Справа № 202/6295/22
Провадження № 1-і/202/129/2022
УХВАЛА
Іменем України

19 вересня 2022 року м. Дніпро
Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро клопотання прокурора Краматорської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000014 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , якийнародився 26.12.1979 рокуу вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Краматорського міського суду Донецької області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000014 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Розпорядженням Верховного Суду «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів, враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану: змінено територіальну підсудність судових справ Краснолиманського міського суду Донецької області та Краматорського міського суду Донецької області - Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська.
16 вересня 2022 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання прокурора Краматорської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 з посиланням на те, що дія раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 21.09.2022 року.
Прокурору судовому засіданні підтримав клопотання і вважав доцільним продовжити тримання обвинуваченого під вартою, посилаючись на те що обвинувачений становить загрозу для оточуючих, переховування від суду, тяжкість вчиненого кримінального злочину, а також те, що Наказом Голови Краматорського міського суду Донецької області №13 від 08.03.2022 року було зупинено здійснення правосуддя через вторгнення РФ до території України.
Обвинувачений просив більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, дослідивши клопотання, суд приходить до наступного висновку.

У провадженні Краматорського міського суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України.

Розпорядженням голови Верховного Суду від 15.03.2022 року №8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», враховуючи неможливість Краматорським міським судом Донецької області здійснювати правосуддя під час воєнного стану, територіальну підсудність судових справ, які були підсудні вищезазначеному суду визначено за Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, суд зазначає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином тощо; підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, що передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про необхідність застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_4 під вартою, суд приходить до висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які виправдовують прийняття такого рішення.

Так, відповідно до наданих матеріалів ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років, тому є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватими у інкримінованому злочині, ОСОБА_4 може переховуватися від суду, тобто наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на свідків з метою зміни їх показань на його користь, таким чином ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України також продовжує існувати.

Також ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, міцних соціальних зв`язків та законних джерел доходу не має. Вищезазначені обставини підтверджують існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме вчинення інших кримінальних правопорушень.

Беручи до уваги, що обвинувачений зареєстрований у м.Краматорську та у зв`язку з веденням воєнного стану на території України і активними бойовими діями на Сході країни, в тому числі у місцевості, наближеній до місця проживання обвинуваченого, ризик переховування останнього та неявки до суду у разі перебування на волі є обґрунтованим.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, суд, вважає, що встановлені ризики є виключно вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою.

Доводи обвинуваченого щодо необхідності зміни запобіжного заходу є необґрунтованими з огляду на те, що вони не спростовують вищенаведених обставин, а також не свідчать ані про відсутність, ані про недостатню вагомість встановлених щодо цього обвинуваченого ризиків, у зв`язку із чим суд не знаходить підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу.

На підставі наведеного суд приходить до висновку щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки останній довів обставини, які виправдовують обмеження права обвинуваченого перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 193, 199 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Краматорської окружної прокуратури про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 17 листопада 2022 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_5