Провадження № 1-кп/161/185/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 21 липня 2022 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

провівши у залі судових засідань в режимі відеоконференції судове засідання у кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000692, щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.2 ст.255-1 КК України, та щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189 КК України,

В С Т А Н О В И В
В судовому засіданні прокурор подав письмові клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , оскільки, на даний час ризики, визначені ст.177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу, не відпали, а продовжують існувати.

Заслухавши думки учасників судового провадження, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст.178 КПК України при обранні запобіжного заходу суд враховує вагомість доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, інші обставини, що не перешкоджають застосуванню запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно з ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло у певний період доби, який підозрюється у вчиненні злочинів, за вчинення яких передбачено позбавлення волі.

Із клопотань прокурора вбачається, що підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 стали достатні підстави вважати, що останні можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків в даному кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Суд вважає, що з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та до моменту вирішення вказаних клопотань, не змінилися обставини, які стали підставами для обрання щодо них запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинувачених може забезпечити і більш м`який запобіжний захід, оскільки наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжних заходів, на даний час не змінилися, за винятком ризику незаконного впливу на потерпілих, оскільки останні вже допитані у судовому засіданні.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_11 в даний час обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.189 КК України, які згідно з ст.12 КК України відносяться до категорії особливо тяжкого злочину, а обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_9 в даний час обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.189, ч.2 ст.255-1 КК України, які згідно з ст.12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, не мали до затримання постійного джерела доходу, а тому наявні, зазначені прокурором ризики, визначені ст.177 КПК України, на даний час в рамках кримінального провадження триває судовий розгляд, запобігти наявним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, на думку суду, неможливо, а тому, з метою забезпечення належної поведінки обвинувачених під час судового провадження, клопотання прокурора необхідно задовольнити та продовжити щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 запобіжні заходи у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Окрім того, беручи до уваги вимоги п.1 ч.4 ст.183 КПК України, оскільки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні злочинів із погрозою застосуванням насильства, суд одночасно із продовженням строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначає розмір застави, враховуючи встановлені підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України.

Окрім того, зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_12 хоча і обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, який згідно з ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, проте раніше не судимий, при цьому має місце проживання, позитивно характеризується, враховуючи те, що всі докази слідством вже зібрані, дає підстави вважати, що ризики, які слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжного заходу зменшилися.

Разом з тим, прокурором не обґрунтовано наявності виняткових обставин, які дають можливість суду обмежити право обвинуваченого ОСОБА_12 на свободу, а тяжкість інкримінованого злочину не є безумовною підставою для обрання найбільш суворого запобіжного заходу. Враховує суд те, що відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Суд звертає увагу на той факт, що з перебігом судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу, а тому приходить до висновку, що подальше тримання обвинуваченого під вартою в якості запобіжного заходу не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_12 .

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що в задоволенні клопотання прокурора про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно відмовити, однак за наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, змінити останньому запобіжний захід.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.202 КПК України, у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий, негайно звільняється з-під варти та доставляється до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В
Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 задовольнити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 18 вересня 2022 року включно.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 18 вересня 2022 року включно.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 18 вересня 2022 року включно.

В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_12 відмовити.

Змінити щодо обвинуваченого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати його місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на строк 2 (два) місяці, тобто до 21 вересня 2022 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_12 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

-негайно прибувати на виклики до суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини завчасно повідомити про це посадову особу, що здійснила виклик;

-утримуватися від спілкування з обвинуваченими, свідками та потерпілими у кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт для виїзду за кордон чи інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності);

-носити електронний засіб контролю.

Негайно звільнити обвинуваченого ОСОБА_12 з-під варти із залу суду.

Ухвалу про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_12 передати для виконання органу Національної поліції України за місцем його фактичного проживання АДРЕСА_1 .

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Головуючий