КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2022 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27 вересня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР).

Таке рішення слідчий суддя мотивував тим, що заява ОСОБА_6 фактично є незгодою із рішенням судді, що саме по собі не може вказувати на наявність в діях останнього ознак кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27 вересня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити вимоги скарги в повному обсязі.
Одночасно апелянт заявляє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Вказує, що копію оскаржуваної ухвали, прийнятої за його відсутності, він отримав 22 січня 2022 року, вважає, що строк пропущено з поважних причин.
В доводах апеляційної скарги ОСОБА_6 зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною, оскільки слідчий суддя неповно дослідив наявні в матеріалах справи докази.
Апелянт вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді не відповідає вимогам Конституції України, КПК України та низці рішень Конституційного Суду України.
ОСОБА_6 зазначає, що слідчий суддя не навів в ухвалі доказів, які підтверджують, що його заява про вчинення кримінального правопорушення від 11 серпня 2020 року не є повідомленням про кримінальне правопорушення та що уповноважені особи Державного бюро розслідувань мали право не вносити відомості до ЄРДР.
Апелянт вказує на те, що 11 серпня 2020 року ним було направлено на адресу Державного бюро розслідувань заяву про вчинення кримінального правопорушення, в якій наведено об`єктивні дані, які дійсно свідчать про ознаки кримінального правопорушення, а також до заяви додані докази, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення.
На підставі наведеного ОСОБА_6 вважає, що його заява про вчинення кримінального правопорушення підлягає внесенню до ЄРДР уповноваженими особами Державного бюро розслідувань.

Перевіривши доводи клопотання ОСОБА_6 про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, колегія суддів вважає, що апелянт пропустив строк на апеляційне оскарження ухвали суду з поважних причин.
Так, у матеріалах справи відсутні відомості про отримання ОСОБА_6 копії оскаржуваного рішення, ухваленого без його участі.
З урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_6 пропустив строк на оскарження ухвали з поважних причин, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

В суд апеляційної інстанції ОСОБА_6 не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В апеляційній скарзі просить провести апеляційний розгляд без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали провадження за скаргою, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР слідчим суддею встановлено, що відомості, які ОСОБА_6 просить внести до ЄРДР за фактом невиконання суддею Сокальського районного суду Львівської області ОСОБА_7 судового рішення, є фактично незгодою із рішенням суду, що саме по собі не може вказувати на наявність в діях судді ознак кримінального правопорушення.

Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним та обґрунтованим.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя наділений повноваженнями судового контролю у кримінальному провадженні.
Здійснення такого контролю шляхом прийняття рішень за скаргами на рішення, дії чи бездіяльність, передбачено главою 26 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР
Положеннями ч. 1 ст. 303 КПК України серед іншого передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298, до Реєстру вносяться відомості зокрема про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
В той же час, як вбачається із змісту заяви ОСОБА_6 , з якою він звернувся до уповноваженої особи Державного бюро розслідувань, у ній апелянт зазначає про можливе вчинення суддею Сокальського районного суду Львівської області ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України, однак із викладу обставин вбачається фактична незгода ОСОБА_6 із рішенням судді Сокальського районного суду Львівської області ОСОБА_7 ухваленого ним 06 березня 2012 року у справі № 2-452/2011.
Зокрема, ОСОБА_6 вважає, що суддя Сокальського районного суду Львівської області ОСОБА_7 постановив незаконну ухвалу від 06 березня 2012 року по справі № 2-452/2011, оскільки при розгляді його позову умисно не виконав рішення Конституційного Суду України № 6-зп від 25 листопада 1997 року, рішення Конституційного Суду України № 9-зп від 25 грудня 1997 року, рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2002 від 09 липня 2002 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2011 року у справі № 6-29587св11.
Так, відповідно до роз`яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» передбачено, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.
Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.
Таким чином колегія суддів зазначає, що незгода з судовим рішенням сама по собі не може вказувати на наявність в діях судді ознак злочину.
При цьому, в скарзі, з якою ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді, не наведено таких фактичних даних на підтвердження того, що заява про кримінальне правопорушення містить достатні відомості про реальність конкретної події кримінального правопорушення із зазначенням конкретного часу, місця, способу, інші обставини кримінального правопорушення.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що подана до слідчого судді скарга не містить обґрунтування того, що існує бездіяльність, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей саме про кримінальне правопорушення в розумінні передбаченого Кримінальним кодексом України суспільно небезпечного винного діяння, вчиненого суб`єктом злочину.
Апелянт, посилаючись на положення ст.214 КПК України зазначає, що слідчий суддя вийшов за межі своїх повноважень, давши оцінку заяві про кримінальне правопорушення.
Колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими.
Так, приписи ч. 1 ст. 214 КПК України зобов`язують наведених в цій нормі осіб невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення внести відомості до ЄРДР.
В той же час кримінальним процесуальним законом не передбачено прийняття цими особами окремого процесуального рішення в разі відсутності підстав для внесення таких відомостей.
Тому саме слідчий суддя під час розгляду скарги на бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР перевіряє, чи були достатні підстави для внесення таких відомостей. Такий висновок колегії суддів ґрунтується також на положеннях ч. 2 ст. 307 КПК України, відповідно до якої ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги може бути, серед іншого, про зобов`язання вчинити дію, про відмову у задоволенні скарги.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді прийнята з додержанням вимог кримінального процесуального закону, висновки, викладені у ній відповідають фактичним обставинам справи, а тому її слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27 вересня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4