У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали кримінальних проваджень, внесених до ЄРДР за № 0001794, № 0000068, № 0000362, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_5 ОСОБА_6 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 січня 2022 року відносно
ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Первомайську Миколаївської області, зареєстрована в АДРЕСА_1 , проживає у Благодійному центрі соціальної реабілітації для осіб залежних від наркотиків та алкоголю «Благодать», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої,
обвинуваченої у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
обвинувачена ОСОБА_5 ,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 січня 2022 року ОСОБА_5 визнано винною у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України та призначено покарання, за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі.
Ухвалено, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, ОСОБА_5 , за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Ухвалено, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту ОСОБА_5 частину покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13.03.2020 р. та остаточно до відбуття, за сукупністю вироків, призначити покарання у виді 4 років і 1 місяця позбавлення волі.
Ухвалено стягнути з засудженої ОСОБА_5 , на користь держави процесуальні витрати по справі, які складаються із затрат на проведення судової товарознавчої експертизи, в сумі 1 627,60 грн.
Вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить вирок скасувати та, на підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі захисник вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено без врахування ст. ст. 65-66, 75 КК України та без обґрунтування недостатності менш суворого покарання для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, що підтверджує висновок про упередженість головуючого у справі.
Відносно обвинуваченої ОСОБА_5 , відзначає, що остання стала на шлях вчинення кримінальних правопорушень в силу складних життєвих обставин відсутності батьків, житла та вміння заробляти на життя та організовувати своє життя.
Втім, з метою зміни образу життя, в серпні 2021 року ОСОБА_5 звернулась до Благодійного Центру соціальної реабілітації для осіб, залежних від наркотиків та алкоголю «Благодать», за час перебування в якому, навчилась працювати, забезпечувати себе та знайшла сенс життя, що свідчить про можливість її виправлення без відбування покарання в місцях позбавлення волі.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

ОСОБА_5 , будучи раніше судимою за скоєння корисливого умисного злочину, належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала та повторно вчинила інші корисливі злочини майнової спрямованості.
Так, 18.11.2020 р., близько 16.50 год., ОСОБА_5 проходила повз домоволодіння ОСОБА_9 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де в цей час їй стало зле та вона вирішила попросити води у господарів даного будинку. Через незачинену хвіртку ОСОБА_5 зайшла на подвір`я вказаного домоволодіння, після чого, відчинила вхідні двері будинку і зайшла всередину. Перебуваючи в будинку, ОСОБА_5 , зайшла до кухні, де помітила на полиці розміщену жіночу сумку, в середині якої знаходився гаманець з грошовими коштами в сумі 800 грн., належний ОСОБА_9 . В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на викрадення вказаного гаманця з грошовими коштами. Переслідуючи прямий умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, будучи впевненою, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, оскільки присутня в іншій кімнаті мати потерпілої ОСОБА_10 не могла та фактично і не бачила дій ОСОБА_5 , остання взяла гаманець в руки, поклала його до своєї сумки, а грошові кошти в сумі 800 грн., діставши із гаманця, помістила до кишені своїх штанів. Після цього до кухні зайшла потерпіла ОСОБА_9 та вивела ОСОБА_5 з приміщення будинку на територію домогосподарства. Одразу після цього ОСОБА_5 пішла далі по вулиці Лермонтова, а ОСОБА_9 , повернувшись до кімнати кухні, виявила відсутність в своїй сумці гаманця з грошовими коштами в сумі 800 грн.
ОСОБА_9 вибігла на вулицю та почала наздоганяти ОСОБА_5 , намагаючись її зупинити та повернути своє майно. Наздогнавши та зупинивши останню, ОСОБА_9 схопила сумку ОСОБА_5 оскільки виявила в ній свій гаманець. ОСОБА_5 , розуміючи, що її злочинні дії були викриті, бажаючи досягти свого злочинного наміру, діючи повторно та умисно, відкрито, знаючи, що викрадені грошові кошти знаходяться в її кишені, намагалась втекти з місця події з викраденим майном, не реагуючи на крики потерпілої зупинитись та повернути їй викрадені грошові кошти, залишила свою сумку, в середині якої знаходився порожній гаманець потерпілої та втекла. Таким чином ОСОБА_5 з грошовими коштами в сумі 800 грн. з місця події зникла та розпорядилась ними в корисливих для себе цілях.
28.02.2021 р. близько 12.50 год., ОСОБА_5 проходила біля кафе-бар « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: вул. Первомайська, 18 в с. Грушівка, Первомайського району Миколаївської області, та вирішила піти до вбиральні у вказаному закладі. Через незачинену хвіртку ОСОБА_5 зайшла до двору вказаного кафе-бару, після чого, шляхом відчинення дверей, зайшла всередину. Перебуваючи в приміщенні кафе-бару, ОСОБА_5 зайшла до вбиральні. Через деякий час ОСОБА_5 вийшла з вбиральні та побачила привідчинені двері до роздягальні, якою користується обслуговуючий персонал вказаного закладу. Не маючи на те законних підстав, порушуючи встановлений законом порядок, обвинувачена підійшла до роздягальні та через привідчинені двері, маючи умисел на таємне викрадення майна, впевнившись що за нею ніхто не спостерігає і не може чинити перешкод, незаконно проникла до середини вказаної роздягальні. Перебуваючи в роздягальні, ОСОБА_5 побачила жіночу зимову куртку. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення крадіжки чужого майна, ОСОБА_5 з корисливих мотивів, розуміючи протиправний характер своїх дій, маючи прямий умисел на незаконне викрадення майна, з корисливою метою, щоб зігрітися, усвідомлюючи негативні наслідки своїх дій, таємно, повторно, скоїла крадіжку підійшла до вішалки з одягом, викрала жіночу зимову куртку, вартістю 550 грн., належну ОСОБА_11 , яка є кухарем в кафе-барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Своїми протиправними умисними діями ОСОБА_5 спричинила потерпілій ОСОБА_11 майнової шкоди в розмірі 550 грн, після чого ОСОБА_5 з місця події зникла та викраденою курткою розпорядилася за власним розсудом.
05.05.2021 р., близько 12.00 год. ОСОБА_5 знаходилася в парку ім. Петровського в м. Первомайську Миколаївської області, разом зі своїм знайомим ОСОБА_12 , з яким вона вживала алкогольні напої. Під час розпивання спиртних напоїв, ОСОБА_12 стало зле та він відійшов від ОСОБА_5 і не бачив ії. В цей час у ОСОБА_12 з кишені випав його мобільний телефон марки «Prestigio», моделі «Wize G3 PSP3510 DUO». Побачивши, що у ОСОБА_12 випав його мобільний телефон, ОСОБА_5 вирішила його викрасти. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення крадіжки чужого майна, ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, розуміючи протиправний характер своїх дій, маючи прямий умисел на незаконне викрадення майна, з корисливою метою, усвідомлюючи негативні наслідки своїх дій, таємно, повторно, шляхом вільного доступу скоїла крадіжку мобільного телефону марки «Prestigio», моделі «Wize G3 PSP3510 DUO», вартістю 1 275 грн., спричинивши потерпілому ОСОБА_12 майнової шкоди на зазначену суму, після чого обвинувачена з місця події зникла, викраденим майном розпорядилася за власним розсудом.
Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинена повторно та за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд врахував ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченої, яка характеризується не негативно, раніше судима, вчинила злочини у період іспитового строку. Встановлено наявність обставини, яка пом`якшує покарання щире каяття, оскільки вона повністю визнала вину та надала правдиві покази про обставини скоєння злочинів, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченої на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають дослідженим в судовому засіданні доказам, які викладені у вироку. Обставини обвинуваченою ОСОБА_5 не заперечувались, досліджувались за згодою учасників судового провадження, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, апеляційному оскарженню та перегляду не підлягають.
Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 186, ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України, вірно та апелянтом не оспорюються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Вирішуючи питання про правильність застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_5 покарання, за доводами апеляційної скарги захисника, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 65 КК України та п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 р., призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд першої інстанції врахував характер, ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання, і обґрунтовано, за змістом вироку, визначив вид і розмір покарання, яке має бути призначено ОСОБА_5 як за вчинені кримінальні правопорушення, так і остаточно, на підставі ст. 71 КК України.
На думку апеляційного суду, покарання судом першої інстанції обвинуваченій ОСОБА_5 призначено відповідно до вимог ст. ст. 65-67, 71 КК України, воно відповідає тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Стосовно можливості звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, апеляційний виходить з наступного.
Відповідно до ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеної в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р., у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_5 засуджена Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області 13.03.2020 р. за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, та, на підставі ст. 75 КК України, звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
Втім, 18.11.2020 р., 28.02.2021 р. та 05.05.2021 р., тобто в період іспитового строку за попереднім вироком, обвинуваченою ОСОБА_5 вчинено ряд кримінальних правопорушень, за які вона засуджена за оскаржуваним вироком, що свідчить про безумовне порушення умов застосування ст. 75 КК України.

За такого, з урахуванням роз`яснень Постанови Пленуму, та, зважаючи на принцип інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника з тим, щоб повторно звільнити обвинувачену ОСОБА_5 від відбування призначеного за сукупністю вироків покарання.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, які б були підставами для зміни чи скасування оскаржуваного вироку не виявлено, оскаржуване рішення є законним, обґрунтованим та належним чином вмотивованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :

вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 січня 2022 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3