КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/1402/2022 Головуючий в суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.ч.1, 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України Суддя - доповідач ОСОБА_2
У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

19 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0007535за апеляційною скаргою прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 16 квітня 2021 року щодо обвинуваченої,

ОСОБА_8 , українки, громадянки України, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Харкові, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , незаміжня, не має на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, недієздатних, непрацездатних осіб, освіта середня спеціальна, офіційно не працевлаштована, раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора обвинуваченої захисника в режимі ВКЗОСОБА_9 , ОСОБА_8 ОСОБА_10

в с т а н о в и л а:

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 16 квітня 2021 року ОСОБА_8 визнано невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 119 КК України та виправдано її на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 у виді тримання під вартою скасовано.

ОСОБА_8 звільнено з-під варти в залі судового засідання.
По справі вирішено питання речових доказів.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 04.09.2019 приблизно о 16:30 год., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Ломоносова, 59 вживала алкогольні напої разом з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_13 та невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_14 . Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_8 вступила в словесний конфлікт з ОСОБА_12 , який виник з приводу спору розподілу алкоголю. Під час даного конфлікту ОСОБА_8 , діючи умисно, протиправно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , взяла в праву руку скляну банку, ємністю 0,5 л та нанесла нею один удар в область тім`яної ділянки голови останнього, чим спричинила йому тілесні ушкодження у вигляді різаної рани волосистої частини голови. Після цього ОСОБА_8 покинула місце події, а ОСОБА_12 , в свою чергу, розпочав зупиняти кров, яка розпочалася в нього внаслідок отриманого удару. Далі ОСОБА_12 пішов з місця події та, пройшовши приблизно 15 м, сів на землю та помер.
Дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 119 КК України вбивство, вчинене через необережність.
За результатами судового розгляду суд визнав ОСОБА_8 , невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 119 КК України та виправдав у зв`язку з недоведеністю, що в діях обвинуваченої є склад кримінального правопорушення.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначає, що обвинуваченням не доведено суду факту того, що саме обвинувачена ОСОБА_8 04.09.2019 близько 16:30 год. у зеленій зоні поблизу будинку АДРЕСА_2 взяла у праву руку скляну банку, об`ємом 0,5 л та нанесла нею ОСОБА_12 в область тім`яної частини голови один удар, який, на фоні жирової дегенерації печінки (жирового гепатозу) з переходом в неповний септальний цироз печінки та алкогольної інтоксикації (наявність алкоголю в крові в консистенції 3,27 проміле), що сприяв крововтраті та шоку, не напряму призвів до смерті останнього.
Також, суд першої інстанції вказав на те, що певна частина зібраних даних у цьому кримінальному провадженні не повністю узгоджуються між собою, зокрема, щодо часу виникнення у ОСОБА_12 тілесного ушкодження у виді рани тім`яної частини голови (порівняння показань обвинуваченої та свідка з висновком експерта). Однак, суд не повинен переймати на себе функції органів досудового розслідування або ж обов`язки обвинувачення та описувати події, які видаються установленими (формувати власну версію подій), адже у цьому кримінальному провадженні не було доведено саме вчинення кримінального правопорушення особою, якій висунуто обвинувачення.

Не погодившись з прийнятим рішенням, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 16 квітня 2021 року щодо ОСОБА_8 , та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України та призначити їй покарання у виді 3 років позбавлення волі.

За доводами апелянта, вирок суду першої інстанції єнезаконним, та таким що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що за наслідками дослідження, а також оцінки судом в нарадчій кімнаті письмових доказів, суд дійшов хибних висновків, оскільки в мотивувальній частині взагалі не зазначено, в порушення вимог п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України, підстав для виправдання обвинуваченої з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Також, апелянт зазначає про те, що судом першої інстанції у порушення вищевказаних норм процесуального законодавства, хоч і наведені показання ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_11 , але їм не надано належної оцінки, не враховано те, що вони є співмешканцями, та у такий спосіб намагаються ввести суд в оману.
Крім того, апелянт вважає, що судом першої інстанції безпідставно визнано недопустимим доказом протокол слідчого експерименту проведеного з ОСОБА_8 під час досудового розслідування, оскільки його було складено у відповідності та з додержанням вимог КПК України.
Як зазначає апелянт, судом взагалі не надано належної оцінки протоколу огляду трупа, протоколу огляду місця події та висновку СМЕ № 012-219-33742019, згідно яких чітко зазначені тілесні ушкодження та розташування їх на тілі ОСОБА_12 .
Не враховано, що під час наданих показів ОСОБА_8 та ОСОБА_11 банку, яку ніби-то кинув ОСОБА_15 та вона потрапила в руку ОСОБА_12 на руці померлого відсутні будь-які тілесні ушкодження, що в свою чергу спростовують надані ними покази. Крім того, не враховано судом, те, що тілесні ушкодження, від яких настала смерть ОСОБА_12 знаходяться в тім`яній ділянці голови ОСОБА_12 і вказане також спростовує покази ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , про те що останній був до них боком, а тілесні ушкодження чомусь в тім`яній області голови. Також судом не враховано ступінь алкогольного сп`яніння останніх, які повідомили в судовому засіданні під фіксацію, що на той момент вони випили близько 1 л. горілки на одну особу, а судом у вироку вказане залишено поза увагою та не надано належної оцінки цим показам, що в свою чергу викликає великий сумнів, якщо особа знаходиться в такому стані алкогольного сп`яніння може потрапити банкою з відстані 5-7 метрів в голову ОСОБА_12 , однак, на переконання апелянта, ці дані судом першої інстанції не було взято до уваги.

Потерпіла ОСОБА_16 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце апеляційного розгляду, у судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив, а тому, з урахуванням ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційна скарга розглядається без участі потерпілої.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку обвинуваченої та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши за клопотанням прокурора письмові докази у справі та допитавши під час апеляційного розгляду свідка ОСОБА_11 та експерта, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченої, дослідивши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З наведеного слідує, що суд при розгляді справи повинен дослідити всі докази, як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку.

Згідно положень ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
У відповідності до п.2 ч.1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється, у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

При цьому обвинувальний вирок може бути ухвалений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 374 КПК України мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у справі, як тих, що були зібрані стороною захисту, так і тих, що зібрані стороною обвинувачення, в тому числі і поданих у судовому засіданні.

Так, колегія суддів вважає, що вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі.

Як вбачається з вироку, всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, в ньому викладено формулювання обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_8 , а також підстави виправдання із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Зокрема, ухвалюючи виправдувальний вирок, суд під час розгляду провадження, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, забезпечивши принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч.2 ст. 22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, ретельно перевірив представлені сторонами докази, у тому числі й ті, на підставі яких було пред`явлено ОСОБА_8 обвинувачення, допитав безпосередньо свідків, навів детальний аналіз усіх досліджених доказів і дав належну оцінку кожному з них в їх сукупності і взаємозв`язку.

Так, з аудіозапису судового розгляду суду першої інстанції, вбачається, що обвинувачена ОСОБА_8 свою вину у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні інкримінованого їй злочину заперечила та показала, що у вересні 2019 в зеленій зоні у АДРЕСА_3 , поблизу студентських гуртожитків впритул до зупинки громадського транспорту, вона разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_11 , знайомим ОСОБА_12 та ще двома чоловіками, імена яких вона достеменно назвати не може, начебто ОСОБА_17 і ОСОБА_18 , були в компанії, відпочивали, розпивали алкогольні напої, а саме: горілки, випивали літрами, всі перебували у стані алкогольного сп`яніння. Тоді, ОСОБА_11 пішов відпочивати. Вона залишивши горілку та речі біля ОСОБА_12 та іншого чоловіка - його друга, сподіваючись, що коли прокинеться, вони продовжать випивати, теж пішла спати. Прокинувшись, десь в денний час, приблизно о 13-14 годинах, було ще не темно, з`ясувала, що ОСОБА_12 з іншим чоловіком, розпивають алкоголь, а тому почала обурюватися.
В цей час прокинувся ОСОБА_11 і також почав нервувати з приводу того, що сталося та кидатися в ОСОБА_12 всім, що потрапило під руку, зокрема овочами, помідорами, огірком тощо, потім під руку ОСОБА_11 потрапила банка півлітрова, він звівся на ноги та, перебуваючи від ОСОБА_12 , який сидів боком, на відстані приблизно 5-7 метрів, влучив в останнього півлітровою банкою, яка розлетілася на уламки, вдарившись об руку ОСОБА_12 , який таким чином затулявся, а уламок від цієї банки поранив голову ОСОБА_12 . Внаслідок цього у ОСОБА_12 піша кров. Після чого вона одразу зініціювала надання допомоги ОСОБА_12 , для чого звернулася до ОСОБА_11 , привертаючи його увагу до факту кровотечі у ОСОБА_12 . Потім ОСОБА_11 приніс 12 л води і вони промили ОСОБА_12 рану, все змивши, обробили спиртом, тобто залили горілкою. Після чого кровотеча зупинилась і ОСОБА_12 вказав, що не треба викликати швидку медичну допомогу, заперечивши її та ОСОБА_11 пропозицію продовжував перебувати в їх компанії, випивати, сидіти.
Надалі вона та ОСОБА_11 періодично прокидалися зі сну і бачили, що ОСОБА_12 з ними ще сидів. Вранці, коли прокинулися, ОСОБА_12 вже не було. Ні вона, ні ОСОБА_11 , ні будь-хто інший не бачили ОСОБА_12 весь наступний день. Лише третього дня - 05.09.2019 вона виявила ОСОБА_12 біля дерева, покликала ОСОБА_11 і вони пішли на прийомку (пункт приймання вторинної сировини) викликати поліцію та швидку медичну допомогу.

Як уточнила обвинувачена ОСОБА_8 в суді апеляційної інстанції в дійсності події відбувались 03 вересня 2019 року і банка, якою ОСОБА_11 кинув у потерпілого була повною.

В своїх показаннях наданих суду першої інстанції свідок ОСОБА_11 показав, що восени 2019 року вдень (у першій половині дня), вони з ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ще двома чоловіками випивали алкогольні напої та відпочивали на природі після роботи, в парковій зоні біля гуртожитків студентського містечка в АДРЕСА_3 поблизу зупинки громадського транспорту та житлової чотирьохповерхової будівлі (гуртожитку).

Захмелівши, він ліг відпочити та прокинувся орієнтовно о 12:30, від того, що почув крики. ОСОБА_8 сварилася з ОСОБА_12 , тому, що останній їх обікрав, а саме: забрав гроші, цигарки, продукти харчування, горілку, яку ОСОБА_12 розділив з присутнім незнайомим чоловіком. ОСОБА_8 йому пояснила, що сталося, а тому він також став кричати на них. Один чоловік втік, тоді як ОСОБА_12 залишився. Він багато раз звертався до ОСОБА_12 з тим, щоб той пішов геть, проте останній не погоджувався, наполегливо просив залишитися. Так продовжувалося певний час - ОСОБА_12 наполягав на тому, щоб залишитися в його компанії та ОСОБА_8 . У ході такого їх спілкування він став кидати в ОСОБА_12 всім, що було поряд, усілякими овочами. Поряд стояла півлітрова банка з залишками салату. Він витрусив з банки ложку та, стоячи на ногах (будучи підведеним догори), кинув цією банкою у ОСОБА_12 , який у цей момент сидів, повернувши до нього боком. Відмахуючись, ОСОБА_12 ухилявся, прикриваючись рукою, і таким чином відбив банку рукою, банка об руку розбилася та чи то уламок, чи то шматок, чи то дно цієї банки втрапило ОСОБА_12 в голову, зробивши поріз. ОСОБА_8 побачила цю рану, зауважила, що у ОСОБА_12 пішла кров з голови і попросила його подивитися, що з ОСОБА_12 . Він побачив, що на голові ОСОБА_12 виникла рана, довжиною приблизно 3 см, а ОСОБА_8 визначила, що рану необхідно промити. Оскільки води не було, він пішов по воду, тоді як ОСОБА_8 залишилася з ОСОБА_12 . Він приніс води і вони з ОСОБА_8 промили ОСОБА_12 рану, обробили горілкою, обмотали. Після чого, він поцікавився, потребує поранений якоїсь допомоги, чи слід викликати швидку медичну допомогу, на що останній відповів запереченням, попросив налити йому випити, дати пару цигарок, відказав, що все добре. Потім він налив ОСОБА_12 горілки, дав цигарки і вживши це ОСОБА_12 пішов поспати.

Через декілька годин ОСОБА_12 прокинувся, знову попросив випити та закурити і так відбувалося ще кілька разів. Вночі ОСОБА_12 десь пішов, його не було. Куди пішов ОСОБА_12 , де він знаходився йому не було відомо. Вранці його не було, ніхто з опитаних не бачили ОСОБА_12 . Вже через день після інциденту ОСОБА_8 виявила ОСОБА_12 під деревом у неприродній позі приблизно на відстані 40 метрів від того місця, де вони до цього всі разом перебували та випивали. ОСОБА_8 його покликала та він побачивши ОСОБА_12 , пішов на прийомку (пункт приймання вторинної сировини) став викликати поліцію та швидку медичну допомогу. Загалом ОСОБА_11 та ОСОБА_8 провели в описаному місці дві ночі, спали на вулиці.

Допитаний за клопотанням прокурора свідок ОСОБА_11 в суді апеляційної інстанції, свої показання, надані суду першої інстанції підтвердив, та в цілому надав аналогічні показання, лише уточнив, що коли кидав в потерпілого банкою, то сидів на дивані, наполягаючи на тому, що банка була порожньою, оскільки він точно пам`ятає, як викинув з неї залишки салату та вилку, після чого жбурнув у потерпілого.

Такі показання обвинуваченої ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_11 судом першої інстанції покладено в основу виправдувального вироку, оскільки вони не суперечили одні одним в частині, дати, часу та місця вчинення кримінального правопорушення, визначення постраждалої особи та особи, яка нанесла тілесне ушкодження, кількості поранень, а також не були спростовані іншими доказами наданими стороною обвинувачення.

Згідно із висновком експерта № 012-219-3374-2019 Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 18.10.2019, при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_12 було виявлено: а) різана рана (рана № 1) на волосистій частині голови в тімяній ділянці справа, нерівномірно виражена кровонапливність шкіри з ділянками нерівномірного зсадження шкіри та поголенням волосся на їх фоні в тім`яній ділянці справа, в центрі та зліва; б)кровонаплив на задній поверхні правої дельтоподібної ділянки (ділянки надпліччя); в)різана клаптева рана (рана № 2) на внутрішній поверхні правого коліна; г)виражене недокрів`я судин внутрішніх органів, фокуси, некротичного нефрозу з шунтуванням кровоточу в нирках, респіраторний дистресс-синдром, набряк-набухання, дистрофія нейроцитів головного мозку з діапедез ними крововиливами - ознаки крововтрати та шоку.Різані рани (№ 1, 2) виникли від дії гострого предмету, якому притаманні ріжучі властивості. Нерівномірно виражена кровонапливність шкіри з ділянками нерівномірного зсадження шкіри та поголення волосся на їх фоні виникли від дії тупого предмету за механізмом удару та тертя. Визначені тілесні ушкодження, враховуючи результати судово-гістологічного дослідження (відсутність видимої клітинної реакції), виникли незадовго (до 30-40 хвилин) до настання смерті. Вищеописані різані рани мають ознаки легкого тілесного ушкодження, яке спричиняє короткочасний розлад здоров`я. Інші ушкодження мають ознаки легкого тілесного ушкодження. Враховуючи всі вищеописані ушкодження, можна припустити, що травмуючих впливів, було заподіяно, не менше трьох.Смерть ОСОБА_12 настала від різаної рани волосистої частини голови з розвитком крововтрати та шоку, на що вказує: в п. а, п. г, а також смугасті крововиливи під ендокардом лівого шлуночку серця. Мався фоновий стан у вигляді жирової дегенерації печінки (жирового гепатозу) з переходом в неповний септальний цироз печінки та алкогольної інтоксикації (наявність алкоголю в крові в консистенції 3,27 проміле), який сприяв крововтраті та шоку. Між різаною раною волосистої частини голови та настанням смерті ОСОБА_12 , прямого причинно-наслідкового зв`язку немає.З огляду на ступінь вираженості трупних явищ на момент дослідження трупа у морзі, причину смерті, а також умови і місце знаходження трупа, можна припускати, що ймовірна давність настання смерті може становити близько 24 годин з моменту дослідження трупа у морзі.При судово-токсилогічному дослідженні було виявлено наявність алкоголю в крові в концентрації 3,27 проміле, що за життя відповідає сильному алкогольному сп`янінню. Отже, даним висновком підтверджено факт наявності у потерпілого ОСОБА_12 тілесних ушкоджень та констатовано факт спричинення потерпілому ОСОБА_12 тілесного ушкодження, в область тім`яної частини голови, який, на фоні жирової дегенерації печінки (жирового гепатозу) з переходом в неповний септальний цироз печінки та алкогольної інтоксикації, що сприяв крововтраті та шоку, не напряму призвів до смерті останнього.

За клопотанням прокурора в суді апеляційної інстанції, була допитана, експерт Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_19 , яка підтвердила наданий висновок № 012-219-3374-2019 від 18.10.2019 в повному обсязі та вказала, що наведений обвинуваченою ОСОБА_8 та свідком ОСОБА_11 механізм нанесення потерпілому ОСОБА_12 тілесного ушкодження є неспроможним, оскільки тілесне ушкодження у потерпілого в області тім`яної частини голови утворилось від удару банки, а не її уламку, травмуюча дія була направлена саме на голову по напрямку зверху вниз, по краям рани були усаднення, тобто був нанесений саме удар, і травмуючий удар пройшовся по шкірі. Труп оглядався дуже ретельно, пошкоджень на руці не було, була різана рана на голові та різана рана над плечем (якийсь фрагмент впав та утворився крововилив на плечі). Дія на голові, це точно не уламок, це дія травмуючого предмету. В даному випадку по морфології рани, напрямок сили з верху вниз і з заду наперед самої банки (ріжучої частини) Окрім того, відстань 5-7 метрів, це дуже багато, банка втрачає силу та вагу. Також експерт підтвердила, що прямого причинного наслідкового зв`язку з різаною раною голови та смертю потерпілого немає, враховуючи алкоголь, різану рану та пошкоджену печінку, все в сукупності спричинило смерть потерпілого, це підтверджується гістологічно, є ознаки шокового стану потерпілого та кровотечі. Тілесні ушкодження виникли незадовго до смерті за 30-40 хвилин є клітина реакція, помилки у добу бути не може це дуже забагато.

Таким чином, з урахуванням показань експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, показання обвинуваченої ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_11 щодо механізму нанесення потерпілому ОСОБА_12 тілесного ушкодження та часу, за який після нанесення такого ушкодження настала смерть потерпілого є неспроможними.

Водночас, не дивлячись на неспроможність показань ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_11 щодо механізму нанесення потерпілому ОСОБА_12 тілесного ушкодження та часу, за який після нанесення такого ушкодження настала смерть потерпілого, висновки суду першої інстанції про недоведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, колегія суддів вважає такими, що відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй злочину не доведена сукупністю наданих стороною обвинувачення доказів.
Так, на підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, стороною обвинувачення, окрім зазначеного вище висновку експерта № 012-219-3374-2019 від 18.10.2019, надано наступні письмові докази:
- протокол огляду місця події від 05.09.2019, з якого слідує, що проводився огляд ділянки місцевості ґрунтового покриття, яка розташована поблизу бетонного паркану біля будівлі № 59 по вул. Ломоносова у м. Києві, де було знайдено труп чоловіка і міститься детальний опис трупа чоловіка, який там знаходився та вміст кишені його шортів, а також протокол огляду місця події від 05.09.2019, з якого вбачається, що проведено огляд місцевості ґрунтового покриття, яка розташована біля бетонного забору поблизу військової частини НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 , де виявлено і вилучено дві подушки, зелену ковдру і рушник синього кольору, всі зі слідами речовини бурого кольору. До протоколу приєднано фототаблицю, в якій міститься шість кольорових фото з зображеннями трупа чоловіка, наявних на йому поранень на голові та коліні, дві подушки зі слідами бурого кольору, зелена ковдра зі слідами бурого кольору, рушник синього кольору зі слідами бурого кольору;

- протокол пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 06.09.2019, з якого слідує, що впізнання проводилося слідчим в приміщенні територіального органу Національної поліції в присутності понятих свідком ОСОБА_20 , який на фотознімку № 3 впізнав жінку, котра 03.09.2019 близько 19 год 00 хв за адресою: АДРЕСА_2 в стані алкогольного сп`яніння підійшла до ОСОБА_11 та повідомила йому, що у чоловіка на ім`я ОСОБА_21 з голови йде кров, він знаходиться весь в крові. Згідно з довідкою до протоколу пред`явлення особи до впізнання за фотознімках під № 3 зображено ОСОБА_8 ;

- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 06.09.2019, з якого вбачається, що 06.09.2019 о 14 год. 40 хв. у приміщенні Голосіївського управління поліції м. Києва затримано ОСОБА_8 ;

- висновок експерта № 091-264-2019 Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 23.10.2019, згідно якого походження крові, знайденої у піднігтьовому вмісті рук ОСОБА_8 , від ОСОБА_12 не виключається;

- висновок експерта № 081-250-2019 Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 24.10.2019, відповідно до якого на змивах обох рук ОСОБА_8 , відібраних для дослідження 06.09.2019, не виявлено крові;

- висновок експерта № 081-251-2019 Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 23.10.2019, згідно якого на наданих на дослідження змивах з рушника, вилученого під час проведення огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Ломоносова, 59 виявлена кров людини, походження якої від ОСОБА_12 не виключається, проте категоричний висновок щодо цього зробити неможливо;

- висновок експерта № 081-249-2019 Київського міського клінічного бюро судово- медичної експертизи від 28.10.2019 відповідно до якого на наданих на дослідження кросівках з правої та лівої ноги ОСОБА_8 виявлена кров, видова належність якої не встановлена, на футболці, штанах, рюкзаку кров не виявлена.

- протокол проведення слідчого експерименту від 06.09.2019, відеозапис якого не зберігся, що проводився у м. Києві з 18 год. 40 хв. до 19 год 00 хв. у присутності двох понятих, статиста і за участю захисника підозрюваної особи (місце визначити неможливо) слідує, що під час слідчого експерименту ОСОБА_8 в якості підозрюваної повідомила, що 03.09.2019, приблизно о 16 год 00 хв за адресою: АДРЕСА_2 , вона разом з ОСОБА_11 , чоловіком на ім`я ОСОБА_13 та чоловіком на ім`я ОСОБА_21 , вживали алкоголь, а саме: горілку на галявині біля забору. Вживши алкоголь, ОСОБА_8 вказує, що вона пішла відпочивати разом з ОСОБА_22 приблизно о 18 год 00 хв вона прокинулася та побачила як ОСОБА_21 з ОСОБА_13 вживають алкоголь, а саме: горілку, яка належить їй особисто. Далі, ОСОБА_8 , підійшла до ОСОБА_21 , який сидів на землі та почала з`ясовувати з ним навіщо він випиває її горілку. На основі цього у них виник словесний конфлікт. Під час конфлікту, як вказує ОСОБА_8 , вона взяла в праву руку скляну банку ємкістю 0,5 л, з консервацією, та стоячи з лівої сторони, дещо позаду, нанесла один удар даною банкою, механізмом знизу вверх, в область тімяної частини голови ОСОБА_21 . Від даного удару у ОСОБА_21 з голови пішла кров. Після цього, як вказує ОСОБА_8 , вона разом з ОСОБА_22 надали першу медичну допомогу ОСОБА_21 . Надалі всі лягли відпочивати. 04.09.2019, приблизно о 00 год 00 хв, як ОСОБА_8 прокинулась, ОСОБА_21 вже не було. Протягом 04.09.2019 вона ОСОБА_21 не бачила 05.09.2019, приблизно о 09 год 00 хв ОСОБА_8 вказує, що вона прокинулась та, маючи на меті піти до туалету, пішла у ліву сторону на галявині. Пройшовши приблизно 15 метрів, вона побачила між деревами в положенні полулежачи на спині, обпертого в стовбур дерева ОСОБА_21 без ознак життя. На голові ОСОБА_21 була кров. Після цього, вона разом з ОСОБА_22 пішли на пункт прийому вторинної сировини, де попросила викликати поліцію.

Водночас, такі докази, надані стороною обвинувачення, як самі по собі, так і в сукупності з іншими доказами не доводять поза розумним сумнівом, висунутого ОСОБА_8 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України.
Зокрема, протоколи огляду місця події від 05.09.2019, лише відображають опис місцевості, де було знайдено труп чоловіка та виявлено і вилучено дві подушки, зелену ковдру і рушник синього кольору, всі зі слідами речовини бурого кольору, а також детальний опис трупа чоловіка, який там знаходився та вміст кишені його шортів. При цьому посилання прокурора в апеляційній скарзі про те, що в зазначених протоколах наведені тілесні ушкодження та їх розташування на тілі ОСОБА_12 , колегія суддів до уваги не бере, оскільки вони жодним чином не доводять обставини отримання потерпілим цих тілесних ушкоджень.
Наявність під зрізами ОСОБА_8 залишків крові, походження якої не відкидається від ОСОБА_12 , як правильно зазначив суд першої інстанції співвідносяться з показаннями як обвинуваченої, так і свідка ОСОБА_11 , оскільки вони обидва показали, що надавали допомогу ОСОБА_12 , проводили миття та обробку його рани, тому кров могла залишитися і в цій частині, такі показання обвинуваченої та свідка іншими доказами не спростовані.
Щодо протоколу пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 06.09.2019, то те, що свідок ОСОБА_20 впізнав ОСОБА_8 , як особу, яка повідомила ОСОБА_11 про те, що у чоловіка на ім`я ОСОБА_21 з голови йде кров та він знаходиться весь в крові, не доводить того, що тілесні ушкодження, внаслідок яких у ОСОБА_12 йшла кров, були отримані внаслідок будь-яких дій ОСОБА_8 , в тому числі і необережних.
Що стосується протоколу проведення слідчого експерименту від 06.09.2019, то колегія судів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що вказаний протокол є лише документом, який фактично посвідчує виключно проголошення підозрюваною зізнання у вчиненні кримінального правопорушення з метою його процесуального закріплення, а тому не є самостійним процесуальним джерелом доказів і не має доказового значення для суду в ході розгляду цього кримінального провадження, з огляду на зміст ч. 4 ст. 95 КПК України.

Так, метою слідчого експерименту, відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведення за участю підозрюваного слідчого експерименту з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, на відміну від допиту, крім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої (розшукової) дії.

Нормативна модель слідчого експерименту передбачає безпосередню участь підозрюваного у проведенні дій, спрямованих на досягнення легітимної мети цієї слідчої дії, а саме у відтворенні дій, обстановки, обставин певної події, проведенні необхідних дослідів чи випробувань. Шляхами досягнення мети слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України є проведення слідчим, прокурором відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

При проведенні слідчого експерименту участь підозрюваного, обвинуваченого не може виявлятися виключно в формі повідомлення відомостей про фактичні дані, які мають значення для кримінального провадження (адже це є предметом допиту). Слідчий експеримент, здійснений у такій формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення необхідних дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення підозрюваним зізнання у вчиненні кримінального правопорушення з метою його процесуального закріплення, має розцінюватися, як повторний допит, що не може мати в суді доказового значення з огляду на ч. 4 ст. 95 КПК України, згідно з якою суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. (правова позиція Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладена у Постанові від 14.09.2020 року (справа № 740/3597/17)

Разом з тим, протокол проведення слідчого експерименту від 06.09.2019, крім того, що він не містить відомостей про місце проведення слідчого експерименту, свідчить про те, що в ході його складання не мало місця відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення випробувань за участі ОСОБА_8 в якості підозрюваної. ОСОБА_8 не вчиняла якихось активних дії (не ходила, не поверталася, не відображала як вона стояла та/ або сиділа, де знаходилася, де взяла банку, не показувала, що з банкою зробила, як нанесла удар, з якої відстані, куди діла банку тощо, не показувала, де розміщувалася вона, а де ОСОБА_12 , ОСОБА_11 тощо.), а лише усно повідомляла, тобто, як правильно встановив суд першої інстанції, слідчий експеримент проведений у формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення підозрюваною ОСОБА_8 зізнання у вчиненні кримінального правопорушення з метою його процесуального закріплення, а тому суд першої інстанції правильно розцінив його як допит, що не має в суді доказового значення з огляду на зміст ч. 4 ст. 95 КПК України, що в свою чергу вказує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора у цій частині.
Водночас, колегія суддів зауважує, що навіть за умови іншої оцінки протоколу проведення слідчого експерименту від 06.09.2019, ніж та, що надана судом першої інстанції, показання надані ОСОБА_8 під час даного експерименту не можуть сприйматись судом, як доказ її винуватості, оскільки наведений ОСОБА_8 під час слідчого експерименту механізм нанесення потерпілому тілесного ушкодження знизу вверх, не узгоджується з поясненнями експерта як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, відповідно до яких морфологія рани свідчить про інший механізм заподіяння тілесного ушкодження ОСОБА_12 , а саме напрямок сили з верху вниз і з заду наперед самої банки (ріжучої частини).

Інші докази сторони обвинувачення, також не доводять факту того, що саме обвинувачена ОСОБА_8 завдала потерпілому удар в область тім`яної частини голови, який, на фоні жирової дегенерації печінки (жирового гепатозу) з переходом в неповний септальний цироз печінки та алкогольної інтоксикації, сприяв крововтраті та шоку, та не напряму призвів до смерті останнього.

Будь - яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено і в апеляційній скарзі прокурора не наведено.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість висновків суду в частині недоведеності того, що обвинуваченою ОСОБА_8 був вчинений злочин, передбачений ч.1 ст. 119 КК України, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 16 квітня 2021 року, яким ОСОБА_8 визнано невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 119 КК України та виправдано її на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

__________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_23 ОСОБА_24 ОСОБА_4