Справа № 214/1902/22
1-і/214/324/22
У Х В А Л А
Іменем України
19 липня 2022 року колегія Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції, в залі суду в місті Кривому Розі клопотання прокурора Херсонської обласної прокуратури Херсонської області ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного щодо ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000195 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч 3 ст. 152 КК України,
сторони кримінального провадження прокурор ОСОБА_5 обвинувачений ОСОБА_6 , захисник адвокат ОСОБА_7 .
Встановив:
В провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває на розгляді клопотання прокурора Херсонської обласної прокуратури Херсонської області ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного щодо ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000195 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч 3 ст. 152 КК України.
В обґрунтування клопотання вказує, що на розгляді Цюрупинського районного суду Херсонської області перебував обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000195 від 27.01.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 152 КК України, згідно якого, 27.01.2020 року близько 02-30 год. останній перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , переслідуючи прямий злочинний умисел, направлений на зґвалтування своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свої дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, завалив ОСОБА_8 на ліжко, після цього з метою подальшого опору останньої , будучи більш фізично розвиненим, масою свого тіла притиснув потерпілу до ліжка, не даючи при цьому їй змоги підвестись, та не маючи не те добровільної згоди останньої, вчинив відносно неї дії сексуального характеру, пов`язані зі вагінальним проникненням в тіло потерпілої ОСОБА_8 з використанням свої геніталій, тобто зґвалтував її, що підтверджується висновком судової молекулярно генетичної експертизи Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 480 від 15.06.2020 року.
Таким чином своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 152 КК України вчинення дій сексуального характеру , пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням гені талій, без добровільної згоди потерпілої особи ( зґвалтування ), вчинене щодо іншої особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах та зґвалтування неповнолітньої особи
На даному етапі судового розгляду кримінального провадження, наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень ( злочинів) передбачених ч. 3 ст. 152 КК України підтверджується зібраними у ході досудового розслідування матеріалами, які вже частково досліджені в суді під час судового розгляду по суті.
Також прокурор зазначає, що на даному етапі досудового розслідування ризики відповідно до ст. 177 КПК України, які були враховані слідчим суддею при обрані запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишились незмінними та актуальними.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти статевої свободи та недоторканості особи, за санкцією якого можливе призначення покарання від 5 до 12 років або, що у сукупності дає обґрунтовані підстави вважати про наявність ризиків, передбачених п. й ч. 1 ст. 177 КПК України ( обвинувачений може переховуватись від суду).
Фактично родини або утриманців ОСОБА_6 , не має, посередньо характеризується. Зокрема, прокурор вважає, що існують ризики, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 178 КПК України, зокрема можливість незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні , оскільки потерпіла є дочкою його дружини, а всі свідки мешкають за тією ж самою адресою що й обвинувачений до його затримання в порядку ст. 208 КПК України . Існує також ризик, що обвинувачений з метою уникнення кримінальної відповідальності у майбутньому може схиляти потерпілу до неправомірних свідчень, здійснювати на неї психологічний та емоційний тиск, яка через малолітній вік зможе спотворити наявні обставини вчиненого кримінального правопорушення під впливом дорослих. Також існує ризик повторення протиправної поведінки, оскільки ОСОБА_6 будучи притягнутим до кримінальної відповідальності за тяжкий злочин проти власності, вчинив новий тяжкий злочин проти своєї дочки.
Враховуючи вищевикладене, просить суд клопотання про продовження строків тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задовольнити.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримала клопотання та просила суд його задовольнити в повному обсязі.
Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив суд змінити йому запобіжний захід на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 підтримав думку свого підзахисного.
Суд, вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, доходить до такого висновку.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Також Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
В судовому засадні встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України яке відносяться до особливо тяжкого злочину.
Суд вважає, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідка, оскільки він обвинувачується у вчинені злочину відносно доньки своєї дружини, пов`язаного із статевою свободою та недоторканістю останньої.
Також судом враховано, що обвинувачений проживає за однією адресою з потерпілою, тому мешкаючи з нею в одній квартирі зможе вчинити відносно останньої психологічний та емоційний тиск, з метою зміни ОСОБА_9 показів відносно нього.
Крім того, під час вирішення питання про доцільність обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховано приписи ст.178 КПК України, а саме, репутацію обвинуваченого, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у якому обвинувачується, наявність ризиків продовження чи повторення протиправної поведінки відносно ОСОБА_9 .
Окрім цього, суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання ОСОБА_6 . Цюрупинськи районним судом Херсонської області запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даному етапі розгляду справи не змінились та не зменшились.
Таким чином, клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну йому запобіжного заходу на більш м`який, не підлягає задоволенню, оскільки більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання його спробам переховуватися від суду, та вчиняти інші кримінальні правопорушення оскільки обвинувачений не має джерел для утримання себе та міцних соціальних зв`язку.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що маються підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання наведеним вище ризикам.
Таким чином, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 строком на 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 331, 350, 372 КПК України, -

Постановив:

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строком на 60 ( шістдесят днів), тобто до 17.09.2022 року.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали складено 22.07.2022 року о 10 годині 00 хвилин.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3