печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:
14.07.2022 року в провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення російською федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором, про арешт майна.

В обґрунтування клопотання зазначив, що слідчими Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення російською федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, за процесуального керівництва прокурорів Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000302 від 25.03.2020, за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 426 КК України, а також ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 426, ч. 5 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що директор ТОВ «Стіго ЛТД» ОСОБА_7 підбурив військових службових осіб до умисного невиконання дій, які вони за своїми службовими обов`язками повинні були виконати, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді матеріальних збитків державні в особі Міністерства оборони України на суму 4 095 000 грн., а також спричинило нематеріальну шкоду, що виразилася в підриві боєздатності та боєготовності Збройних Сил України.

Крім того ОСОБА_6 , у період з початку 2016 року (але не пізніше 21.03.2016) по 16.05.2016, будучи директором ТОВ «Стіго ЛТД» та відповідно до статті 18 КК України службовою особо, зловживаючи своїм службовим становищем шляхом складання та видачі документів від підконтрольної юридичної особи, які містили недостовірну інформацію, участі у процедурі закупівлі як представника даної юридичної особи для підтвердження такої інформації, а також складання та подачі до державного органу (Міністерства оборони України) документів на оплату товару (що дають підстави фактичного розрахунку з юридичною особою), можливості розпоряджатись майном такої юридичної особи, заволодів державними коштами у сумі 4 095 000 грн., що згідно примітки 4 статті 185 КК України відноситься до особливо великих розмірів, оскільки в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення.

Вказані дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 426, ч. 5 ст. 191 КК України, тобто підбурювання до умисного невиконання військовою службовою особою дій, які вона за своїми службовими обов`язками повинна була виконати, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене в умовах особливого періоду, та заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в особливо великих розмірах, а дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 3 ст. 426 КК України, тобто умисне невиконання військовою службовою особою дій, які вона за своїми службовими обов`язками повинна була виконати, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст.ст. 42, 276, 277, 278 КПК України ОСОБА_6 08.07.2022 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 426, ч. 5 ст. 191 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 має у власності наступне нерухоме майно:

- земельна ділянка, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 15, кадастровий номер: :03:001:0245, площа: 0.06 га, адреса: Запорізька обл., Вільнянський р., с/рада Люцернянська;

- земельна ділянка, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 15, кадастровий номер: :03:001:0256, площа: 0.0583 га, адреса: Запорізька обл., Вільнянський р., с/рада Люцернянська, садівниче товариство «Зірка»;

- садовий будинок, загальною площею 41,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 15, адреса: АДРЕСА_1 , земельна ділянка місця розташування з кадастровим номером: :03:001:0245.

Кримінальними правопорушеннями, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , завдано шкоду державі в особі Міністерства оборони України на суму 4095000 грн.

Крім того санкція статті 191 Кримінального Кодексу України, яка інкримінується ОСОБА_6 , передбачає додаткове обов`язкове покарання у вигляді конфіскації майна.

Таким чином, слідчий вважає, що існують обставини, які підтверджують, що незастосування арешту до майна підозрюваного ОСОБА_6 призведе до розпорядження цим майном, що в свою чергу унеможливить забезпечення завдань Кримінального кодексу України.

У судове засідання представник сторони обвинувачення не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином, через канцелярію суду подано заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримує та просить задовольнити.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації особою, яка подала клопотання, її процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, ураховуючи, що підстав для визнання явки сторони обвинувачення обов`язковою не має, вважаю за можливе розглянути клопотання у його відсутність.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.5ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 171 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Законодавець нормами кримінального процесуального законодавства передбачив, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що з метою забезпечення можливої конфіскації майна та недопущення його відчуження, вбачається наявність правових підстав для накладення арешту на майно з забороною розпорядження таким.

Відтак, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке на праві власності належить підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , а саме:

- земельна ділянка, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 15, кадастровий номер: :03:001:0245, площа: 0.06 га, адреса: Запорізька обл., Вільнянський р., с/рада Люцернянська;

- земельна ділянка, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 15, кадастровий номер: :03:001:0256, площа: 0.0583 га, адреса: Запорізька обл., Вільнянський р., с/рада Люцернянська, садівниче товариство «Зірка»;

- садовий будинок, загальною площею 41,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 15, адреса: АДРЕСА_1 , земельна ділянка місця розташування з кадастровим номером: :03:001:0245.

Заборонити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , та іншим особам у володінні (користуванні) яких перебуває вказане майно, відчужувати та розпоряджатися ним.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора надати особі, на майно якої накладено арешт копію ухвали.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1