ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1131/22 Справа № 193/1155/21 Головуючий у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою начальника Софіївського відділу Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2022 року, якою було звільнено засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі умовно-достроково на невідбутий строк, -
В С Т А Н О В И Л А:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2022 року, було задоволено спільне подання адміністрації Державної установи Софіївська виправна колонія (№ 45) та спостережної комісії Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області про застосування відносно засудженого ОСОБА_7 .
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції дійшов висновку про те, що згідно до положень ст. 81 КК України, маються підстави для застосування стосовно засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, який справді своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні подання адміністрації ДУ Софіївська виправна колонія (№ 45) про застосування відносно засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не надано оцінки яким чином засуджений бере участь і проявляє корисну активність в організації виховних заходів в установі, не надано оцінки участі ОСОБА_7 , в самодіяльних організаціях засуджених та ставлення до праці.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення, просив апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

Засуджений та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення, вважали її безпідставною, а ухвалу суду законною та обґрунтованою і просили залишити її без змін, а скаргу без задоволення.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Із матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув спільне подання Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 45)» та спостережної комісії Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області про застосування відносно засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що засуджений довів своє виправлення, а тому може бути звільнений умовно-достроково.
При цьому, апеляційний суд виходить з того, що відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність слідує, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
Як слідує із роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.
З матеріалів провадження вбачається, що вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 22 грудня 2015 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК україни до 7 (семи) років позбавлення волі.
Дослідженням матеріалів встановлено, що адміністрація установи відбуття покарання звернулась до суду зі спільним поданням про умовно-дострокове звільнення, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_7 з 07 серпня 2016 року відбуває покарання в з 07 серпня 2016 року відбуває покарання в Державній установі Софіївська виправна колонія (№ 45). За час відбування покарання в установі характеризується позитивно. Як вбачається із довідки ОСОБА_7 за час перебування в установі виконання покарання має сім заохочень та ні одного стягнення. Заохочення засуджений отримував за сумлінну поведінку та ставлення до робіт з благоустрою установи, що свідчить про те, що ОСОБА_7 довів своє виправлення.
Також з матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_7 за станом здоров`я є інвалідом другої групи, але в силу своїх фізичних можливостей виконує роботи по самообслуговуванню, зокрема підтримує чистоту та порядок у відділенні де утримується.
Крім того, засуджений ОСОБА_7 залучений до участі у програмі диференційованого виховного впливу Правова просвіта та Духовне відродження, в рамках реалізації яких відвідує богослужіння в церкві при установі, є членом Духовно-просвітницької секції відділення СПС, в рамках якої проводить молебні та душпастирську роботу з засудженими відділення, де утримується та своєю поведінкою показує позитивний приклад іншим засудженим відділення та установи. Поступово набуває навичок ведення самостійного законослухняного життя в суспільстві. Заходи виховного пливу відвідує регулярно, і реагує на них правильно, приймає участь у залученні інших засуджених до їх проведення. Бере активну участь у роботі самодіяльних організацій, та проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи.
Аналізуючи наведені обставини апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив подання установи про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого, оскільки обставини провадження свідчать лише про наявність позитивних чинників, які дають змогу суду з впевненістю визначитися з тією позицією, що засуджений своєю поведінкою, яка розцінюється судом як позитивна, довів своє виправлення та виховання, тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції і не знаходить підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.
Доводи прокурора про те, що судом першої інстанції не надано оцінки яким чином засуджений бере участь і проявляє корисну активність в організації виховних заходів в установі, а також те, що не було надано оцінки участі ОСОБА_7 , в самодіяльних організаціях засуджених, спростовуються наявними у матеріалах провадження письмовими доказами, зокрема, відповідно до характеризуючих об`єктивних даних, засуджений ОСОБА_7 за весь період відбування покарання проявляє себе як дисциплінована особа, заходи виховного характеру відвідує регулярно, реагує на них правильно, а також приймає участь у залученні інших засуджених до їх проведення.
Щодо доводу прокурора про ставлення до праці засудженого, то з матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_7 за станом здоров`я є інвалідом другої групи, а тому не залучається до роботи на виробництві установи, але в силу своїх фізичних можливостей виконує роботи по самообслуговуванню.
Також з матеріалів провадження вбачається, що засуджений підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними.
Судом досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по справі законного і обґрунтованого рішення.
Також враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що до ОСОБА_7 може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.
З огляду на вищевикладене, доводи прокурора не спростовують висновки суду першої інстанції, а також не свідчать про недоведення засудженим свого виправлення та про відсутність підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою, і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу начальника Софіївського відділу Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2022 року, якою було звільнено засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі умовно-достроково на невідбутий строк залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4