23.09.22№ 336/4852/22
пр. № 1-кс/336/706/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 про арешт майна,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 за погодженням із прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, вилученого під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання зазначив, що 19 вересня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001417 внесено відомості за ч. 1 ст. 115 КК України за фактом навмисного вбивства людини.

На час звернення до суду про підозру у вчиненні описаних дій будь-якій особі не повідомлено.

В інтересах відшукання трупу ОСОБА_4 , яка є власником квартири АДРЕСА_2 , речей, належних до цього провадження, слідчий на підставі ухвали слідчого судді отримав дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання вказаної особи в квартирі АДРЕСА_2 , під час якого в житлі виявлені та вилучені ордер № 108, паспорт громадянки України на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсійне посвідчення, витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі, заповіт, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, рішення суду від 19.02.2003 року, технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2 , заповіт.

Посилаючись в обгрунтування клопотання на те, що вказані предмети мають ознаки речових доказів в кримінальному провадженні, оскільки можуть зберігати на собі сліди злочину, в інтересах запобігання знищенню цього майна просить про накладення на нього арешту

Слідчий, належним чином викликаний для розгляду клопотання, до суду не з`явилася з невідомих причин, що в силу ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання у її відсутність.

Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що воно не підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Слідчий суддя встановила, що під час обшуку квартири АДРЕСА_2 , в межах досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 вересня 2022 року за № 0001417 за ознаками кримінального правопорушення, що передбачене ч. ст. 115 КК України, за фактом навмисного вбивства людини виявлені та вилучені ордер № 108, паспорт громадянки України на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсійне посвідчення, витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі, заповіт, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, рішення суду від 19.02.2003 року, технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2 , заповіт, а також на квартиру АДРЕСА_2 .

Вирішуючи питання про накладення арешту на вказані речі, слідчий суддя виходить з такого.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як випливає із змісту ст. 172 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається з метою забезпечення збереження речових доказів; розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Стаття 98 КПК України містить поняття речового доказу, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вирішуючи клопотання не на користь особи, яка його ініціювала, слідчий суддя виходить з такого.

Виходячи із змісту процесуальних норм, що містяться в статті 170 КПК України, предметом арешту може бути майно, що належить певній особі.

Ознаки майна наведені в Цивільному кодексі України.

Зокрема, відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки, а згідно із ст. 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

І хоча перелічені документи мають ознаки речей, суддя не вбачає підстав для піддавання їх арешту, враховуючи таке.

Завданням арешту майна в силу ст. 170 КПК України є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, однією з підстав для накладення арешту є наявність ризику приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Вирішуючи клопотання не на користь особи, яка з ним звернулась, слідчий суддя не вбачає наявності наведених ризиків.

Окрім того, дозвіл на їх відшукання та вилучення наявний в ухвалі слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку, тому вказані предмети матеріального світу не мають статусу вилучених тимчасово.

Окрім наведених міркувань, відмовляючи в задоволенні клопотання, слідчий суддя вважає, що всі перелічені в ньому речі не є належними до кримінального провадження за ознаками ч. 1 ст. 115 КК України

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

У зв`язку з викладеним слідчий суддя, не вбачаючи жодної з процесуальних передумов для накладення арешту, лише сукупність яких може зумовити задоволення цього клопотання, вважала б за доцільне порекомендувати слідчому визначити статус цих речей як речових доказів в кримінальному провадженні і з метою їх збереження в інтересах ефективного розслідування визначити в силу ст. 100 КПК України належне місце для зберігання, яке (зберігання) гарантоване наявністю спеціально відведених для зберігання речових доказів місць.

Керуючись ст. ст. 167-173, 233, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 про арешт майна залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення

Слідчий суддя ОСОБА_1