Провадження №11-кп/801/416/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7

розглянув у відкритому судового засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження № 0000216, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 21.02.2022 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 25.05.2010 Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 1 ст. 382 КК України, до 2 років обмеження волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

- 19.11.2010 Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 1 ст. 185 КК України, до 1500 грн. штрафу;

- 23.01.2014 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, на підставі ст.ст. 70, 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. 12.06.2014 звільнений від відбування покарання на підставі ЗУ «Про амністію у 2014 році»;

- 24.11.2016 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 190 КК України, до 1 року 2 місяців позбавлення волі. Звільнений 27.12.2016 по відбуттю строку покарання;

- 19.02.2020 Вінницьким апеляційним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 05.05.2020 по відбуттю строку покарання,

визнано винуватим в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України та засуджено

- за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки;

- за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення ВВ КНДІСЕ судово-товарознавчої експертизи № 8677-8679/21-21 від 14.12.2021 в сумі 1029 (одна тисяча двадцять дев`ять) грн. 66 коп.

Вирішено долю речових доказів.

в с т а н о в и в :

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 24.01.2020 близько 12:00 год. спілкувався через інтернет-програму «Вайбер» зі своєю знайомою ОСОБА_9 та в цей час у нього раптово виник умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме грошовими коштами останньої.

Реалізуючи вказаний умисел, керуючись жагою до наживи, з корисливим мотивом, ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, з метою введення в оману ОСОБА_9 , шляхом створення у неї хибної думки, що останньому не вистачає грошових коштів для придбання спеціального миючого пилососу марки «Керхер», розуміючи неправдивість та корисливу протиправну мету своїх дій, не маючи на меті повернути кошти володільцеві, усвідомлено вчинив обман у активній формі, а саме письмово попросив через інтернет-програму «Вайбер» ОСОБА_9 позичити йому 1500 гривень.

Будучи введеною в оману, ОСОБА_10 , впевнена у правильності та добропорядності дій знайомого їй ОСОБА_8 та не підозрюючи про його істинні наміри, 24.01.2020 о 12:24 год. через термінал самообслуговування, що розташований за адресою: м. Вінниця, вул. О. Антонова, 48а, перерахувала грошові кошти в розмірі 1500 грн. на банківську карту № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_8 .

Продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме грошовими коштами своєї знайомої ОСОБА_9 , діючи умисно, повторно, керуючись жагою до легкої наживи, ОСОБА_8 , з метою введення в оману ОСОБА_9 , шляхом створення у неї хибної думки про його наміри, розуміючи неправдивість та корисливу протиправну мету своїх дій, не маючи на меті повернути кошти володільцеві, усвідомлено вчинив обман у активній формі, а саме повідомив через інтернет-програму «Вайбер» ОСОБА_9 про те, що скинутої нею попередньо суми йому не вистачило для придбання миючого пилососу марки «Керхер», та необхідно скинути ще 750 грн.

Будучи введеною в оману, ОСОБА_9 , впевнена у правильності та добропорядності дій знайомого їй ОСОБА_8 та не підозрюючи про його істинні наміри, за допомогою мобільного додатку «Приват 24», перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , перерахувала грошові кошти в розмірі 790,40 грн. на банківську карту № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_8 .

Після незаконного отримання завідомо чужих грошових коштів, ОСОБА_8 розпорядився здобутими грошовими коштами на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 2290,40 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_8 , 27.01.2020 близько 07:06 год. вирішив повторно, незаконно, умисно заволодіти чужим майном шляхом обману, а саме грошовими коштами своєї знайомої ОСОБА_9 .

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, керуючись жагою наживи, корисливим мотивом, ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, з метою введення в оману ОСОБА_9 , шляхом створення у неї хибної думки, повідомив їй письмово через інтернет-програму «Вайбер», що його затримали працівники поліції та йому необхідні кошти, які він нібито має надати працівникам поліції, щоб його відпустили.

Будучи введеною в оману, ОСОБА_9 , впевнена у правильності та добропорядності дій знайомого їй ОСОБА_8 та не підозрюючи про його істинні наміри, 27.01.2020 о 07:34 год., перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , за допомогою мобільного додатку «Приват 24» перерахувала грошові кошти в розмірі 2000 грн. на банківську карту № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_8 .

Після незаконного отримання завідомо чужих грошових коштів, ОСОБА_8 розпорядився здобутими грошовими коштами на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 2000 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_8 , 20.10.2021 близько 08 год. 00 хв. перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_11 з якою він, останнім часом, проживав, в кімнаті на шафі помітив шкатулку, у якій знаходилися вироби із жовтого металу, належні ОСОБА_11 . В цей час, у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , підбурений жагою до наживи та протиправного збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, із корисливих спонукань, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, відкривши вказану шкатулку, взяв із неї ланцюжок шийний із золота, 585 проби, загальною вагою 4,92 гр., вартість якого згідно висновку експерта № 8677-8679/21-21 від 14.12.2021 становила 9236 грн. 22 коп., кулон із зображенням «Божої Матері», із золота, 585 проби, загальною вагою 2,50 гр., вартість якого згідно висновку експерта № 8677-8679/21-21 від 14.12.2021 становила 4542 грн. 78 коп., пару сережок у формі прямокутника із вставками-каміння «Фіаніт», із золота, 585 проби, загальною вагою 3,25 гр., вартість якого згідно висновку експерта № 8677-8679/21-21 від 14.12.2021 становила 6056 грн. 90 коп.

Після чого, разом з викраденим залишив місце вчинення кримінального правопорушення, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 19 835 грн. 90 коп.

Не погоджуючись з вироком суду, адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити в частині призначеного покарання, застосувавши вимоги ст. 75, ст. 76 КК України, звільнивши ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що при призначенні покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_8 повністю визнав вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочинів, відшкодував завданий збиток, позитивно характеризується за місцем проживання, працює, має на утриманні неповнолітню дитину, 2008 р. н.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився , будучи судом повідомленим про час та місце судового розгляду. Суд з врахуванням думки учасників судового розгляду, зокрема адвоката ОСОБА_7 , який подав апеляційну скаргу, та не заперечував проти розгляду у відсутність обвинуваченого, приходить до висновку про можливість продовження судового розгляду за участі осіб, які з`явились до суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думку адвоката ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу, виступ прокурора ОСОБА_6 на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , - не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Суд першої інстанції вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, колегія суддів не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Щодо покарання, з яким сторона захисту не погоджується, то воно призначене судом з дотриманням вимог ст.65 КК України: відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину (згідно з ч.4 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.4 ст. 407 КК України, є тяжким злочином); обране з врахуванням обставин злочину, його наслідків; особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, являється особою виключно кримінальної спрямованості, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та продовжив злочинну діяльність, пом`якшуючі покарання обставини (визнання винуватості, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень), обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого (рецидив кримінального правопорушення).

Згідно досудової доповіді, складеної ВМВ ДУ «Центр пробації» на ОСОБА_8 , виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Твердження захисника про неврахування судом першої інстанції щирого каяття ОСОБА_8 , активного сприяння розкриттю злочину, які є обставинами, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, їх не можна вважати переконливим, оскільки визнання нібито обвинуваченим вини та його щире каяття є нічим іншим як правомірним способом захисту з метою уникнення відповідальності за скоєне та відбування призначеного судом першої інстанції законного покарання. Визнання вини свідчить лише про те, що ОСОБА_8 під тиском беззаперечних доказів, намагається уникнути справедливого покарання за вчинене та не бажає нести справедливу кримінальну відповідальність за злочин, які він вчинив умисно та свідомо, тому щире каяття не може бути визнано обґрунтованим.

Крім того, суд вважає, що не можна віднести категорично до пом`якшуючих обставин активне сприяння розкриттю злочину, оскільки ОСОБА_8 виключно завдяки професійним діям працівників поліції був викритим та затриманий.

На думку апеляційного суду, призначене судом покарання є достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 як особи, що представляє підвищену суспільну небезпеку для оточуючих та суспільства в цілому, лише за умови ізоляції його від суспільства на певний строк. Вказаний термін покарання, встановлений міським судом, на переконання апеляційного суду , є законним, сприятиме досягненню мети покарання.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ національні суди застосовують практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Так, у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фризе проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було отримано принципу «законності» і воно не було свавільним», та у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Крім того, у справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року (заява №10249/03), суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

На суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників кримінального провадження.

За вказаних обставин апеляційний суд вважає, що юридично-правових чи процесуальних підстав для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції - не має.

Керуючись ст.ст.117, 376, 405, 407, 419 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 21.02.2022 року відносно ОСОБА_8 , - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного Кримінального Суду в складі Верховного Суду протягом 3-х (трьох) місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4