ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2091/22 Справа № 208/8222/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_6 , а також прокурора Кам'янської окружної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 травня 2022 року у кримінальному провадженні № 0001352, щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, офіційно не працюючого, неодруженого, маючого професійно-технічну освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 25 березня 2020 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком тривалістю 3 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_8
в режимі відеоконференції
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_5
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_9
В С Т А Н О В И Л А:
До початку апеляційного розгляду цього кримінального провадження від прокурора Камянської окружної прокуратури ОСОБА_7 надійшло клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .
Обґрунтовуючи своє клопотання прокурор вказує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, може переховуватись від суду, оскільки не має сталих соціальних зв`язків, не вперше притягається до кримінальної відповідальності, не має постійного місця роботи, а тому також може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Заслухавши прокурора, який підтримав та просив задовольнити своє клопотання, захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення клопотання прокурора, обговоривши доводи клопотання, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Так, за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської областівід 19 травня 2022 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 71 КК України, до покарання, призначеного ОСОБА_6 даним вироком суду, приєднано частково у виді 1 (одного) року позбавлення волі невідбуте покарання, призначене йому вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25.03.2020 року та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.
Вирішуючи питання обґрунтованості клопотання прокурора та необхідності продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12 липня 2022 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 10 вересня 2022 року.
У зв`язку із тим, що колегія суддів, у провадженні якої перебуває дане кримінальне провадження буде перебувати у відпустці з 15 серпня 2022 року по 12 вересня 2022 року, а також з огляду на те, що розгляд апеляційних скарг на вирок суду потребує відповідного часу, колегія суддів вважає за необхідне розглянути клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, до спливу строку дії попередньої ухвали.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів, у відповідності до ст. 178 КПК України, враховує ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, які відносяться до категорії тяжких, суворість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні цього злочину, яке передбачено, зокрема у виді позбавлення волі на строк до 6 років, особу обвинуваченого, який раніше судимий, не одружений, не має постійного джерела доходу, має постійне місце проживання, а також, відсутність стійких соціальних зв`язків.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд зважає на практику ЄСПЛ, та те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).
З огляду на викладене, визначені ризики не зменшилися та не припинили існувати.
Разом з цим, апеляційний суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Отже, колегія суддів, враховуючи вищенаведене, а також, що апеляційне провадження щодо обвинуваченого не закінчено, вважає, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, тому доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 є обґрунтованими, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищенаведеним визначеним ризикам.
Разом з цим, матеріали провадження не містять переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає наявними підстави для продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і неможливим на цей час застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.
Керуючись ст. ст. 401, 403, 405, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Клопотання прокурора Камянської окружної прокуратури ОСОБА_7 , - задовольнити.
Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07 жовтня 2022 року включно.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4