Справа №295/5268/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

в складі: слідчого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю:

заявника ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого другого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_4 ,-

встановив:
Заявник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із заявою про відвід слідчого по кримінальному провадженню.

При цьому зазначив, що Державним бюро розслідувань, розташованим у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000482 від 12.03.20202 року за заявою ОСОБА_3 щодо вчинення службовими особами прокуратури Житомирської області та Управління СБУ у Житомирській області злочинів, передбачених ст.ст. 364, 365, 366, 370, 372, 375, 377, 384 КК України під час проведення досудового розслідування.

Відповідне досудове розслідування проводиться, серед іншого, щодо дій прокурорів ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .

Заявник зазначає, що ОСОБА_5 є особою, що очолює відділ в Житомирській обласній прокуратурі, який здійснює процесуальне керівництво та нагляд за додержанням законності в кримінальних провадження, що розслідуються слідчими другого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому.

ОСОБА_6 є працівником даного відділу.

Таким чином, професійна діяльність та службові успіхи слідчих другого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, в тому числі слідчого ОСОБА_4 , перебувають у залежності від ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що, на думку заявника, викликає сумніви у неупередженості слідчого у відповідному кримінальному провадженні.

Заявник звертає увагу, що можливому впливу ОСОБА_5 на кримінальне провадження надано оцінку слідчим суддею Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, ухвалою якого здійснено відвід прокурорів у кримінальному провадженні, що працювали під керівництво ОСОБА_5 .

З огляду на викладене, ОСОБА_3 просить задовольнити відвід слідчого другого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_4 .

В судовому засіданні заявник підтримав наведені вимоги та зазначив, що належним виходом з виниклої ситуації, коли слідчий, хоча і по інших кримінальних провадженнях, проте залишається у фактичній службовій залежності від особи, відносно якої в подальшому може вирішуватись питання про притягнення до кримінальної відповідальності, є передача провадження до іншого органу досудового розслідування.

На уточнююче запитання слідчого судді заявник повідомив, що процесуальне керівництво у кримінальному провадженні після задоволення заяви про відвід прокурорів здійснюється Житомирською спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 77 КПК України прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні: якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Обставини відсутності заінтересованості або обгрунтованого сумніву при здійснені досудового розслідування слідчим в кожному окремому випадку повинні діставати окремого самостійного дослідження, виходячи з критерії суб`єктивних та об`єктивних даних, що виявляються, зокрема, через особистісні стосунки, погляди, вчинки.

У відповідності до ч.ч. 1, 3-5 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

У випадках відмови прокурора у погодженні клопотання слідчого до слідчого судді про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій чи негласних слідчих (розшукових) дій слідчий має право звернутися до керівника органу досудового розслідування, який після вивчення клопотання за необхідності ініціює розгляд питань, порушених у ньому, перед прокурором вищого рівня, який протягом трьох днів погоджує відповідне клопотання або відмовляє у його погодженні.

Слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі. Невиконання слідчим законних вказівок та доручень прокурора, наданих у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Перелік повноважень, наданих прокурору, визначений положеннями ч.2 ст. 36 КПК України.

Прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений, серед іншого: мати повний доступ до матеріалів, документів та інших відомостей, що стосуються досудового розслідування; доручати органу досудового розслідування проведення досудового розслідування; доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом.

З аналізу наведених норм слід дійти висновку, що слідчий, здійснюючи досудове розслідування та користуючись правами окремої процесуальної фігури, є самостійним в розрізі взаємодії з прокурором навіть в умовах розслідування певного провадження за процесуального керівництва прокурора у такому провадженні, оскільки, в досягнення мети досудового розслідування, має можливість звертатись до керівника органу досудового розслідування, який після вивчення клопотання за необхідності ініціює розгляд питань, порушених у ньому, перед прокурором вищого рівня.

В умовах загального процесуального нагляду, тобто як можливості прокурора визначати певний процесуальний напрямок діяльності слідчого, необхідно дійти висновку, що відповідний виплив на професійну діяльність або службові успіхи слідчого, як ознаку суб`єктивного критерію безсторонності, слід розглядати не лише за суто формальною ланкою слідчий - прокурор відповідної територіальної прокуратури, а через призму доведених та встановлених ознак ефективності і дієвості саме в межах кримінального провадження, в якому слідчий повноважного органу досудового розслідування провадить розслідування.

Частиною 2 ст.19 Конституції встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Відповідно до ст.2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У теоретичному аспекті «належна правова процедура» це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя. До гарантій, які у своїй сукупності формують належну правову процедуру, відносяться право на судовий захист, право на ефективне розслідування; право на швидкий суд; право на публічний суд; право на неупереджений суд; право на суд неупереджених присяжних; право на змагальний процес; презумпція невинуватості; право не свідчити проти себе; право на допит в суді свідків обвинувачення; право на допомогу адвоката під час судового розгляду; право бути вислуханим; право не піддаватися двічі покаранню за один й той самий злочин; право на безпосередній процес; право на безперервний процес; право на оскарження.

Застосування належної правової процедури у кримінальному провадженні це встановлені кримінальним процесуальним законодавством способи реалізації норм кримінального процесуального права, що забезпечують досягнення цілей правового регулювання кримінальних процесуальних відносин у сфері порядку досудового розслідування та судового розгляду.

Належна правова процедура має застосування як під час судового розгляду, так і на стадії досудового розслідування.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд.

Згідно з ч.5 ст.36 КПК Генпрокурор, керівник обласної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування. Забороняється доручати здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, віднесеного до підслідності НАБУ, іншому органу досудового розслідування.

Законодавець, розподіливши кримінальні правопорушення в межах підслідності різних органів досудового розслідування, виходив із презумпції, що саме цей орган здатний здійснити належне досудове розслідування кримінальних проваджень щодо зазначеного переліку кримінальних правопорушень: у силу характеристик кримінального правопорушення, організаційних можливостей органу, звичаїв, потреб у спеціалізації тощо.

При оцінці ефективності досудового розслідування слід виходити з того, що ефективність досудового розслідування є співвідношенням процесуальних дій, процесуальних рішень, реалізованих учасниками кримінального провадження, а також їх результатів із положеннями КПК, що визначають підстави, умови і порядок їх проведення чи прийняття, з урахуванням оптимальних затрат часу та зусиль на це.

Змістом ч.5 ст.36, стст.86, 87, 110, 214, 216 КПК визначається належна правова процедура реалізації Генпрокурором, керівником обласної прокуратури, їх першими заступниками та заступниками повноважень, передбачених ч.5 ст.36 КПК, яка містить такі елементи: а) належний суб`єкт (Генпрокурор, керівник обласної прокуратури, їх перші заступники та заступники); б) оцінка досудового розслідування як неефективного; в) відображення такої оцінки у відповідному процесуальному рішенні постанові; г) вмотивованість такої постанови.

Обов`язковою передумовою реалізації Генпрокурором, керівником обласної прокуратури, їх першими заступниками та заступниками повноважень, передбачених ч.5 ст.36 КПК, є оцінка досудового розслідування органом досудового розслідування, встановленим ст.216 КПК, як неефективного та відображення такої оцінки у постанові з наведенням відповідного мотивування.

Наявність відповідних відомостей, які стосуються конкретного кримінального провадження, щодо його неефективності відповідним прокурором може бути встановлено на будь-якому етапі досудового розслідування, в тому числі і на його початку, та бути підставами для прийняття рішення в порядку і відповідно до вимог ч.5 ст.36 КПК.

З наведеного слід дійти висновку, що сама по собі обставина здійснення слідчим Державного бюро розслідувань досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо дій керівника відділу прокуратури, який не здійснює безпосереднє процесуальне керівництво у такому проваджені, не виявляє ознак відсутності безсторонності слідчого як суб`єктивного критерію, а може, лише у випадках встановлення неефективності кримінального провадження, бути підставою для доручення у встановлений законом спосіб здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування.

Слідчим суддею не встановлено будь-яких відомостей, які свідчать про заінтересованість слідчого у результатах досудового розслідування, подана заява про відвід слідчого не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 77, 81 КПК України, слідчий суддя,

постановив:
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого другого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Виготовлення повного тексту ухвали відбудеться 17.06.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1