Справа № 466/7992/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1181/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2022 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові у кримінальному проваджені про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2

з участю прокурора ОСОБА_7
обвинуваченої ОСОБА_6
захисника ОСОБА_8
апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 09 листопада 2021 року щодо ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:
вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 09 листопада 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України та призначено їй покарання за ч. 3 ст. 358 КК України у виді позбавлення волі строком на 1(один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю (один) рік.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Іспитовий строк ОСОБА_6 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової технічної експертизи документів №126 від 18 серпня 2021 року в розмірі 3 432,2 грн. (три тисячі чотириста тридцять дві гривні дві копійки).

Згідно з вироком ОСОБА_6 , маючи умисел на збут підробленого офіційного документу щодо результатів дослідження на наявність захворювання коронавірусною інфекцією COVID-19, який є документом, що здатний спричинити наслідки правового характеру, діючи за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, з корисливих мотивів, з метою отримання грошових коштів, достовірно знаючи в порушення вимог ст. 14-1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», ст. ст. 11, 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», а також Стандарту медичної допомоги «Коронавірусна хвороба (COVID-19)», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України № 722 від 28.03.2020, розуміючи, що довідки про проходження лабораторного дослідження (обстеження) на наявність в особи захворювання -COVID-19 видаються ліцензованими установами (лабораторіями), які повинні мати ліцензію з медичної практики, результати яких фіксуються в документах за визначеною формою та з належними реквізитами, а саме у формі № 209/о «Результати аналізу N», затвердженої наказом МОЗ України №1 від 04.01.2001, діючи за попередньою змовою з невстановленими особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, перебуваючи в офісному приміщенні по АДРЕСА_3 , отримала від ОСОБА_9 інформацію щодо її анкетних даних, та яку суму грошей необхідне надати в якості подальшої оплати за надання підробленого документу, без скерування останньої у медичні центри для забору необхідних аналізів, достовірно знаючи про те, що для отримання такої довідки необхідно здавати на дослідження відповідний біоматеріал.
В подальшому, ОСОБА_6 27 травня 2021 року, перебуваючи в офісному приміщенні по АДРЕСА_3 , розуміючи, що ОСОБА_9 не проходила необхідних медичних маніпуляцій з метою визначення наявності чи відсутності в неї коронавірусної інфекції COVID-19, та те, що інформація зазначена лабораторному тесті виданому ніби то «Науковим медично-діагностичним центром «Астар» є недостовірною, збула Донарській- ОСОБА_10 раніше підроблений невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, документ - результат тестування на відсутність в останньої захворювання коронавірусною інфекцією COVID-19, виданий на ім`я ОСОБА_11 ОСОБА_10 , що був датований 26.05.2021, за що отримала в Донарської ОСОБА_10 грошові кошти.
На вирок суду прокурор ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій змінити даний вирок в частині призначення покарання ОСОБА_6 та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки без застосування ст. 75 КК України.
В обґрунтування покликається на те, що суд при призначенні покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченої, зокрема, що обвинувачена щиро розкаялась у вчиненому, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Окрім цього, суд врахував щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання, не мотивував належним чином у яких саме діях виражалось відповідне ставлення обвинуваченої до скоєного. Щире каяття повинне ґрунтуватись на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, бажанні виправити ситуацію, що склалася. Вважає, що у вироку суду не наведені достатні мотиви для застосування ст. 75 КК України.

Заслухавши виступ прокурора ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги виступ захисника ОСОБА_8 та пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 , які заперечили таку, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Вимогами ч.1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченої ОСОБА_6 за ч.3 ст.358 КК України.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Щодо доводів апелянта стосовно призначення судом покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , то відповідно до ст. 65 КК України суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, за яких вчинений злочин, в тому числі і ті обставини, які пом`якшують покарання, а також дотримався принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.
Обираючи обвинуваченому покарання, суд виходить не тільки із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, а й з надання можливості засудженому виправитись та запобігти вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора, що суд врахував щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання, однак не мотивував належним чином у яких саме діях виражалось відповідне ставлення обвинуваченої до скоєного, то такі спростовуються виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачена ОСОБА_6 давала правдиві свідчення під час досудового слідства і розгляду справи у суді, надала належну критичну оцінку своїй протиправній поведінці, щиро жалкувала про вчинене та повністю визнала себе винною в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, тому суд першої інстанції вірно встановив щире каяття обвинуваченої ОСОБА_6 , як пом`якшуючу обставину при призначенні покарання.

Перевіривши в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції та інші матеріали кримінального провадження, колегія суддів доходить висновку про те, що вказані вимоги виконані судом першої інстанції належним чином.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як нетяжкий злочин, дані про особу, зокрема те, що обвинувачена раніше несудима, не обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, не одружена, а також обставину, які пом`якшує покарання щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
Колегія суддів вважає, що врахувавши вище зазначені обставини справи, суд першої інстанції вірно призначив покарання за ч. 3 ст. 358 КК України у виді позбавлення волі строком на 1(один) рік та на підставі ст. 75 КК України звільнив ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю (один) рік з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання у межах санкції інкримінованої їй статті є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових злочинів.
Підстав для обрання судом першої інстанції обвинуваченій ОСОБА_6 іншого покарання колегія суддів не вбачає.
Таким чином доводи апеляційної скарги прокурора не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, у зв`язку з чим такі до задоволення не підлягають.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення, не встановлено.
За наведених обставин, колегія суддів визнає подану апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 необґрунтованою, та вважає вирок суду щодо обвинуваченої ОСОБА_6 законним та обґрунтованим, підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення не вбачає.
Керуючись 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 09 листопада 2021 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

Судді:

/підпис/ /підпис/ /підпис/
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

Згідно з оригіналом.
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду 04.04.2022
Судове рішення набрало законної сили 01.04.2022
Помічник судді ОСОБА_12