печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на постанову старшого слідчого ТУ ДБР розташованого в місті Києві ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0000043 відомості про яке, 03.12.2014 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із скаргою на постанову старшого слідчого ТУ ДБР, розташованого в місті Києві ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0000043 від 03.12.2014.
У своїй скарзі скаржник акцентував увагу на тому факті, що процесуальне рішення постанову про закриття кримінального провадження від 02.07.2021 не отримував, слідчий в порядку передбаченому КПК вказану постанову йому не направляв.
Скаржник зазначав, що тільки 20.05.2022 в судовому засіданні Коломийського міськрайонного суду по розгляду цивільної справи № 346/5647/19 за його позовом до прокуратури міста Києва та Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органом досудового розслідування прокуратури м. Києва при проведенні досудового розслідування кримінального провадження №0000043 від 03.12.2014, він дізнався, про закриття вказаного кримінального провадження, а тому 24.05.2022 звернувся до Печерського районного суду м. Києва зі скаргою про скасування постанови про закриття кримінального провадження, оскільки на його думку слідчим не вчинялися слідчі дії, та невжиті заходи на дослідження обставин які мають значення для кримінального провадження.
З огляду на викладене, вважає, що ним пропущений строк оскарження постанови слідчого ТУ ДБР, розташованого в м. Києві, від 02.07.2021 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 03.12.2014 за №0000043 з поважних причин, та просить його поновити.
Вивчивши скаргу та додані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування та оскарження судових рішень, що постановлені за наслідком розгляду скарги, має відбуватись з дотриманням певних умов, які визначені частиною 1 статтею 303 КПК України.
Відповідно до частини 1 статті 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Як вбачається зі скарги ОСОБА_2 , предметом оскарження є постанова старшого слідчого ТУ ДБР розташованого в місті Києві ОСОБА_3 від 02.07.2021 про закриття кримінального провадження №0000043 від 03.12.2014.
У скарзі скаржник зазначає, що 20.05.2022, в судовому засіданні Коломийського міськрайонного суду по розгляду цивільної справи № 346/5647/19 за його позовом до прокуратури міста Києва та Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органом досудового розслідування прокуратури м. Києва при проведенні досудового розслідування кримінального провадження №0000043 від 03.12.2014, ОСОБА_2 стало відомо про те, що зазначене кримінальне провадження 02.07.2021, на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України - закрито.
Натомість, слідчий суддя зазначає, що матеріалами наданими в обґрунтування підстав поновлення строку для оскарження постанови слідчого, зокрема наданою ухвалою про відкриття провадження у цивільній справі № 346/5647/19 та судовою повісткою про виклик до суду на судове засідання, призначене на 20.05.2022 не підтверджується факт отримання скаржником постанови слідчого при зазначених обставинах, з огляду на наступне.
Так, до матеріалів доданих до скарги не додано розписки та/або заяви (зареєстрованої у відповідному порядку) про ознайомлення з матеріалами зазначеної судової справи, що відповідно до абз. 6 п. 23.2.Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді є підтвердженням факту ознайомлення зі справою.

Також, звертається увага заявника, що зазначені обставини могли бути підтверджені протоколом судового засідання від 20.05.2022 у якому, як вказує скаржник йому стало відомо про закриття вказаного кримінального провадження.

Наряду із цим, слідчий суддя враховує те, що матеріали додані до скарги свідчать про те, що останній раз ОСОБА_2 цікавився ходом кримінального провадження у 2019 році.
Про наявність постанови слідчого, як вказує скаржник він дізнався в судовому засіданні, проте обставин щодо неможливості отримання зазначеної постанови до 20.05.2022, скаржник в скарзі не наводить.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що достатніх доказів підтвердження обставин щодо пропуску строку скаржником не надано.

Слідчий суддя, зазначає, що ідентифікувати, коли, яким чином, від кого та з яких джерел заявник отримав оскаржувану постанову слідчого, не є можливим.
Варто зазначити, що заявник є самостійним суб`єктом оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, зокрема рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження, та не позбавлений можливості звернутися до ТУ ДБР із заявою на отримання постанови про закриття кримінального провадження, з дня коли дізналися про таке, після чого виникає право на звернення із скаргою на її оскарження у строк встановлений статтею 304 КПК України.
Частиною 1 статті 117 КПК України передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причини пропуску цього строку. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини щодо вирішення питань, пов`язаних із строком звернення до суду. Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" констатовано, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" суд зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).
Як свідчить практика Європейського суду (див., mutatis mutandis, справи "Нікітін проти Росії" (Nikitin v. Russia), заява № 50178/99, п. 57, ECHR 2004-VIII, та "Савінський проти України" (Savinskiy v. Ukraine), заява № 6965/02, п. 23, від 28 лютого 2006 року) повинні існувати будь-які "вагомі та непереборні обставини", які могли б служити обґрунтованим поясненням причин перегляду та скасування рішення.
З урахуванням зазначеної норми КПК України та практики ЄСПЛ, враховуючи, що з часу прийняття процесуального рішення, яке оскаржує ОСОБА_2 , минув майже рік, а обставини, на які посилається скаржник (копію оскаржуваної постанови у встановленому законом порядку ним не отримано до теперішнього часу), як такі, що перешкодили йому реалізуватися право на оскарження постанови слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, від 02.07.2021 про закриття кримінального провадження, внесеного до в ЄРДР за №0000043 від 03.12.2014, у визначений чинним законодавством строк, не є обґрунтованими, вагомими та непереборними, слідчий суддя не знаходить підстав для поновлення строку для звернення з вищевказаною скаргою та доходить висновку про відмову в задоволенні заяви про поновлення строку для звернення зі скаргою, передбаченого частиною 1 статті 304 КПК України, та повернення скарги заявнику на підставі пункту 3 частини 2 статті 304 КПК України.
При цьому, слідчий суддя роз`яснює, що за наявності інших поважних причин пропуску встановленого строку на звернення до суду, заявник не позбавлений можливості на повторне звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.
Керуючись ст. ст. 303, 304 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити ОСОБА_2 в поновленні строку для звернення до суду зі скаргою на постанову старшого слідчого ТУ ДБР розташованого в місті Києві ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0000043 від 03.12.2014.
Скаргу на постанову старшого слідчого ТУ ДБР розташованого в місті Києві ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0000043 відомості про яке, 03.12.2014 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань повернути особі, яка її подала.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_4