Єдиний унікальний номер судової справи 201/3075/22
Номер провадження 1-кп/201/590/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року м. Дніпро

вул. Паторжинського, 18а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі питання доцільності продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 квітня 2022 року за № 0000281 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

встановив:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 квітня 2022 року за № 0000281 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

В судовому засіданні відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України судом поставлено на обговорення питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою до спливу двомісячного терміну

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 висловив думку про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 6 до 10 років, а тому, з метою уникнення кримінальної відповідальності та відповідного покарання, що загрожує у разі визнання його винним, може переховуватись від суду. Крім того вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_5 не перешкоджають утримуванню останнього під вартою, а тому продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який, на його переконання, є повністю доведеним.

Таким чином, на переконання прокурора, застосування інших більш м`яких запобіжних заходів стосовно ОСОБА_5 є недоцільним та не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому просив продовжити строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого на 60 днів.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначив, що наміру переховуватися від суду у його підзахисного немає, посилання прокурора на те, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків вважає безпідставними, оскільки від свідків не надходило жодних заяв про те, що ОСОБА_5 якимось чином намагався на них впливати. Крім того захисник зазначив, що ОСОБА_5 має постійне місце мешкання, проживає разом з батьками та братами, у нього наявні міцні соціальні зв`язки, а тому просив змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід на будь-який інший не пов`язаний з позбавленням волі.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти продовження йому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт, оскільки доказів на підтвердження його вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України немає, у нього наявні міцні соціальні зв`язки, оскільки він проживає разом з батьками в багатодітній сім`ї.

Вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши доводи прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заперечення захисника та обвинуваченого, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, судом встановлено, що відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2022 року до ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05 червня 2022 року, з можливістю внесення застави. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20 квітня 2022 року ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2022 року залишено без змін. В подальшому вказаний запобіжний захід ОСОБА_5 був продовжений.

Оцінюючи обґрунтування прокурора на підтвердження продовження існування наведеного ним ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає, що прокурором доведена наявність достатніх підстав вважати, що такий ризик, як можливі спроби обвинуваченого переховуватись від суду, існує і не зменшився, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, санкція якого передбачає максимальне покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років з конфіскацією майна, при цьому, судом враховуються дані про особу обвинуваченого, який не має постійного місця роботи і джерела доходу, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки.

А отже, наведені дані про особу обвинуваченого в сукупності з суворістю можливого покарання вказують на існування ризику можливих спроб ОСОБА_5 переховуватись від суду, ступінь якого є досить високою.

Відтак, суд погоджується із заявленим прокурором ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, і визнає наявність існування цього ризику доведеним у повній мірі.

Отже, з урахуванням сукупності встановлених обставин, зокрема, наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, вагомості наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочину, тяжкості покарання, що загрожує останньому, у разі визнання його винуватим, суд приходить до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім і не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що виправдовує продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Поряд із цим, суд не приймає до уваги посилання захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 на наявність у останнього міцних соціальних зв`язків, як на підставу для зміни запобіжного заходу, адже на підтвердження таких доводів ані обвинуваченим, ані його захисником не надано суду жодних документів.

Доводи захисника ОСОБА_4 про недоведеність прокурором ризику можливих спроб його підзахисного незаконно впливати на свідків є безпідставними, оскільки прокурор взагалі не посилався на наявність такого ризику.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд не знаходить підстав для скасування або зміни застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому зважаючи на те, що строк дії попередньої ухвали про тримання під вартою закінчується 30 липня 2022 року вважає за доцільне продовжити тримання останнього під вартою строком на 60 днів до 24 вересня 2022 року включно.

В той же час, продовжуючи обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення та обставини правопорушення, суд вважає, що розмір застави, визначений у попередньому судовому рішенні у розмірі 148 860 гривень, належним чином забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 196, 369-372 КПК України, -

постановив:

Застосований під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 днів до 24 вересня 2022 року включно.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, є 24 вересня 2022 року включно.

Встановити, що у разі внесення обвинуваченим ОСОБА_5 або іншою фізичною чи юридичною особою на депозитний рахунок № UA0017442 в ГУДКСУ в м. Київ, одержувач платежу ТУ ДСАУ в Дніпропетровській області, , МФО 820172, застави у розмірі шістдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 148 860 (сто сорок вісім тисяч вісімсот шістдесят) гривень, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 з-під варти, зобов`язати його прибувати за кожною вимогою до суду, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, а також покласти на останнього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу суду, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що у разі не з`явлення його за викликом до суду без поважних причин чи не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Ухвала щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання нею її копії.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - о 14 годині 00 хвилин 29 липня 2022 року.

Суддя ОСОБА_1