Справа № 129/1892/17
Провадження по справі № 1-кп/129/24/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" червня 2022 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гайсині кримінальну справу № 0000090про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Могилів-Подільський Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, має на своєму утриманні малолітню дитину (син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), охоронника Гайсинського лісорозсадника ФОП ОСОБА_6 , відповідно до ст.89 КК України несудимого,

в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

Установив:
Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за контрактом Збройних Сил України військової частини НОМЕР_1 на посаді кухара їдальні взводу забезпечення медичної роти вказаної військової частини, в порушення ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, Військової присяги, ст.ст. 2, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1- 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України умисно, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, без дозволу командирів та поважних причин, в умовах особливого періоду 25.02.2017 року о 08 год. 30 хв. самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд до 03.07.2017 р. - дня добровільного прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 4 ст. 407 КК України як самовільне залишення військовослужбовцем (крім строкової служби) військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

З урахуванням позицій прокурора та обвинуваченого, які заявили про спрощений порядок дослідження доказів, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України обмежився допитом лише ОСОБА_4 , оскільки він розуміє зміст обставин, які ніким не оспорюються, немає сумніву в добровільності та істинності його позиції, йому роз`яснено і зрозуміло неможливість оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину за ч. 4 ст. 407 КК України визнав повністю, щиро каявся і пояснив, що він, будучи солдатом та військовослужбовцем за контрактом військової частини НОМЕР_1 на посаді кухара їдальні взводу забезпечення медичної роти вказаної військової частини, умисно, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, без дозволу командирів та поважних причин, в умовах особливого періоду 25.02.2017 року о 08 год. 30 хв. самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд до 03.07.2017 р. - дня добровільного прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти застосування до нього амністії, положень Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016р., а також пояснив, що він у період часу з 30.03.2016 року по 06.04.2016 р. під час проходження військової служби у складі Збройних Сил України захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, що підтверджується довідкою форми 5 №781, виданої 14.04.2022 року командиром військової частини НОМЕР_2 .

Обираючи покарання, за відсутності обтяжуючих, пом`якшуючими його обставинами суд враховує щире каяття і правдиві показання ОСОБА_4 сприяння ним встановленню дійсних обставин справи, номінальну відсутність судимості, позитивну репутацію обвинуваченого.

За таких обставин суд визнає, що виправити ОСОБА_4 і запобігти скоєнню ним нових кримінальних правопорушень (злочинів) можливо в умовах відбування покарання у виді позбавлення волі.

За змістом ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р. підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим ч.ч.2, 3 і 4 ст.408, ст.410, ч.ч.2, 3 і 4 ст.411 КК України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Оскільки ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), який є тяжким злочином і не є особливо тяжким стосовно ст.12 КК України злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим ч.ч.2, 3 і 4 ст.408, ст.410, ч.ч.2, 3 і 4 ст.411 КК України, а на день набрання чинності цим Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р. в установленому порядку його визнано особою, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення (довідка форми 5 від 14.04.2022 року №781, виданої командиром військової частини НОМЕР_2 на а.с. 145) і він не заперечує проти застосування щодо нього ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р., то він підлягає звільненню від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі у зв`язку з актом амністії.

До набуття вироком законної сили суд визнає за можливе відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу не обирати.

Речові докази, процесуальні витрати та цивільний позов у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 369 - 374 КПК України,

Ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Звільнити ОСОБА_4 від призначеного за цим вироком покарання у виді позбавлення волі на строк три роки у зв`язку з актом амністії на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016році».

До набуття вироком законної сили запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_4 не обирати.

Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти діб з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Гайсинський районний суд Вінницької області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Суддя: