Справа № 164/482/21 Провадження №11-кп/802/156/22 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 125 КК України Доповідач : ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Волинської обласної прокуратури ОСОБА_8 вирок Маневицького районного суду Волинської області від 15 вересня 2021 року, яким -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Щолкіне Ленінського району АР Крим, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого: 11 травня 2021 року Маневицьким районним судом Волинської області за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді 160 годин громадських робіт, покарання відбув,

визнанано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та йому призначено покарання у виді 850 гривень штрафу.

В С Т А Н О В И В

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що він 9 березня 2021 року, біля 16:30 год., в с. Лишнівка Камінь-Каширського району Волинської області, перебуваючи в житловому будинку по АДРЕСА_1 , в стані алкогольного сп`яніння, з метою спричинення тілесних ушкоджень іншій людині, в ході словесної суперечки із співмешканкою ОСОБА_9 умисно наніс останній декілька подряпин ножем, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді двох подряпин мочки правої вушної раковини, двох подряпин правої половини шиї, які згідно висновку судово-медичної експертизи №16 від 12 березня 2021 року належать до категорії легких тілесних ушкоджень.

У поданій апеляційній скарзі перший заступник прокурора області, не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання обвинуваченому порушено вимоги ст.65 КК України, оскільки останній будучи раніше судимим, вчинив злочин за обтяжуючих покарання обставин, не працює. Крім того зазначає, що судом не дотримано вимоги ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, за яке ОСОБА_7 засуджений оскаржуваним вироком, останній вчинив до постановлення вироку Маневицького районного суду від 11.05.2021. Також, судом не дотримано вимог положень ст. 53 КК України та не визначено розмір штрафу у неоподаткованих мінімумах доходів громадян. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий, призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт на строк 200 годин. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Маневицького районного суду від 11.05.2021 у виді громадських робіт на строк 160 год., більш суворим, призначеним за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді громадських робіт на строк 200 год. Зарахувати повністю відбуте покарання за вироком Маневицького районного суду від 11.05.2021 у виді громадських робіт на строк 160 год.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити, міркування обвинуваченого, який з апеляційною скаргою погодився, перевіривши матеріали провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України та доведеність його вини у вчиненні даного проступку є правильними і ґрунтуються на зібраних у встановленому порядку та перевірених судом доказах, які ніким з учасників провадження не оспорюються, а тому апеляційний суд оскаржуваний вирок у цій частині не перевіряє.

Доводи прокурора про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, на думку суду апеляційної інстанції, є підставними.

Згідно з вимогами ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обираючи ОСОБА_7 покарання у виді штрафу, суд першої інстанції не в повній мірі врахував те, що обвинувачений хоча і позитивно характеризується за місцем проживання, однак притягувався до кримінальної відповідальності, не працює, постійного джерела доходу не має.

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що призначене ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу не відповідає тяжкості вчиненого і особі винного.

При цьому при ухваленні обвинувального вироку щодо ОСОБА_7 , суд першої інстанції встановив, що злочин передбачений ч.1 ст.125 КК України обвинуваченим вчинений до ухвалення вироку Маневицького районного суду Волинської області від 11 травня 2021 року, однак даної обставини не врахував, та при призначенні йому покарання всупереч вимогам закону, не застосував положення ч.4 ст.70 КК України.

З огляду на вказані обставини, апеляційний суд доходить висновку про скасування вироку в частині призначеного покарання на підставі п.4 ч.1 ст.409 КПК України у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, з ухваленням нового вироку на підставі п.4 ч.1 ст.420 КПК України.

Відповідно до положень пункту 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи ОСОБА_7 , покарання, апеляційний суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує, що обвинувачений вчинив кримінальний проступок.

Суд апеляційної інстанції бере до уваги особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вину визнав повністю, має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно, не працює.

Так, до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, апеляційний суд відносить щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання: вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних або близьких відносинах та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_7 , з урахуванням вищевказаного слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт.

На думку апеляційного суду, саме таке покарання, яке необхідно відбувати реально, відповідатиме вимогам ст.ст.50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 , та попередження вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Крім того, призначене покарання, на думку суду апеляційної інстанції, відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також не є надто суворим чи м`яким.

Також згідно правил, встановлених ч.4 ст.70 КК України, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.

Приймаючи до уваги, що злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_7 , визнається винним, вчинений ним до ухвалення вироку Маневицького районного суду Волинської області від 11 травня 2021 року, а тому апеляційний суд в даному випадку застосовує положення ч.4 ст.70 КК України.

Підлягає виключенню вказівка суду про судимість ОСОБА_7 за вироком Маневицького районного суду Волинської області від 11.05.2021, оскільки така погашена в силу ст. 89 КК України.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 414 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Волинської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Маневицького районного суду Волинської області від 15 вересня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Маневицького районного суду Волинської області від 11 травня 2021 року у виді 160 (сто шістдесят) годин громадських робіт, більш суворим, призначеним за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.

У строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зарахувати повністю відбуте покарання, призначене попереднім вироком Маневицького районного суду Волинської області від 11 травня 2021 року.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на вирок може бути подана безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий

Судді