№ 336/2945/22
н/п 1-кп/336/548/2022
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 серпня 2022 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши в підготовчому відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000937 від 25.06.2022 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, неодруженого, який має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, який проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 на посаді механіка радіостанції, у військовому званні «солдат», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
В С Т А Н О В И В:
За невстановлених в ході досудового розслідування дати (але не пізніше 14 червня 2022 року) та обставин ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , під час виконання своїх службових обов`язків, в денний час доби, перебуваючи у лісосмузі біля с. Шевченко Великоновоселівського району Донецької області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисле на незаконне носіння, зберігання, придбання боєприпасів без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 576, Інструкції про порядок вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, незаконно, шляхом привласнення знайденого, придбав сумку, у якій перебувало три бойові ручні наступальні гранати РГД-5, які є вибуховими пристроями та відносяться до боєприпасів, придатними для здійснення вибуху, та бойові проміжні патрони калібру 5,45х39 у кількості 36 одиниць, які є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї, придатними до стрільби, з метою подальшого незаконного зберігання взяв вказану сумку із собою.
Після чого, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне носіння та зберігання боєприпасів без передбаченого законом дозволу, у невстановлений досудовим слідством час 14 червня 2022 року, зберігаючи вказані предмети при собі, переніс їх до свого місця мешкання, а саме до будинку АДРЕСА_1 , та попрохав свого малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , закопати їх на подвір`ї домоволодіння, де в подальшому незаконно зберігав їх до моменту вилучення працівниками поліції 25 червня 2022 року.
Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України як носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
07 липня 2022 року між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_7 , була укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою підозрюваний беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, вчиненого ним за наведених в угоді обставин. В угоді на виконання вимог ст. 472 КПК України викладено формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначено істотні обставини для даного кримінального провадження.
Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений, а саме сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, з переходом до більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у виді штрафу у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вказані вид і міра покарання визначені сторонами угоди з врахуванням ступеню та характеру сприяння обвинуваченого у проведенні кримінального провадження, характеру і тяжкості обвинувачення, каяття обвинуваченого, відомостей про особу обвинуваченого, який є раніше не судимим, військовим командуванням характеризується позитивно.
Крім того, в угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному та його захиснику.
Розглядаючи, в порядку встановленому п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Так, відповідно до вимог ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.
Прокурор та захисник в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди про визнання винуватості дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, не заперечували проти затвердження даної угоди і призначення обвинуваченому узгодженого покарання та інші, передбачені угодою заходи.
Обвинувачений в судовому засіданні також просив суд вказану угоду затвердити, із визначеним угодою покаранням він згодний.
Крім того, при вирішенні питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості суд враховує, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_4 свою винуватість визнав, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.
В ході судового розгляду встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання вини, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Крім того, суд бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даним, що характеризують особу обвинуваченого, який раніше не був судимим, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, щиро розкаюється у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, є військовослужбовцем, задіяним на захисті Батьківщини, військовим командуванням позитивно характеризується, як військовослужбовець отримує дохід, а тому може виконати умови угоди.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також наявність у нього трьох неповнолітніх дітей, яких утримує та виховує самостійно, що дає підстави для застосування положень ст. 69 КК України.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених положеннями ст. 65 КК України, а тому вважає за можливе затвердити угоду.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 27 липня 2022 року між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання у виді штрафу.
Процесуальні витрати на проведення судових вибухотехнічних експертиз на суму 5285,84 гривень на підставі ст. 124 КПК України стягується з обвинуваченого на користь держави.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Керуючись вимогами ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 07 липня 2022 року, укладену між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 .
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України, та на підставі ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 2000 (дві тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 5285 гривень 84 коп .
Речові докази, що зберігаються у камері речових доказів ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області за квитанцією № 2065 - знищити.
Документи, що мають ознаки речових доказів, залишити у матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.
Вирок може бути оскаржено з передбачених ст. 394 КПК України підстав до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1