печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України майора поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, яких проходить службу в ТРО № 9 м. Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий в ОВС ГСУ НП України майор поліції ОСОБА_6 за погодженням із прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини у сфері оборонно-промислового комплексу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на те, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 29.04.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000520 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбачених ч. 3 ст. 201-2 КК України. Зокрема, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 7 років та який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, на даний час існують ризики того, що він, перебуваючи на волі, може переховуватись від органу досудового розслідування, знищити сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків для уникнення кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, у зв`язку з чим виникла необхідність у застосуванні до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання з підстав в ньому зазначених.

Підозрюваний та його захисник заперечили щодо задоволення клопотання, мотивуючи тим, що стороною обвинувачення не доведена мета застосування запобіжного заходу, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, просили врахувати, що докази зібрані в у кримінальному провадженні не доводять обставин кримінального правопорушення, а саме того, що ОСОБА_5 збував саме гуманітарну допомогу. Просили також врахувати стан здоров`я ОСОБА_5 , який потребує періодичного огляду у лікаря. Враховуючи наведене просили відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного, його захисника, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Під час розгляду клопотання встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 29.04.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000520 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбачених ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Верховною Радою України 24.03.2022 прийнято Закон України №2155-ІХ Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо відповідальності за незаконне використання гуманітарної допомоги.

Вказаним нормативним актом Кримінальний кодекс України доповнено статтею 201-2, яка передбачає кримінальну відповідальність за незаконне використання з метою отримання прибутку гуманітарної допомоги, благодійних пожертв або безоплатної допомоги.

Пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону України Про гуманітарну допомогу № 1192-XIV від 22.10.1992 (далі Закон від 22.10.1992 № 1192-XIV) передбачено, що гуманітарна допомога це цільова адресна безоплатна допомога в грошовій або натуральній формі, у вигляді безповоротної фінансової допомоги або добровільних пожертвувань, або допомога у вигляді виконання робіт, надання послуг, що надається іноземними та вітчизняними донорами із гуманних мотивів отримувачам гуманітарної допомоги в Україні або за кордоном, які потребують її у зв`язку з соціальною незахищеністю, матеріальною незабезпеченістю, важким фінансовим становищем, виникненням надзвичайного стану, зокрема внаслідок стихійного лиха, аварій, епідемій і епізоотій, екологічних, техногенних та інших катастроф, які створюють загрозу для життя і здоров`я населення, або тяжкою хворобою конкретних фізичних осіб, а також для підготовки до збройного захисту держави та її захисту у разі збройної агресії або збройного конфлікту. Гуманітарна допомога є різновидом благодійництва і має спрямовуватися відповідно до обставин, об`єктивних потреб, згоди її отримувачів та за умови дотримання вимог статті 3 Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації».

Частиною 4 статті 11 Закону від 22.10.1992 № 1192-XIV передбачено, що бухгалтерський облік гуманітарної допомоги та відповідна звітність здійснюються отримувачами гуманітарної допомоги та набувачами гуманітарної допомоги (юридичними особами) у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. У разі відсутності обліку щодо отримання та цільового використання гуманітарної допомоги вона вважається використаною не за цільовим призначенням.

Пунктом 3 частини 2 статті 12 Закону від 22.10.1992 № 1192-XIV передбачено, що порушеннями законодавства про гуманітарну допомогу, що тягне за собою кримінальну або адміністративну відповідальність згідно з законом, є використання гуманітарної допомоги з метою отримання прибутку.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Після того, Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX затверджено Указ Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX затверджено Указ Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Законом України від 22.05.2022 № 2263-IX затверджено Указ Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Абзацом 1 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2022 №174 ро Деякі питання пропуску гуманітарної допомоги через Державний кордон України в умовах воєнного стану (далі Постанова КМУ від 01.03.2022 №174) установлено, що на період дії воєнного стану пропуск через митний кордон України гуманітарної допомоги (у тому числі таких товарів гуманітарної допомоги, як спеціальні засоби індивідуального захисту (каски, виготовлені відповідно до військових стандартів або технічних умов, чи їх еквіваленти та спеціально призначені для них компоненти (тобто підшоломи, амортизатори), що класифікуються у товарній підкатегорії згідно з УКТЗЕД 6506 10 80 00; бронежилети, що класифікуються у товарній підкатегорії згідно з УКТЗЕД 6211 43 90 00), виготовлені відповідно до військових стандартів, зокрема стандартів НАТО, або військових умов для потреб правоохоронних органів, Збройних Сил та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, інших суб`єктів, що здійснюють боротьбу з тероризмом відповідно до закону; нитки для виготовлення бронежилетів, що класифікуються у товарних підкатегоріях згідно з УКТЗЕД 5402 11 00 00 та 5407 10 00 00; тканини (матеріали) для виготовлення бронежилетів, що класифікуються у товарних підкатегоріях згідно з УКТЗЕД 3920 10 89 90, 3921 90 60 00, 5603 14 10 00, 6914 90 00 00) від донорів (у значенні Закону України Про гуманітарну допомогу) здійснюється за місцем перетину митного кордону України шляхом подання в паперовій або електронній формі декларації, заповненої особою, що перевозить відповідний товар, за формою згідно з додатком 1 без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно абзацу 3 пункту 1 Постанови КМУ від 01.03.2022 №174, товари, пропуск яких здійснюється відповідно до абзацу першого цього пункту, визнаються гуманітарною допомогою за декларативним принципом без прийняття відповідного рішення спеціально уповноважених державних органів з питань гуманітарної допомоги.

Відповідно абзацу 7 пункту 1 Постанови КМУ від 01.03.2022 №174, зазначені товари підлягають взяттю в установленому порядку на облік в Збройних Силах, правоохоронних органах, інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, або в інших суб`єктах, що здійснюють боротьбу з тероризмом відповідно до закону.

Згідно абзацу 8 пункту 1 Постанови КМУ від 01.03.2022 №174, кінцевий користувач товарів гуманітарної допомоги забезпечує контроль фактичного отримання товарів, веде їх облік та контролює дотримання наданих ним гарантійних зобов`язань. Організація заходів контролю та обліку стосовно отриманих товарів покладається на посадову особу кінцевого користувача товарів гуманітарної допомоги відповідно до розподілу функціональних обов`язків. Кінцевий користувач не пізніше трьох днів з дня отримання товарів інформує Державну службу експортного контролю про їх отримання (із зазначенням найменування та кількості фактично отриманих товарів) з надісланням засвідченої копії раніше оформленого гарантійного листа. Таке інформування може здійснюватися у формі електронного документа, засвідченого кваліфікованим електронним підписом керівника кінцевого користувача товарів гуманітарної допомоги або визначеної ним відповідальної посадової особи.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 28.04.2022 у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на особисте протиправне збагачення шляхом систематичного, протягом невизначеного терміну часу, збуту предметів гуманітарної допомоги, отриманої ним при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах та наданої країнами-донорами для стримування і відсічі збройної агресії російської федерації відносно України.

14.07.2022 ОСОБА_8 , сприяючи у документуванні протиправної діяльності ОСОБА_5 , діючи з відома та контролю правоохоронних органів зустрівся із останнім поблизу ТЦ «Глобус», розташованого за адресою: м. Київ, Майдан Незалежності, 1. В ході зустрічі ОСОБА_9 поцікавився у ОСОБА_5 щодо можливості придбання 18 бронежилетів, 18 балістичних шоломів та 4 військових аптечок. ОСОБА_5 усвідомлюючи неможливість звітування за передачу такої кількості військової амуніції та маючи на меті запобігання викриттю його протиправної діяльності, повідомив ОСОБА_8 , що зможе продати вказане майно за умови надання останнім листа від будь-якої військової частини листа щодо надання допомоги у військовій амуніції. При цьому, ОСОБА_5 зі свого мобільного телефону за допомогою месенджеру в якості зразка надіслав фото листа, в якому командир військової частини просив надати на безоплатній основі допомогу у вигляді військової амуніції для підпорядкованого підрозділу.

На виконання раніше обумовленої домовленості 20.07.2022 близько 14 год. 10 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу Готелю «Україна», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Інститутська, 4 передав ОСОБА_5 лист від 15.07.2022 №96, підписаний командиром військової частини № НОМЕР_1 , в якому останній просить на безоплатній основі передати ввіреному йому підрозділу кевларові каски у кількості 18 шт., бронежилети у кількості 18 шт. та аптечки у кількості 4 шт. Отримавши вказаний документ ОСОБА_5 підтвердив свою готовність продати ОСОБА_8 18 бронежилетів вартістю 500доларів США (з урахуванням знижки) за 1, 18 балістичних шоломів вартістю 200 доларів США за 1 та 4 військових аптечок вартістю 170 доларів США за 1.

28.07.2022 близько 14 год. 10 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу готелю «Україна», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Ін, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на особисте протиправне збагачення, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та можливість настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді ненадходження правоохоронним органам, Збройним Силам України та іншим військовим формуванням, утвореним відповідно до законів України засобів індивідуального захисту та медичних препаратів в умовах воєнного стану, діючи в порушення вимог Закону від 22.10.1992 № 1192-XIV, Постанови КМУ від 01.03.2022 №174 збув ОСОБА_8 поставлені в якості гуманітарної допомоги:

- дванадцять плитоносок «Bulletproof Vest», споряджених кевларовими вставками «Bulletproof Vest Soft Armor» та бронепластинами марки «Bulletproof Plate»;

- шість плитоносок «Bulletproof Vest», споряджених кевларовими вставками «Bulletproof Vest Soft Armor»;

- тринадцять кевларових шоломів;

- п`ять шоломів «MORATEX» Lodz», загальною вартістю понад 350 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, за що отримав кошти в сумі 200 000 (двісті тисяч) гривень та 10 000 (десять тисяч) доларів США (імітаційних засобів, отриманих для проведення спеціального слідчого експерименту у формі оперативної закупки).

28 липня 2022 року об 21 год. 30 хв. ОСОБА_5 затримано на підставі ч. 1 ст. 208 КПК України, після чого о 23 год. 57 хв. того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Копія клопотання та матеріалів, на його обґрунтування, відповідно до ч. 2 ст. 184 КПК України надані підозрюваному ОСОБА_5 .

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи з наявних матеріалах даних, із заяви ОСОБА_10 про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення; протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 02.05.2022; протоколу огляду речей, добровільно виданих ОСОБА_10 від 03.05.2022; протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 13.05.2022; протоколу огляду речей, добровільно виданих ОСОБА_8 від 13.05.2022; висновку комплексної судової товарознавчої експертизи та судової експертизи зброї від 13.06.2022 №13912/22-31/14486/14487/22-54; протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 18.07.2022; протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 28.07.2022; протоколу огляду мобільного телефону ОСОБА_8 від 28.07.2022; протоколу огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 28.07.2022; протоколу обшуку автомобіля марки «BMW» н.з. НОМЕР_2 від 28.07.2022; протоколу обшуку в приміщенні Готелю «Україна» за адресою: м. Київ, вул. Інститутська, 4, номер 420 від 28.07.2022; протоколу допиту ОСОБА_8 від 28.07.2022; протоколу затримання ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України; матеріалів, отриманих в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій; інших матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у кримінальному правопорушенні за ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, ніж до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість покарання за ч. 1 ст. 186 КК України, особу підозрюваного, вік, майновий стан, стан його здоров`я та доходить висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватись від органу досудового розслідування, знищити сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків для уникнення кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим виникла необхідність у застосуванні до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведені в судовому засіданні слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі і домашнього арешту. А тому клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких вбачається з наведеного в обґрунтування даного клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Разом з тим, стороною обвинувачення не доведено, необхідність визначення розміру застави, що становить 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому, слідчий суддя враховує розмір завданої шкоди, характер вчинення кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, те, що розмір застави не повинен бути занадто непомірним для підозрюваного та достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, та вважає за належне призначити заставу у межах 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 372 150 грн., що зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід у виді застави, вважаю за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування з свідками, підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 193, 194, 196, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України майора поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб, до 25 вересня 2022 року, строк якого рахувати з часу затримання з 21 год. 30 хв. 28 липня 2022 року.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України.

Розмір застави визначити у межах 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 372 150 грн.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок:

Отримувач ТУ ДСАУ у м. Києві

ЄДРПОУ банку: 26268059;

р/рUA1012089

Банк одержувача: Державна казначейська служба України м. Київ.

МФО 820172;

Застава за …(П.І.П., дата народження особи за яку вноситься застава), згідно ухвали … (назва суду), від …(дата ухвали), по справі № …, внесені …(П.І.П. особи, що вносить заставу).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини - завчасно повідомляти про це;

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування з свідками, підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити в межах строків досудового розслідування, тобто до 28 вересня 2022 року включно.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, передбачені ч. 8-11 ст. 182 КПК України.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1