Справа № 204/2687/22
Провадження №1-і/204/9/22

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з зали судового засідання Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська клопотання прокурора Покровської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000205 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 квітня 2021 року за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

11 травня 2022 року на адресу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання прокурора Покровської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000205 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 квітня 2021 року за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання, в обґрунтування якого зазначив, що в провадженні Красноармійського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження № 0000205 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України. Красноармійським міськрайонним судом Донецької області обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 16 травня 2022 року. 20 квітня 2022 року ОСОБА_4 було переведено до Державної установи «Стрижавська виправна колонія № 81». ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення яких, у разі доведення його винуватості в суді, останньому загрожує покарання у вигляді виключно позбавлення волі на строк від чотирьох о восьми років, у зв`язку із чим ризик втечі може бути розцінений обвинуваченим ОСОБА_4 менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування та виконання покарань. Також, ОСОБА_4 не має свого житла, не має зареєстрованого місця мешкання, малолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, тобто у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки та майно, яке б могло утримувати його на місці, тобто існують реальні підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім того, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 є співмешканцем ОСОБА_6 то він , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на неї та свідків та схилити їх до надання вигідних йому показань з метою спотворення реальних обставин злочинів та уникнення таким чином від кримінальної відповідальності. Обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчиненні умисних тяжких кримінальних правопорушень у тому числі проти власності, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку. Однак, не зважаючи на це, обвинувачений ОСОБА_4 не став на шлях свого виправлення та знову вчинив умисний тяжкий корисливий злочин, що вказує про його підвищену суспільну небезпеку та схильність до вчинення нових злочинів.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Просив змінити йому запобіжний захід, оскільки він має намір стати на облік до військомату задля призову до армії, а в подальшому піти на захист Вітчизни. Прокурором кожний раз зазначаються одні й ті ж ризики, однак вони не є доведеними. Він не звертався з письмовим клопотанням до прокурора задля призову до армії.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 зазначив, що ризики, які були зазначені прокурором не є доведеними та є не обґрунтованими. Кожного разу прокурор зазначає про наявність ризиків, хоча він вважає, що ризики зменшились, а саме по кримінальному провадженню допитані усі свідки, майже допитані всі потерпілі. Взагалі зазначені ризики нічим не доведені. ОСОБА_4 просив прокурора змінити запобіжний захід на домашній арешт задля звернення до військомату, однак письмового клопотання він не надавав, а заявив його сьогодні усно в судовому засіданні. Просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт з покладенням на нього певних обов`язків.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , суд вважає можливим задовольнити клопотання прокурора, виходячи з наступного.
У відповідності до Розпорядження Голови Верховного Суду України № 17/0/9-22 від 08 квітня 2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Харківської областей)», у зв`язку з неможливістю Красноармійським міськрайонним судом Донецької області здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ на Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.
Судом встановлено, що в провадженні Красноармійського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження № 0000205 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 квітня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.
Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 липня 2021 року кримінальне провадження 0000205 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 квітня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, було призначено до судового розгляду.
Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 березня 2022 року було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 діб, а саме до 16 травня 2022 року включно.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Так, згідно зі ст. ст. 7,8,9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства, суду.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_8 , строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.
ОСОБА_4 не має власного житла, не має зареєстрованого місця проживання, на утриманні не має ні малолітніх дітей ні людей похилого віку, таким чином не має міцних соціальних зв`язків, що дає підстави вважати, що, перебуваючи на свободі, та під загрозою можливого застосування тяжкого покарання, у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, може переховуватися від суду.
24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан, що дає підстави вважати, що, перебуваючи на свободі, та під загрозою можливого застосування тяжкого покарання, у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, може переховуватися від суду під час воєнного стану в Україні, у тому числі й на території Російської Федерації.
Крім того, існує обґрунтований ризик, що ОСОБА_4 може чинити незаконний вплив на потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки у судовому засіданні потерпілий не допитаний, тобто існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також, обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній схильний до вчинення кримінальних правопорушень, оскільки неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, а також обвинувачений не має офіційного місця роботи, що свідчить про відсутність законного достатнього джерела доходу, який здатен забезпечити рівень життя обвинуваченого, тому існує ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто продовження вчинення кримінальних правопорушень.
Характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення свідчать про підвищену суспільну небезпеку.
Суд вважає, що обраний та продовжений відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
При цьому застосований до обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, а тому на даний час виключається можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого суд на даному етапі не встановив.
За таких обставин суд приходить до висновку, що підстави для продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою не відпали, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати його належну поведінку, а тому дію обраного запобіжного заходу слід продовжити на 60 днів.
Тому, беручи до уваги доведеність обґрунтованості підозри, ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винним у вчиненні злочину, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого з тримання під вартою на домашній арешт, тому у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт слід відмовити.
ОСОБА_4 належить продовжити, згідно ст. 197 КПК України, строком на 60 днів, без визначення розміру застави.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110,176-179, 183, 193, 194, 197, 331, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 11 липня 2022 року включно без визначення розміру застави.
В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт з покладенням певних обов`язків відмовити.
Копію ухвали направити до Державної установи «Стрижавська виправна колонія № 81», для виконання.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1