСОБА_3 не надав до матеріалів висновок СМЕ. Посилання на таку обставину є необґрунтованим, оскільки обов`язок встановлення події кримінального правопорушення та винуватість особи, причетної до злочину, належить до повноважень дізнавача. Він не має права перекладати свій обов`язок доказування на інших учасників процесу. В даному випадку дізнавач обмежився посиланням на те, що потерпілий не надав акту СМЕ, проте сам дізнавач не вжив жодних заходів для встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, не витребував медичну документацію, не виніс постанову про призначення судово-медичної експертизи тощо.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа "Ассенов та інші проти Болгарії"). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах "Танрікулу проти Туреччини" та "Ґюль проти Туреччини").

У відповідності до ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

В даному випадку досудове розслідування було проведено не у повному обсязі, тому що дізнавачем не з`ясовані всі обставини кримінального провадження та не надано їм належної оцінки, а відтак висновок про закриття кримінального провадження є передчасним та необґрунтованим.

Таким чином, скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

Беручи до уваги, що скаржник отримав інформацію про закриття кримінального провадження лише 27.10.2021 року, строк на подання відповідної скарги належить поновити.

На підставі викладеного та керуючись 283, 284, 303-307, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Поновити ОСОБА_3 строк на подання скарги на рішення про закриття кримінального провадження.

Постанову дізнавача СД ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 30.04.2021 року про закриття кримінального провадження № 0000203 від 04.08.2020 року, скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_7