У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Ленінського районного суду м.Миколаєва від 15 липня 2022 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.1 ст. 309 КК України,

За участю учасників судового провадження:
обвинуваченого ОСОБА_6 ( в режимі відеоконференції з ДУ

«Миколаївський слідчий ізолятор»)

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 липня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19.09.2022 включно, з правом внесення застави в розмірі 198480 грн. з покладанням обов`язків до цієї ж дати: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; утримуватися від спілкування (крім зали судового засідання) зі свідками та потерпілими.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Обвинувачений ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою обрати йому більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обвинувачений вважає, що ризики прокурором не доведені.

Зазначає, що він працює неофіційно, займається ремонтом будинків. Просить врахувати, що він проживає з цивільною дружиною та своєю матір`ю, має на утриманні неповнолітню дитину, постійно проживає за місцем своєї реєстрації. Отже, має міцні соціальні зв`язки.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

На розгляді Ленінського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження № 0000906 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.1 ст. 309 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою на 60 днів.

Задовольняючи клопотання про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зазначив, що ризики, передбачені п.п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, не зменшились та продовжують існувати і запобігти цим ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити ефективний розгляд кримінального провадження.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Захисник ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, хоча про місце та час розгляду апеляційної скарги підозрюваного був повідомлений належним чином.

Прокурор ОСОБА_8 направила на адресу апеляційного суду заяву про розгляд апеляційної скарги обвинуваченого без її участі.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції дотримався вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, яка передбачає, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.1 ст. 309 КК України.

Прокурором подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою. В обґрунтування клопотання прокурор послався на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Суд першої інстанції достатньо мотивував рішення в частині наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого корисливого злочину та двох кримінальних проступків, не працює та не має стабільного джерела доходів, не має міцних соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень в період іспитового строку.

Суд першої інстанції, врахувавши дані щодо особи обвинуваченого, та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, в якому обвинувачується останній, обставини його вчинення, дійшов правильного висновку про існування ризиків, передбачених п .п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України (переховуватись від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення).

Апеляційний суд вважає правильними висновки суду першої інстанції, що зазначені ризики продовжують існувати та їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою, і що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Отже, доводи обвинуваченого про те, що зазначені ризики не доведені є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами провадження.

Посилання обвинуваченого на те, що він має родину, неофіційно працює та має постійне місце проживання як на підставу для застосування більш м`якого запобіжного заходу не є слушним, оскільки зазначене не зменшує суспільної небезпеки злочинів, в яких він обвинувачується.

За таких обставин, апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407,422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15..07.2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3