Справа №357/8861/21. Провадження №11-кп/824/1769/2022. Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України. Суддя-доповідач у апеляційній інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

23 червня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі ВКЗ матеріали провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_8
за участю сторони захисту адвоката ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и л а:

Цим вироком у кримінальному провадженні під №0001412, внесеному до ЄРДР 22.06.2021 року, ухваленим щодо обвинуваченого:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м. Дунаївці Хмельницької області, з середньою освітою, розлученого, непрацюючого, без зареєстрованого місця проживання, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 19.08.2009 року Білоцерківським міським судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; 2) 06.10.2010 року Білоцерківським міським судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України на 4 роки позбавлення волі; 05.08.2014 року звільнений по відбуттю покарання; 3) 23.03.2016 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі; 20.07.2018 року звільнений по відбуттю строку покарання,

який визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у межах кримінального провадження за №0001412 від 22.06.2021 року не обрано.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з моменту його фактичного затримання (звернення вироку до виконання).

Також вирішено питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винуватим у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), вчиненого повторно.

Як визнав установленим у вироку суд першої інстанції, кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

ОСОБА_6 , 12 червня 2021 о 08 год. 20 хв., побачив потерпілого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які рухались по стежці поблизу ресторану «Yukatana», що по вулиці Запорізька, буд.23 в м. Біла Церква Київської області. В цей час, на грунті рапотово виниклих неприязних відносин ОСОБА_6 наніс удар кулаком в спину потерпілому ОСОБА_9 , від якого останній впав на землю. В подальшому у ОСОБА_6 винник злочинний умисел на відкрите викрадення майна належного потерпілому ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом ривка відкрито викрав зірвав з плеча потерпілого ОСОБА_9 чоловічу матерчату сумку кольору хакі, всередині якої знаходились наступні речі: мобільний телефон марки «Nokia» модель «5.1 Plus», вартістю 1900 гривень, шкіряний гаманець чорного кольору із вмістом грошових коштів в сумі 170 гривень та шляхом ривка із шиї потерпілого срібний ланцюжок із хрестиком, загальною вагою 14 г, 925 проби, вартістю 890 гривень 54 копійки.

Після цього, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 2960 гривень 54 копійки.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали

Не погодившись із ухваленим місцевим судом вироком, обвинувачений ОСОБА_6 та адвокат ОСОБА_7 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_6 , подали апеляційні скарги.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить:задовольнити апеляційну скаргу; вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2021 року в частині призначеного йому покарання змінити; на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку; у решті вирок залишити без змін.

Вважає, що призначаючи йому покарання, суд не навів підстав, які б свідчили про те, що не можливо призначити покарання зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, передбаченого ст. 75 КК України або призначити із застосуванням ст. 69 КК України та в повній мірі не врахував ряд обставин, які можуть вплинути на призначене покарання, а саме те, що він має на утриманні матір пенсіонерку, яка потребує догляду, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, має захворювання та 14.02.2019 року проведено операцію, потребує строгої дієти та почасового вживання їжі, а також планового лікування та обмеження фізичих навантажень.

Наголошує на тому, що є підстави для висновку про можливість досягти мети заходу примусу без його ізоляції від суспільства.

Адвокат ОСОБА_7 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_6 , в апеляційній скарзі просить: вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2021 року змінити в частині призначеного покарання та звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

В обгрунтування поданої апеляційної скарги захисник, вважаючи вирок суду незаконним та необгрунтованим, вказує, що покарання, призначене ОСОБА_6 є явно суворим, не відповідає особі обвинуваченого та підлягає зміні в сторону пом`якшення.

Зазначає, що суд не надав належну оцінку особі винного. ОСОБА_6 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому зллчині, шкодує про свою поведінку, сприяв органам правосуддя встановити істину по справі, повністю відшкодував потерпілому завдану майнову шкоду.

Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 не оскаржений.

Позиції учасників апеляційного провадження

Судовий розгляд проведено без участі обвинуваченого ОСОБА_6 , який був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційних скарг, оскільки не ставиться питання про погіршення його становища в поданих апеляційних скаргах.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційні скарги та просив їх задовольнити; думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг; провівши судові дебати; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та захисника не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Мотиви Суду

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 КПК України апеляційний розгляд здійснюється

згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням

особливостей, передбачених цією главою.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувались, оскільки ці обставини ніким, у тому числі обвинуваченим, не оспорювалися.

Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація дій ОСОБА_6 не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду лише в межах поданих обвинуваченим та захисником апеляційних скарг, а саме в межах призначеного обвинуваченому покарання.

Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання (в редакції від 6 листопада 2009 р.), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, відсутність міцних соціальних зв`язків, який розлучений, офіційно не працевлаштований, не має зареєстрованого місця проживання, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває, наведені відомості про притягнення до кримінальної відповідальності.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд визнав необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

Приймаючи до уваги наведені у вироку мотиви призначеного ОСОБА_6 покарання, колегія суддів знаходить їх обґрунтованими та такими, що дозволяють зробити висновок про те, що призначене обвинуваченому покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі винного, останній неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, маючи непогашену судимість, повторно вчинив умисний корисливий злочин із застосуванням насильства, що вказує на зростання суспільної небезпечності особи обвинуваченого та свідчить про небажання останнього стати на шлях виправлення та підтверджує його схильність до протиправної поведінки, а тому, незважаючи на доводи апеляційних скарг, це покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що суд не навів підстав, які б свідчили про те, що не можливо призначити покарання зі звільненням від відбування покарання з випробуванням не беруться до уваги колегією суддів, оскільки спростовуються рішенням суду.

Слід зазначити, що не має відповідних підтверджень того, що обвинувачений не може утримуватись в місцях позбавлення волі за станом здоров`я, на що в своїй апеляцыйный скарзі звертає увагу обвинувачений.

Крім того, судом враховану те, що обвинувачений визнав свою вину та щиро кається, та зазначено як пом`якшуючу покарання обвинуваченого обставину.

Доводи захисника про те, що суд не надав належну оцінку особі винного не відповідають дійсності, оскільки судом взято до уваги щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданих збитків та встановлено як пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини.

Виходячи з наведеного, а також вимог, передбачених ст.ст. 50, 65 КК України, в тому числі про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, колегія суддів, перевіривши доводи апеляційних скарг, не вбачає законних підстав для зміни вироку в частині призначеного покарання шляхом його пом`якшення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний і обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

За таких обставин, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України, без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого та захисника без задоволення.

Керуючись ст. ст. 336, 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418 ч. 1, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2021 року, ухвалений у кримінальному провадженні під №0001412, внесеному до ЄРДР 22.06.2021 року, щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України, залишити без змін.

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

С У Д Д І:

ОСОБА_11 з ю б і н ОСОБА_12 . М и к о л ю ОСОБА_13 Ш р о л ь