У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №000001 за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_5 , її захисника адвоката ОСОБА_6 на вирок Веселинівського районного суду Миколаївської області від 9 червня 2022 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Новосілка, Миколаївського району Миколаївської області, громадянки України, із середньою освітою, яка не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої

- обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України;

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
обвинувачена ОСОБА_5 ( в режимі відеоконференції
з ДУ «Миколаївській слідчий ізолятор»)

захисник ОСОБА_6 ( в режимі відеоконференції
з Веселинівського районного суду
Миколаївської області)

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі обвинувачена просить пом`якшити призначене покарання.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду змінити в частині призначення покарання та призначити ОСОБА_5 за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 04.01.2019р. та призначити їй остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць. В іншій частині вирок залишити без змін.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_5 , визнано винуватою у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 04 січня 2019 року і за сукупністю вироків призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки і 6 місяців.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня затримання, тобто з 26 травня 2021 року. Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі обвинувачена вказує, що щиро розкаялась у вчиненому, має на утриманні малолітнього сина, матір похилого віку, просить пом`якшити призначене покарання.

В апеляційній скарзі захисник не оспорюючи фактично встановлених під час судового розгляду обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, вважає зазначений вирок суду незаконним та необґрунтованим, оскільки призначене ОСОБА_5 покарання за своєю мірою є занадто суворою і не відповідає ступеню тяжкості скоєного нею злочину та даним про особу обвинуваченої, а тому його не можна вважати чинним та підлягає зміні.

Вказує, що обвинувачена повністю визнала свою вину, жалкувала про вчинене, надавала послідовні та правдиві показання, чим сприяла розкриттю злочину, добровільно відшкодувала спричинені матеріальні збитки, шляхом повернення викрадених речей та грошової компенсації вартості викраденого майна. Зауважує, що обвинувачена перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, має зареєстроване місце проживання за яким характеризується посередньо, має на вихованні малолітню дитину.

Вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливо в умовах ізоляції від суспільства, проте термін покарання необхідно зменшити ніж той, що зазначено у вироку, а саме остаточно до 2 років 1 місяця позбавлення волі.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що 09.01.2020 року в період з 16:36 по 16:42 годині ОСОБА_5 разом з особою, кримінальне провадження відносно якої виділене в окреме провадження, перебувала в приміщенні магазину «Єва-1012», який розташований за адресою: вул. Мозолевського,2, смт. Веселинове Миколаївської області та належить ТОВ «РУШ». За попередньою змовою у ОСОБА_5 разом з особою, кримінальне провадження відносно якої виділене в окреме провадження виник умисел на таємне заволодіння товаром, який знаходиться на полицях магазину.
Реалізуючи свій злочинний умисел, повторно, за попередньою змовою групою осіб, скориставшись відсутністю персоналу та сторонніх осіб, ОСОБА_5 разом з особою, кримінальне провадження відносно якої виділене в окреме провадження таємно викрала парфумерію жіночу та чоловічу, а саме: чоловічу туалетну воду «VERSACE MAN EAU FRAICHE» ємкістю 100 мл, вартістю 1070 гривень, жіночу туалетну воду «ARMAND BASI IN RED», ємністю 100 мл, вартістю 564 гривень; тестер пудри «Maybelline», вартістю 121 гривня; рум`яну кремову для обличчя «Incallible loreal тон 002», вартістю 239 гривень; губну помаду «Maybelline тон 300», вартістю 139 гривень; глембі тестер для підводки брів, вартістю 50 гривень; жіночу туалетну воду «ARMAND BASI IN RED», ємністю 50 мл, вартістю 429 гривень; чоловічу туалетну воду «ARMAND BASI IN BLUE», ємністю 100 мл, вартістю 427 гривень та жіночий дезодорант «REXONA», ємністю 150 мл, вартістю 40 гривень, після чого з викраденим товаром місце події покинула, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 за попередньою змовою з особою, кримінальне провадження відносно якої виділене в окреме провадження спричинила матеріальні збитки ТОВ «РУШ» на загальну суму 3079 (три тисячі сімдесят дев`ять) гривень.

Дії ОСОБА_5 , судом кваліфіковані за 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої та її захисника на підтримку доводів апеляційних скарг, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке її засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про її винність у вчинені вказаного злочину.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочину обвинуваченою.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченої ОСОБА_5 за ч.2 ст. 185 КК України є правильною і апелянтами не оспорюється. А тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України, вирок в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Що стосується доводів апеляційних скарг, щодо невідповідності призначеного покарання особі обвинуваченої внаслідок суворості, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру . Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Вказуючи в апеляційній скарзі на те, що суд призначив ОСОБА_5 явно несправедливе покарання та висуваючи вимогу про зміну призначеного покарання, апелянти не наводять жодних мотивів про існування істотної диспропорції, неадекватності між визначеним судом розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке вони просять призначити.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65, 66, 67 КК України з урахуванням, особи обвинуваченої, яка згідно до довідок лікарні на психіатричному чи наркологічному обліку не перебуває, вчинила нетяжких злочин, проте під час розгляду справи у суді обвинувачена ухилялася від суду на протязі чотирнадцяти місяців, була оголошена в розшук, вчинила злочин під час іспитового строку за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 04.01.2019 року, згідно якого вона була засуджена за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України на 2-а роки позбавлення волі, звільнена від відбування покарання відповідно до ст.ст. 75,76 КК України з іспитовим строком 2 роки. Обставиною, що пом`якшує покарання судом визнано щире каяття, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. Врахувавши всі вище зазначені обставини, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, визначена ч.2, 3 ст. 50 КК України, може бути досягнута при призначенні обвинуваченій ОСОБА_5 міри покарання у виді позбавлення волі, належним чином вмотивувавши таке рішення у вироку.

Таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченої, буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченій покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства, апеляційний суд не вбачає.

Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.368 КПК України, суд першої інстанції вірно прийняв до відома досудову доповідь Київського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області відносно обвинуваченої ОСОБА_5 , в якій зазначено: що беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинувачену, її спосіб життя, історію правопорушень, а також дуже високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку як для суспільства, так і для окремих осіб. На думку органу пробації, застосування соціально виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Зазначені обставини свідчать про високий рівень ризику вчинення ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень та її стійку антисоціальну поведінку, а тому її виправлення без відбування покарання в місцях позбавлення волі є неможливим.

Судом у відповідності до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання додержано вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, за принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Інших обставин, пом`якшуючих покарання або позитивно характеризуючих особу обвинуваченої, які б не були предметом розгляду та аналізу суду першої інстанції, апеляційні скарги не містять.

У зв`язку з викладеним, апеляційний суд вважає, що призначене обвинуваченій покарання ґрунтується на положеннях ст. ст. 50 і 65 КК України, відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання і є необхідним для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому вважати призначене покарання явно несправедливим через його суворість, апеляційний суд не вбачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б стали підставою для зміни або скасування вироку, апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційні скарги слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_5 , її захисника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Веселинівського районного суду Миколаївської області від 9 червня 2022 року, стосовно ОСОБА_5 - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.
Головуючий:

Судді: