В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року Солом`янський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м.Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002608 від 09.09.2021 року щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Києва, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , заміжня, інвалід II групи, має на утриманні малолітню дитину, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судима,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 не пізніше 18.05.2021 року увійшла в змову з невстановленою слідством особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, з якою, переслідуючи злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману, вони розподілили і скоординували свої дії.

Так, ОСОБА_4 та невстановлена слідством особа здійснили пошук осіб, які здійснюють продаж майна в мережі «Інтернет», та знайшли оголошення на сайті «OLX», яке розмістила потерпілий ОСОБА_5 , щодо продажу телевізору та медіацентру.

В подальшому, невстановлена слідством особа, за попередньою домовленістю з ОСОБА_4 , здійснила дзвінок потерпілому ОСОБА_5 та повідомила, що бажає придбати телевізор марки TV LCD 42 PIONEER PDR-427XA; C/N FHSS000585ER, та медіацентр марки iNeXT HD 1, обумовивши їх вартість у розмірі 10700 гривень. При цьому, невстановлена слідством особа визначила умови продажу, а саме: перерахунок грошових коштів на банківську картку потерпілому та передача телевізору і медіацентру через таксі.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 та невстановлена слідством особа, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, свідомо бажаючи їх настання, створюючи хибне враження про добросовісність своїх намірів щодо придбання вищевказаних телевізору та медіацентру, надіслали потерпілій на телефон фото підробленої квитанції щодо оплати грошових коштів за майно потерпілого та в телефонному режимі почали спонукати потерпілого ОСОБА_5 до передачі майна водієві таксі, якого останні викликали до будинку потерпілого, мотивуючи обмеженим часом очікування.

ОСОБА_5 , перебуваючи в довірливому стані, передала телевізор марки TV LCD 42 PIONEER PDR-427XA; C/N FHSS000585ER, та медіацентр марки iNeXT HD 1 водієві таксі, який в подальшому направився до місця замовлення за адресою: АДРЕСА_2 , де передав вказаний телевізор та медіацентр ОСОБА_4 , яка в подальшому здала вказані речі до ломбардного відділення ПТ «Ай Ті «Ломбард» та отриманими коштами розпорядилась на власний розсуд.

Внаслідок вказаних дій ОСОБА_4 за попередньою змовою з невстановленою слідством особою завдала потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 10700 гривень.

Виходячи з вищенаведеного суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.190 КК України, тобто як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Потерпілий ОСОБА_5 була присутня на підготовчому судовому засіданні, проти призначення кримінального провадження до судового розгляду не заперечувала, заявила, що прощає обвинуваченого ОСОБА_4 .

Відповідно до положень ст.325 КПК України суд, заслухавши думку учасників судового провадження, встановив можливість за відсутності потерпілого з`ясувати всі обставини під час судового розгляду та вирішив проводити судовий розгляд без потерпілого.

У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки під час судового розгляду судом було встановлено, що встановлені у даному кримінальному провадженні обставини ніким не оспорюються та проти цього не заперечують учасники судового провадження, то було визнано недоцільним дослідження доказів щодо таких обставин.

При цьому, судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції відсутні, а також було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На підставі вищенаведеного суд вирішив обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердила вищевстановлені в судовому засіданні обставини та пояснила, зокрема, що кримінальне правопорушення вчинила через скрутне матеріальне становище.

Також ОСОБА_4 зазначила, що свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, визнає повністю та щиро розкаюється у вчиненому.

На підставі вищенаведеного суд доходить висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст.190 КК України, доведена повністю, поза розумним сумнівом.

Відповідно до чч.1-3 ст.50 КПК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно з ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як передбачено ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України (нетяжкий злочин), його вчинення внаслідок скрутного матеріального становища, особу винного, яка не працює, раніше не судима, під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом, наглядом лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, має на утриманні малолітню дитину, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом ІІ групи.

На підставі п.1 ч.1 ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання, судом визнано щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обставин, що відповідно до вимог ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного суд доходить висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції цієї норми, визначені вироком вид та міра покарання є необхідними та достатніми для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд на підставі ст.75 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, доходить висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та приймає рішення про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.

Питання щодо речових доказів вирішити у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.2, 63, 65-67, 75, 76, 190 КК України, стст.2, 100, 349, 368 - 370, 373, 374, 395, 532 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням строком 1 (один) рік, поклавши на неї відповідно до ст.76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: компакт-диск, що містить відеозапис, залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Солом`янський районний суд міста Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1