Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4097/22
Провадження № 1-кс/711/1303/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 року м. Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3

скаржника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси скаргу ОСОБА_4 про скасування повідомлення про підозру,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси зі скаргою на повідомлення про підозру.

В обґрунтування скарги вказує, що СУ ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000173 від 22.06.2022 року.

24.06.2022 року в даному кримінальному провадженні стороною обвинувачення йому було повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 369-2 КК України, відповідно до якої він (скаржник), будучи адвокатом, 21.06.2022 року висловив вимогу ОСОБА_5 передати йому (скаржнику) неправомірну вигоду в сумі 10 000 грн. за вплив на керівництво Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області з метою повернення автомобіля ВАЗ 2107, вилученого у ОСОБА_5

22.08.2022 року стороною обвинувачення йому частково надано копії матеріалів досудового розслідування, а саме: копію витягу із ЄРДР від 22.06.2022 року; копію заяви ОСОБА_5 від 21.06.2022 року, написаної ним власноручно; копію протоколу огляду та ідентифікації грошових коштів від 23.06.22 року; копію протоколу огляду особи, залученої до конфіденційного співробітництва та вручення їй спеціального технічного засобу і грошових коштів для здійснення контролю за вчиненням злочину від 23.06.2022 року; копію протоколу роз`яснення особі залученої до конфіденційного співробітництва її прав та обов`язків від 23.06.2022 року; копію протоколу вилучення у особи, залученої до конфіденційного співробітництва грошових коштів та спеціального технічного засобу від 23.06.2022 року; копію протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 23.06.2022 року; копію протоколу освідування особи від 23.06.2022 року; копію протоколу допиту свідка ОСОБА_6 від 23.06.2022 року. Інших документів, які б обґрунтовували підозру стороною обвинувачення не надано.
Вважає, що повідомлення про підозру від 24.06.2022 року не відповідає вимогам п. 4 ч. 1 ст. 227 КПК України щодо змісту оголошеної підозри, оскільки в підозрі відсутні будь-які дані щодо обгрунтування наявності в його (скаржника) діях складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Отже, зміст оголошеної йому підозри не містить даних які б вказували на його (скаржника) дії, які можна було б кваліфікувати за ч. 3 ст. 369-2 КК України.
Так, сторона обвинувачення інкримінує злочин передбачений ч. 3 ст. 369-2 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є вимагання, проте, в повідомленій підозрі немає жодної мови про встановлення факту вимагання, тобто сторона обвинувачення, не наводить будь-яких даних щодо обґрунтованості складу злочину ч. 3 ст. 369-2 КК України. В тексті пред`явленої підозри наявність злочину не доведена, відсутні дані щодо кваліфікуючої ознаки вказаного злочину - вимагання, а також відсутні дані про те, що мав місце незаконний вплив, чи обіцянка здійснення незаконного впливу, чи прийняття пропозиції незаконного впливу. Будь-яких даних щодо цих обставин стороною обвинувачення не надано, а отже, явно вбачається, що вказана заява не містить будь-яких доказів наявності злочину. Сама заява ОСОБА_5 не містить будь-яких даних, які б вказували на наявність злочину.
Інші документи, які обґрунтовують підозру стороною обвинувачення є: протокол ідентифікації грошових коштів, протокол огляду особи, протокол вилучення у особи коштів, протокол затримання підозрюваного, протокол освідування та протокол допиту свідка ОСОБА_6 , однак вони не містять будь-яких доказів, які б вказували на обґрунтованість підозри.
Крім того, просить врахувати, що стороною захисту було надано стороні обвинувачення копію договору/угоди від 21.06.2022 року про надання правничої допомоги, укладеного між адвокатом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також опитувальний лист, про існування яких сторона обвинувачення не вказувала, більш того, стверджувала, що договір між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - відсутній, і саме цим обґрунтовувала його (скаржника) вину.
Однак договірні відносини крім письмового договору, обґрунтовуються також і тим, що він уже раніше надав адвокатські послуги ОСОБА_5 (у іншій справі), а в даному випадку, в ніч 21.06.2022 року ОСОБА_5 неодноразово телефонував йому та просив допомогти, оскільки працівниками поліції у нього незаконно був вилучений автомобіль. Таким чином, вже вночі 21.06.2021 року між ним, як адвокатом, та ОСОБА_5 , як клієнтом, склався усний договір про надання правової допомоги, що передбачено ст. 14 Правил адвокатської етики та ст.ст. 205, 206 ЦК України, тобто сформувались договірні відносини, в яких він надавав послуги правового характеру (консультував), а ОСОБА_5 погодився із змістом та вартістю послуг та зобов`язався їх оплатити.
Таким чином, вважає, що суть підозри не обґрунтована, адже ґрунтується на недостовірних фактах, виставлена на підставі невірних даних, ґрунтується на припущеннях слідчого та прокурора, бажанні показати та видати бажане для сторони обвинувачення за дійсне, оскільки сторона обвинувачення наполягає на тому, що між адвокатом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не було укладено договору про надання правової допомоги, що не відповідає дійсності. Крім того, сторона обвинувачення наполягає, що він адвокат ОСОБА_4 висловив вимогу надати йому неправомірну вигоду в сумі 10 000 грн. за вирішення питання щодо повернення вилученого у ОСОБА_5 автомобіля працівниками поліції при складенні відносно останнього протоколу за ст. 130 КУпАП. Проте, такі твердження щодо неправомірної вигоди також не відповідають дійсності, оскільки, відповідно до договору/угоди від 21.06.2022 року про надання правничої допомоги передбачено здійснення оплати роботи адвоката, а тому і передані кошти є оплатою його (адвоката) роботи.
Також зазначає, що сторона обвинувачення стверджує, що адвокат ОСОБА_4 повинен був вчинити вплив на посадову особу Звенигородського РВП і кваліфікує це як злочин, проте, це твердження не відповідає дійсності, адже, адвокат має право та вчиняє дії в інтересах клієнта в межах закону та звертається до органів, установ організацій та інших осіб шляхом подання документів (скарг, звернень, клопотань, заходи медіації та позовна діяльність, надає консультації клієнту з приводу подальших його дій) для вирішення проблем для клієнта, в тому числі і особисто (особистий прийом та медіація). Крім того, в пред`явленій підозрі від 24.06.2022 року відсутні будь-які дані про те, на яку ж таку посадову особу і яким таким незаконним чином повинен був впливати адвокат.
Зважаючи на викладене, просить врахувати, що частиною за 3 ст. 369-2 КК України карається одержання неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення уповноваженою особою, поєднане з вимаганням такої вигоди. Оскільки закон не наводить яких-небудь специфічних ознак вимагання, притаманних саме цьому злочину, способом отримання неправомірної вигоди за ч. 3 ст. 369-2 КК є вимагання, ознаки якого наведені в ч. 1 ст. 189 КК. Однак, жодних дій, які передбачені ч. 1 ст. 189 КК України ОСОБА_4 не вчиняв, та і гіпотетично не міг вчиняти, у зв`язку з тим, що саме заявник - свідок ОСОБА_5 , неодноразово звертався до нього та сам ініціював зустрічі, а також в заяві ОСОБА_5 від 21.06.2022 року не вказує на будь-які ознаки вимагання.
Також, звертає увагу на те, що на виконання договору про надання правничої допомоги, укладеного між ним та ОСОБА_5 21.06.2022 року ним було підготовлене звернення до Звенигородського РВП ГУ НП в Черкаській області, три адвокатські запити, а також направлене повторне звернення до Звенигородського ВРП ГУ НП в Черкаській області з вимогою повернення ОСОБА_5 незаконно вилученого в нього автомобіля ВАЗ 2107.
А тому, просить скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 24.06.2022 року у кримінальному провадженні № 0000173 за ч. 3 ст. 369-2 КК України.
В судовому засіданні скаржник ОСОБА_4 скаргу підтримав та просив її задовольнити, скасувати пред`явлене йому повідомлення про підозру від 24.06.2022 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

В судове засідання прокурор Черкаської обласної прокуратури не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду скарги був повідомлений в установленому законом порядку. До початку розгляду скарги заяв про перенесення судового засідання прокурор не подавав. Тому, його неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду скарги.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 просила відмовити в задоволені скарги в зв`язку з її безпідставністю. При цьому, просила врахувати, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 24.08.2022 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 396-2 КК України, відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства і при його врученні були дотримані вимоги ст. 278 КПК України. Щодо доводів скаржника ОСОБА_4 про наявність в нього договірних зобов`язань із ОСОБА_5 , то просила врахувати, що про зазначені обставини органу досудового розслідування відомо не було, а на даний час ОСОБА_4 надана органу досудового розслідування лише ксерокопія такого договору без надання його оригіналу. Дана копія договору викликає сумніви щодо його дійсності, однак провести відповідну експертизу без наявності оригіналу такого договору орган досудового розслідування позбавлений можливості. При цьому, сам ОСОБА_4 також не скористався своїм правом та не провів таку експертизу.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення скаржника ОСОБА_4 , пояснення слідчого ОСОБА_3 , дослідивши письмові матеріали скарги, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України (в редакції чинній на момент розгляду скарги) на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, в т.ч. повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону.
Отже підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.
Так, відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.
У випадках, передбачених ч. 1 ст. 276 КПК України, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.
Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.
Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст. 278 КПК України). У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст. 279 КПК України).
В тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.
Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ст. 303 ч. 1 п. 10 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.
Тобто під час розгляду скарг зазначеної категорії предметом перевірки слідчого судді є, зокрема, питання дотримання стандарту «достатніх підстав (доказів)» для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, зважаючи при цьому на рівень обмеження прав, свобод та інтересів особи внаслідок повідомлення її про підозру.
Із урахуванням цього, стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей повідомлення особі про підозру передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри. При цьому, виходячи із системного аналізу п. 3 ч. 1 ст. 276 та п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, він є нижчим, ніж стандарт «обґрунтованої підозри», оскільки останній використовується для обґрунтування необхідності значно серйознішого обмеження прав, свобод і законних інтересів людини через, зокрема застосування заходів забезпечення кримінального провадження та не зумовлює наділення підозрюваного додатковими правами.
Таким чином, слідчий суддя на стадії досудового розслідування не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення саме вини особи у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для висунення обвинувачення чи обґрунтування обвинувального вироку.
На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України»), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.
У зв`язку із цим слідчий суддя під час розгляду скарги вирішує питання про доведеність тих обставин, на які посилається сторона захисту у скарзі, та чи можуть бути такі обставини підставою для висновку про недостатність доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_4 вчиненні злочину.
Обґрунтовуючи скаргу ОСОБА_4 посилається на те, що повідомлення про його підозру є необґрунтованим, враховуючи недоведеність стороною обвинувачення події та складу кримінального правопорушення та відсутність доказів, які б вказували на факт вимагання, яке є кваліфікуючою ознакою злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а також даних про те, на яку ж таку посадову особу та яким чином він повинен був впливати. Сама ж підозра ґрунтується на недостовірних фактах та припущеннях слідчого та прокурора.
Із досліджених в судовому засіданні матеріалів вбачається, що зібрані у кримінальному провадженні докази переконують слідчого суддю в тому, що в своїй сукупності та взаємозв`язку вони відповідають тому мінімальному рівню стандарту «достатніх підстав (доказів)», що закріплений в п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, та надають стороні обвинувачення підстави для підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КПК України. При цьому, надані стороною захисту матеріали, а зокрема копія договору/угоди про надання правничої допомоги від 21.06.2022 року та опитувальний лист, не спростовують того факту, що мали місце події, про які зазначено в повідомленні про підозру від 24.06.2022 року.
Крім того, слідчий суддя зазначає, що кваліфікація дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину, а також належність, допустимість та достатність доказів вирішується виключно в нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.
Щодо дотримання вимог КПК України щодо змісту повідомлення про підозру, то слідчий суддя зазначає наступне.
В обґрунтування підстав для скасування повідомлення про підозру, ОСОБА_4 вказує на те, що прокурором не дотримано змісту повідомлення про підозру, оскільки повідомлення про підозру не містить викладу обставин та обґрунтувань, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в можливій причетності ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Статтею 277 КПК України передбачено вимоги щодо змісту повідомлення про підозру. А саме, згідно із ст. 277 КПК України повідомлення про підозру має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, імя, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
На думку слідчого судді повідомлення про підозру ОСОБА_4 відповідає вказаним вимогам, в ньому логічно та послідовно викладені фактичні обставини можливого вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а викладені ОСОБА_4 доводи не можуть бути підставою для скасування підозри.
За таких підстав, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що зміст письмового повідомлення про підозру ОСОБА_4 відповідає вимогам ст. 277 КПК України, повідомлення про підозру здійснено за наявності достатніх доказів, в ньому логічно та послідовно викладені фактичні обставини, які дають слідчому судді підстави для висновку можливої причетності ОСОБА_4 до вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України КК України.
З огляду на викладене, скарга підозрюваного ОСОБА_4 на повідомлення про підозру є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 3, 278, 208, 276, 277, 303-310, 372, 395, 376 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_4 про скасування повідомлення про підозру відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошений 05.09.2022 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1