ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1090/22 Справа № 216/3509/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Центрально-міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000821 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Центрально-міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарання, призначеного за цим вироком, з покаранням, призначеним за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.12.2021 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 3 (трьох) років 10 (десяти) місяців позбавлення волі.

Вирішено долю речових доказів.

ОСОБА_7 визнано винуватим у тому що він, будучи раніше судимим, маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, повторно скоїв корисливі кримінальні правопорушення проти власності на адміністративній території Центрально-Міського району м. Кривого Рогу, а саме: в період часу з 22.00 години 29.04.2020 року до 05.30 години 30.04.2020 року, маючи намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, прибув до приватного домоволодіння АДРЕСА_1 , де, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переліз через паркан, яким огорожено територію зазначеного домоволодіння, таким чином незаконно проник на його внутрішню територію.
Після чого, незаконно знаходячись на внутрішній території вищезазначеного домоволодіння, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись в тому, що його дії носять таємний характер, через незачинені двері цегляного гаражного приміщення, розташованого на території зазначеного домоволодіння, проник до його внутрішнього приміщення, звідки таємно викрав належне потерпілому ОСОБА_8 майно, а саме: болгарку «Титан ПУШМ 8-125» № 36133952 вартістю 416,52 гривень, дрель ударну «Craft CPD 13/700» вартістю 372,00 гривень, дрель ударну «Falc Professionall», металевий візок зеленого кольору без маркувальних даних вартістю 250,00 гривень, зварювальний апарат «Еdon ММА-200Р» вартістю 1904,94 гривень, велосипед «Azimut» (встановити вартість відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №1619 від 26.05.2020 неможливо), мінімийку високого тиску «Каrсhеr» (встановити вартість відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №1619 від 26.05.2020 неможливо), машину для шліфування під кутом «Ferm FAG-125 N» вартістю 550,00 гривень, електричну пилу (встановити вартість відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №1619 від 26.05.2020 неможливо), надувну веслову лодку «Bark В-220» типу Н1 вартістю 3000,00 гривень, електричний лобзик (встановити вартість відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №1619 від 26.05.2020 неможливо).
Після чого, ОСОБА_7 , утримуючи при собі вищезазначене викрадене майно, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим завдав потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду у виді матеріальних збитків у загальному розмірі, відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №1619 від 26.05.2020 року, - 6493,46 грн (шість тисяч чотириста дев`яносто три гривні 46 копійок).
Крім цього, ОСОБА_7 , приблизно о 01.00 годині 13.05.2020 року, маючи намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, прибув до гаражного приміщення, розташованого в дворі багатоповерхового будинку АДРЕСА_2 , де реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, за допомогою принесеного із собою металевого предмету, збив скобу навісного замку металевих воріт вищезазначеного гаражу, таким чином пошкодивши його цілісність, незаконно проник до його внутрішнього приміщення, де діючи умисно, повторно з корисливих мотивів, переконавшись в тому, що його дії носять таємний характер, таємно викрав майно, належне потерпілій ОСОБА_9 , а саме: велосипед «Felt sr 19.5», колеса 26 дюймів, вартістю 7527,00 гривень, зимову гуму для автомобільних колес «Evergreen» 175/170R13, в кількості 2-х одиниць, вартістю 550,00 гривень кожна.
Після чого, ОСОБА_7 , утримуючи при собі вищезазначене викрадене майно, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим завдав потерпілій ОСОБА_9 майнової шкоди у вигляді матеріальних збитків у загальному розмірі, відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №1618 від 26.05.2020 року, - 8627,00 гривень (вісім тисяч шістсот двадцять сім гривень 00 копійок).
Таким чином, ОСОБА_7 своїми діями скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане із проникненням у сховище, вчинене повторно, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.
Також, ОСОБА_7 28.05.2020 року, реалізуючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, вступив із невстановленою слідством особою у злочинну змову, направлену на спільне таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, заздалегідь усно домовившись та розподіливши ролі, дійшли згоди на спільне таємне викрадення чужого майна з території домоволодіння АДРЕСА_3 .
Так, 28.05.2020 року, приблизно о 00.48 годині, ОСОБА_7 разом із невстановленою слідством особою, прибули до вказаного приватного домоволодіння, де перелізли через паркан, яким огороджено територію вищезазначеного домоволодіння, таким чином незаконно потрапили на його внутрішню територію, де, діючи спільно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись в тому, що їх дії носять таємний характер, таємно викрали із території двору майно, належне потерпілому ОСОБА_10 , а саме: велосипед ««Pride Stella», колеса 26 дюймів, вартістю 4350,00 гривень, бензиновий генератор «Firman FPG 3800», потужністю 2,8 кВт, вартістю 4503,04 гривень.
Після чого, ОСОБА_7 разом із невстановленою слідством особою, утримуючи при собі вищезазначене викрадене майно, з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим завдали потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду у виді матеріальних збитків у загальному розмірі, відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №1691 від 29.05.2020 року, - 8853,04,00 гривень (вісім тисяч вісімсот п`ятдесят три гривні 04 копійок).
Таким чином ОСОБА_7 своїми діями скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане із проникненням у сховище, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.
Не погоджуючись з призначеним судом першої інстанції покаранням, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок Центрально-міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2022 року та ухвалити новий вирок, яким на підставі ст. 70 КК України поглинути менш суворе покарання більш суворим, залишити покарання, призначене за вироком Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.12.2021 року, яким його засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі, і остаточно призначити йому покарання у виді 3 років 8 місяців позбавлення волі.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що він у судовому засіданні суду першої інстанції свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю визнав, погодився із кваліфікацією інкримінованого йому правопорушення та підтвердив фактичні обставини справи.
Обвинувачений зазначає, що вироком Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.12.2021 року йому було призначено покарання у виді 3 років 8 місяців позбавлення волі, а вироком Центрально-міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2022 року йому було призначено покарання більш суворе, взято до уваги ст.ст 65,66,70 КК України, при цьому, суд першої інстанції, на його думку, безпідставно не застосував до нього ст. 69-1 КК України, через що до нього було застосовано більш суворе покарання, без врахування ст. 69-1 КК України, відповідно до якої строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку, передбаченого відповідною санкцією статті.
Апелянт вважає, що максимальний строк покарання, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України складає 5 років позбавлення волі, а дві третини від цього покарання складає 3 роки 4 місяці позбавлення волі.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів і повинно відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості і гуманізму.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону в повній мірі.
Відповідно до висновку Верховного Суду, який викладено у постанові від 02 березня 2021 року у справі №721/115/19, для досягнення пропорційності між злочином та покаранням, основним чинником, який має братися до уваги під час визначення виду та міри покарання за злочин, є ступінь його тяжкості та небезпечності. При призначенні покарання судам слід прагнути до справедливості та пропорційності, а будь-які винятки з цієї мети мають бути належним чином обґрунтовані.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та перевірено у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, при призначенні покарання суд першої інстанції врахував всі обставини кримінального правопорушення та особу обвинуваченого.
Суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття.
Також судом першої інстанції не було встановлено обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 .
Крім того, судом першої інстанції було також враховано особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше неодноразово судимий, є працездатною особою, однак ніде офіційно не працює, має постійне місце проживання без офіційної реєстрації, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, осіб на утриманні не має.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, при частковому складанні розмір остаточного покарання має бути більшим за розмір кожного з покарань, призначених за окремі злочини. Остаточне покарання за сукупністю злочинів має визначатися за найбільш суворим видом покарання за окремі злочини, що до неї входять, і в межах санкції того закону, який передбачає більш суворе покарання.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги обвинуваченого, оскільки судом першої інстанції було враховано вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.12.2021 року стосовно ОСОБА_7 та шляхом часткового складання покарання обгрунтовано призначено йому остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, яке є більшим за розмір кожного з покарань, призначених за окремі злочини.
Враховуючи обставини справи, суспільну небезпечність вчиненого злочину, ризик небезпеки для суспільства, а також фактор ризику вчинення обвинуваченим аналогічного кримінального правопорушення, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових злочинів.
Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу обвинууваченого залишити без задоволення, а вирок Центрально-міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2022 року без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Центрально-міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000821 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України залишити без задоволення.
Вирок Центрально-міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000821 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, що тримається під вартою - в той же строк з дня отримання копії ухвали.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4