Справа № 561/1100/21
УХВАЛА

28 червня 2022 року смт. Зарічне
Слідчий суддя Зарічненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2
особи, в інтересах якої подано скаргу ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Зарічне скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції № 2 Вараського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим,
В С Т А Н О В И В:
24 червня 2022 року адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Зарічненського районного суду Рівненської області в інтересах ОСОБА_3 зі скаргою на постанову старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції № 2 Вараського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 від 10 червня 2022 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000101 від 10.12.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
В обґрунтування скарги покликається на те, що у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_3 , як власнику транспортного засобу «FІAT DOBLO, номерний знак НОМЕР_1 , під час дорожньо-транспортної пригоди завдано майнової шкоди у великих розмірах.
26 травня 2022 року ОСОБА_3 органу досудового розслідування подано заяву про вчинення кримінального правопорушення щодо нього. Однак, до цього часу слідчим його не допитано, з матеріалами справи не ознайомлено, його процесуальний статус не визначено.
10 червня 2022 року ним подано клопотання слідчому про визнання його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.
Постановою слідчого від 10 червня 2022 року, яку отримано ОСОБА_3 21.06.2022 року, відмовлено у визнанні потерпілим, оскільки тілесних ушкоджень під час дорожньо-транспортної пригоди йому спричинено не було.
Покликаючись на положення ст. 55 КПК України, яка вказує, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також невідповідність оскаржуваної постанови слідчого вимогам ст. 110 КПК України, оскільки вона не містить обґрунтування прийнятого рішення, порядку та строків її оскарження, просить скасувати постанову слідчого про відмову у визнанні його потерпілим.
У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав, покликаючись на викладені у ній обставини та просив її задовольнити.
Старший слідчий слідчого відділення відділення поліції № 2 Вараського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд скарги у його відсутності.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши пояснення представника особи, яка подала скаргу, перевіривши викладені у ній обставини, надані матеріали кримінального провадження за № 0000101 від 10.12.2021 року, за ч. 1 ст. 286 КК України, вважаю скаргу необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення.
Встановлено, що у провадженні слідчого відділу ВП № 2 Вараського РВП ГУНП в Рівненській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000101 від 10.12.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
10 червня 2022 року старшим слідчим слідчого відділення відділення поліції № 2 Вараського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.
Мотивом прийняття такого рішення слідчий вказує, що ОСОБА_3 під час події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, учасником дорожньо-транспортної пригоди не був, тілесних ушкоджень не отримав.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Згідно до ч. 1 - ч. 3 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Частиною 5 статті 55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Таким чином, процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди.
При цьому слід зазначити, що основним безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, а його додатковим обов`язковим об`єктом здоров`я особи.
Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, включає три обов`язкові ознаки: порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту; наслідки у вигляді спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження; причинний зв`язок між порушенням правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту і настанням таких наслідків.
Кваліфікуючою ознакою цього кримінального правопорушення є спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Відповідно до кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, потерпілим у кримінальному провадженні в результаті порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортними засобами, може бути лише особа, якій завдано середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто шкода здоров`ю, а не майнова чи моральна шкода.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя погоджується з висновками старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції № 2 Вараського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 від 10 червня 2022 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000101 від 10.12.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки потерпілим у кримінальному провадженні в результаті порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами, може бути лише особа, якій завдано середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, тобто фізична шкода, а не майнова чи моральна, як про це помилково зазначає заявник, та вважає, що зазначена постанова слідчого є обґрунтованою та законною.
Разом з тим, слідчий суддя вважає за доцільне звернути увагу скаржника на те, що КПК України серед учасників кримінального провадження виділяє цивільного позивача, яким може бути подано органу досудового розслідування чи суду цивільний позов про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної та/або матеріальної шкоди. Статус потерпілого та цивільного позивача в кримінальному провадженні не є тотожним.
Зокрема, відповідно до ч. 1 - ч. 3 ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.
Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.
Цивільний позивач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для потерпілого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право підтримувати цивільний позов або відмовитися від нього до видалення суду в нарадчу кімнату для ухвалення судового рішення. Цивільний позивач повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються цивільного позову, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом для інформування та надіслання копій процесуальних рішень потерпілому.
Отже, за наявності достатніх підстав, визначених законодавством, заявник не позбавлений можливості на захист своїх прав пов`язаних з відшкодуванням шкоди, шляхом подання відповідного позову.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи наведене вище, слідчий суддя дійшла висновку про відмову у задоволенні скарги.
На підставі викладеного та керуючись ст. 55, 61, 303, 306, 307 КПК України,
У Х В А Л И В:
У задоволенні скарги представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування постанови старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції № 2 Вараського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000101 від 10.12.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1