ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/108/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.286 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю - прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Тернопільського міськрайонного суду від 12 січня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000104 від 30.04.2021р.,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ровеньки, Луганської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 ,-

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні передбаченому ч.1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладено процесуальні обов`язки.

Цивільний позов ОСОБА_8 до співвідповідачів ОСОБА_9 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення із ПАП «Страхова компанія «Євроінс Україна» на його користь 130000 грн. невиплаченого страхового відшкодування; стягнення із ОСОБА_9 на його користь 535252,29 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; стягнення із ОСОБА_9 на його користь 50000 грн. моральної шкоди; стягнення із ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на його користь 4313,80 грн. у відшкодування шкоди, що заподіяна життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; стягнення солідарно із співвідповідачів на його користь 4500 грн. витрат на проведення експертизи №174/21 від 31.05.2021р. задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 535252,29 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 5000 грн. моральної шкоди. В іншій частині стягнення моральної шкоди в задоволенні відмовлено.

Стягнуто із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_8 130000 грн. невиплаченого страхового відшкодування; 4313,80 грн. у відшкодування шкоди, що заподіяна життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнуто солідарно із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 4500 грн. витрат на проведення експертизи №174/21 від 31.05.2021р.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 06.05.2021 року №607/7847/21 скасовано.

Питання щодо стягнення витрат за проведення експертиз та речових доказів вирішено.

Згідно з вироком, 29 квітня 2021 року близько 17 годин 30 хвилин, водій ОСОБА_9 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Ford» моделі «TRANSIT» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись у напрямку від м. Тернопіль до с. Смиківці автомобільною дорогою «Стрий - Тернопіль - Кропивницький Знам`янка», за межами населеного пункту с. Смиківці, Тернопільського району, Тернопільської області, порушуючи вимогу пунктів 2.3 (б, д), 12.3, 13,1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України, допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ» моделі 2108 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 , внаслідок чого вказаний автомобіль в некерованому стані відкинуло на зустрічну смугу руху, де в цей час у напрямку м. Тернопіль рухався автомобіль марки «TOYOTA» моделі «RAV4» д.н.з. НОМЕР_3 під керування ОСОБА_8 , з яким відбулося зіткнення. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження: поперекового відділу хребта у вигляді перелому дуги 2-го хребця зліва без порушення функції спинного мозку та забиття м`яких тканин (набряку), які за цією ознакою належить до тілесного ушкодження середньої тяжкості п. п. 2.2.1, 2.2.2 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (МОЗ України, Київ, 1995).

Попри цього, 29 квітня 2021 року близько 17 годин 30 хвилин водій ОСОБА_11 , керуючи технічно справним автомобілем «SKODA» моделі «KODIAK» д.н.з. НОМЕР_4 без вантажу та пасажирів рухався за межами населеного пункту автомобільною дорогою «Стрий - Тернопіль - Кропивницький Знам`янка» у напрямку від м. Тернопіль до с. Смиківці Тернопільського району Тернопільської області. При наближенні до ділянки прилягання другорядної дороги, яка знаходиться з лівої сторони у напрямку руху в сторону с. Смиківці Тернопільського району Тернопільської області, водій ОСОБА_11 включив покажчик лівого повороту, зменшив швидкість керованого ним автомобіля аж до повної зупинки у дозволенному місці з метою пропуску зустрічного транспорту, оскільки мав намір здійснити поворот ліворуч на другорядну дорогу. В цей час у попутному напрямку позаду автомобіля «SKODA» моделі KODIAK рухався технічно справний автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2108» д.н.з. НОМЕР_2 під керування ОСОБА_10 без вантажу та з одним неповнолітнім пасажиром, виявивши попереду зупинений автомобіль марки «SKODA» моделі «KODIAK», водій ОСОБА_10 зменшив швидкість керованого ним транспортного засобу та почав зупинятися позаду виявленого автомобіля. В цей час у попутному напрямку позаду автомобіля «ВАЗ» моделі «2108» д.н.з. НОМЕР_2 , рухався технічно справний автомобіль марки «FORD» моделі «TRANSIT» д.н.з. НОМЕР_1 під керування водія ОСОБА_7 , який рухався зі швидкістю 95...99 км/год., порушуючи вимоги пункту 12.6 (ґ) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ.

В подальшому, водій ОСОБА_7 не був достатньо уважний, належно не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на зміну, чим порушив вимоги пунктів: 1.5, 1.10, 2.3 (б, д) (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, які зобов`язували його бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі, своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрозу життю чи здоров`ю громадян та через проявлену під час керування автомобілем неуважність та унаслідок грубого порушення вимог п.п. 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України, водій автомобіля марки «FORD» моделі «TRANSIT» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 допустив зіткнення із автомобілем «ВАЗ» моделі «2108» д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобіль «ВАЗ» моделі «2108» в некерованому стані відкинуло на зустрічну смугу для руху, де в цей час у напрямку м. Тернопіль рухався технічно справний автомобіль марки «TOYOTA» моделі «RAV4» д.н.з. НОМЕР_3 під керування ОСОБА_8 , з яким відбулося зіткнення автомобіля «ВАЗ» моделі «2108» д.н.з. НОМЕР_5 під керування ОСОБА_10 .

В подальшому, водій автомобіля марки «FORD» моделі «TRANSIT» ОСОБА_7 допустив наступне зіткнення із автомобілем «SKODA» моделі «KODIAK» під керуванням ОСОБА_11 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесні ушкодження отримав водій автомобіля «TOYOTA» моделі «RAV4» ОСОБА_8 у вигляді травми поперекового відділу хребта у вигляді перелому дуги 2-го хребця зліва без порушення функції спинного мозку та забиття м`яких тканин (набряку).

Встановлена у ОСОБА_8 травма поперекового відділу хребта у своєму клінічному перебігу супроводжується тривалим (більш як 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належить до тілесного ушкодження середньої тяжкості - п.п. 2.2.1, 2.2.2 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (МОЗ України, Київ, 1995).

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п. 2.3 (б, д), п.п. 12.3, 13.1 ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілому ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок Тернопільського міськрайонного суду від 12 січня 2022 року скасувати в частині, що стосується призначеного йому додаткового покарання та часткового задоволення цивільного позову потерпілого. А в частині вирішення цивільного позову потерпілого направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції в порядку цивільного судочинства. Свої вимоги мотивує тим, що позбавляючи його права керувати транспортними засобами, судом не в повній мірі враховано, наявність обставин, які пом`якшують покарання: повне визнання своєї вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення дій, які спрямовані на відшкодування потерпілому заподіяної шкоди та відсутність обставин, що його обтяжують. Крім того, він більше 10-ти років, використовуючи транспортні засоби, не вчиняв жодних правопорушень та не піддавався адміністративній відповідальності, а транспортний засіб є основним джерелом його доходу, що позбавить його можливості заробляти кошти та здійснювати відшкодування завданої шкоди потерпілому.

Також посилається на те, що у Висновку експерта ТЕДЕКЦ №СЕ-19/120-21/4851-AB від 27.05.2021 року, питання щодо визначення вартості матеріального збитку, який просить стягнути позивач із посиланням на ст. 30 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не визначався.

Щодо висновку експерта №174/21, в якому визначена матеріальна шкода в сумі 535252,29 грн., даний Висновок є неправомірний та необґрунтований, так як він зроблений без його відома, він не міг бути присутнім під час огляду автомобіля «TOYOTA» моделі «RAV4» д.н.з. НОМЕР_3 , який проводився о 10 годині 07.05.2021 року на спецмайданчику в с.Байківці Тернопільського району, тому що повідомлення отримав в м. Хмельницькому у відділенні поштового зв`язку за місцем свого проживання лише о 15 год. 59 хвилин 07.05.2021 року, фактично вже після завершення автотоварознавчої експертизи, чим було грубо порушенні його права: бути присутнім під час огляду транспортного засобу, задавати питання експерту, робити зауваження, доповнення з приводу проведення експертизи.

Крім того, у даному висновку експерта для визначення ринкової вартості автомобіля «TOYOTA» моделі «RAV4» д.н.з. НОМЕР_3 до його пошкодження, використовувався порівняльний підхід (метод) щодо автомобілів 2020 року випуску з меншим пробігом, хоча пошкоджений в ДТП автомобіль був 2019 року випуску (а виробництво з 11.2018 року).

Представник потерпілого подав до апеляційного суду клопотання про розгляд справи у відсутності потерпілого, а також заперечив проти доводів апеляційної скарги і просив залишити вирок без змін.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судове засідання апеляційного суду 04 травня 2022 року не з`явився і через свого захисника подав заяву про відкладення апеляційного розгляду, мотивуючи тим, що ОСОБА_7 ремонтує автотранспорт підрозділів територіальної оборони і ЗСУ.

Доказів цих обставин ні до клопотання захисника, ні до заяви обвинуваченого не було додано.

В наступне судове засідання 22 червня 2022 року обвинувачений ОСОБА_7 і його захисник ОСОБА_12 повторно не з`явились, надіславши аналогічні заяву і клопотання про відкладення апеляційного розгляду, до яких знову не було додано жодних доказів поважності причин їх неявки в судові засідання.

Враховуючи наведене та відсутність визначених ч.4 ст.401 КПК України обставин, за яких участь обвинуваченого в апеляційному розгляді є обов`язковою, колегія суддів прийшла до висновку про можливість проведення апеляційного розгляду у відсутності обвинуваченого і його захисника, які були завчасно належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, однак повторно не з`явились в судове засідання без поважних причин.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який просив залишити оскаржений вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції з`ясував наступне.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, фактичні обставини справи, а також правильність кваліфікації його дій, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому перевірці в ході апеляційного розгляду не підлягають.

Аналізуючи доводи сторони захисту про невідповідність призначеного додаткового покарання засадам справедливості, гуманізму та індивідуалізації колегія суддів приходить до переконання, що вони є безпідставними.

Як вбачається зі змісту вироку при призначенні ОСОБА_7 покарання, в тому числі додаткового, суд першої інстанції детально проаналізував усі обставини, за яких було вчинено злочин, і відомості про особу винного, а також взяв до уваги обставини, що пом`якшують покарання.

У вироку суд навів докладні мотиви призначення покарання зазначивши, що враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до проступку та є необережним, фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні двох дітей, по місцю проживання характеризується позитивно, на обліках в лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, позицію потерпілого щодо призначення судом покарання. Також, суд врахував як обставини, що пом`якшують покарання, - повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення дій, які спрямовані на відшкодування потерпілому заподіяної шкоди, часткове визнання заявленого цивільного позову, а тому призначив покарання в межах санкції інкримінованої статті зі звільненням від відбування основного покарання з іспитовим строком.

З матеріалів провадження і змісту вироку суду вбачається, що порушення правил безпеки дорожнього руху, які спричинили не лише тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8 та пошкодження його автомобіля, який відновленню після ДТП не підлягає, а також призвели і до пошкодження двох інших автомобілів під керуванням водіїв ОСОБА_10 і ОСОБА_11 .

Встановлений в ході судового розгляду характер та обсяг допущених обвинуваченим грубих порушень Правил дорожнього руху та їх наслідків, правильно враховані судом першої інстанції при призначенні додаткового покарання та визначенні їх строків.

На переконання колегії суддів, за наведених у вироку обставин вчинення злочину і його наслідків не застосування додаткового покарання буде суперечити вимогам ст.65 КК України, оскільки не сприятиме запобіганню вчинення нових правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху як обвинуваченим, так і іншими особами.

Доводи апеляційної скарги про те, що транспортний засіб є основним джерелом доходу обвинуваченого не підтверджені жодними доказами, а також не спростовують правильності призначення додаткового покарання, оскільки позбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами на певний час не позбавляє його права на працю.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено і в апеляційній скарзі не наведено визначених ст.414 КПК України обставин, які би вказували на явну несправедливість призначення додаткового покарання в даному випадку, а тому колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни вироку в цій частині.

Аналізуючи доводи обвинуваченого про неправильність вирішення цивільного позову в частині визначення розміру матеріального збитку, який просив потерпілий ОСОБА_8 , колегія суддів вважає їх також безпідставними.

Так, в апеляційній скарзі стверджується про недопустимість висновку автотоварознавчої експертизи №174/21 з тих підстав, що огляд автомобіля потерпілого експерт провів без участі обвинуваченого та його захисника.

Однак, така зазначена обставина сама по собі не вказує на порушення права на захист, оскільки така дія, як огляд предмета експертизи, пов`язана з необхідністю отримання експертом відомостей, які носять об`єктивний характер, і не залежать від волі присутніх при цьому осіб, а тому вона не може розглядатися як така, що порушує права сторони захисту, присутність чи відсутність якої у цьому випадку не може позначитися на змісті отриманих під час цієї дії даних.

Крім того, зі змісту вказаного висновку експерта видно, що під час огляду автомобіля експертом застосовувалась фотозйомка і до його висновку додана відповідна фототаблиця із детальними зображеннями оглянутого автомобіля і виявлених пошкоджень, а дослідній частині висновку експерт їх описав, провів калькуляцію необхідного ремонту та детально обґрунтував усі свої висновки.

В апеляційній скарзі обвинувачений не наводить жодних конкретних доводів з приводу неправильності чи неповноти даних, які були отримані експертом при огляді автомобіля без його участі. Також, з матеріалів провадження видно, що обвинуваченому було відомо про проведення 07 травня 2021 року огляду автомобіля експертом, однак під час подальшого досудового розслідування та в ході судового розгляду він не порушував додаткових питань з приводу проведення автотоварознавчої експертизи.

Не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду і доводи апеляційної скарги про неправильність визначення ринкової вартості автомобіля потерпілого до його пошкодження з тих підстав, що для порівняння експертом було використано відомості про вартість автомобілів 2020 року випуску з меншим пробігом, ніж пошкоджений в ДТП автомобіль 2019 року випуску (а виробництво з 11.2018 року).

Так, з дослідної частини та додатків до висновку №174/21 (т.1 а.к.п.24) видно, що автомобіль «TOYOTA» д.н.з. НОМЕР_3 дійсно є моделі «RAV4» виробництва з 11.2018 року і фактично зібраний 10.2019 року, показник електронного одометра становив 22485 тис.км.

Відповідно до п.6.3.3. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159, за рік виготовлення КТЗ приймається календарна дата його виготовлення з обов`язковим зазначенням при цьому дня та місяця цього року. Якщо календарну дату виготовлення визначити неможливо, то за основу береться модельний рік виготовлення, визначений за його VIN-кодом, з урахуванням календарної дати першого документального підтвердження будь-якої дії з даним КТЗ, що зазначена у супровідних документах (дати придбання, дати оформлення митних документів, дати першої реєстрації КТЗ тощо). Датою першої реєстрації КТЗ, який був у користуванні (зокрема який ввозиться на митну територію України), є дата, що зазначена в спеціальній графі свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта) КТЗ, або дата видачі свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта).

Оскільки свідоцтво про реєстрацію серії № НОМЕР_6 на автомобіль «TOYOTA» д.н.з. НОМЕР_3 було видано 27 лютого 2020 року (т.1 а.к.п.25), то в даному випадку експертом правильно було взято для порівняння відомості про вартість аналогічних автомобілів 2020 року випуску з пробігом від 2 тис.км до 22900 тис.км. (т.1 а.к.п.43)

Таким чином, проаналізувавши усі доводи апеляційної скарги, колегія суддів з ними не погоджується і вважає правильними висновки суду першої інстанції про наявність підстав для застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, яке обвинуваченому призначене відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та за своїм видом і розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Рішення суду першої інстанції щодо вирішення цивільного позову належним чином мотивовано і не суперечить вимогам закону, а тому колегія суддів також не вбачає підстав для його зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду від 12 січня 2022 року відносно нього без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий

Судді