ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №:638/529/22 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/1525/22 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.82 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора та без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме засудженого ОСОБА_6 належним чином повідомленого про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи від них не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Валках справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 06 2022 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Таке рішення мотивовано тим, що враховуючи особу засудженого та його поведінку за весь період відбування покарання, ставлення засудженого до вчиненого ним особливо тяжкого злочину, неодноразове вчинення злочинів у минулому, після вивчення матеріалів особової справи судом першої інстанції було встановлено, що відомсти, які містяться в них, достатньо не підтверджують процес позитивних змін на шляху до виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання. Обставини, які були з`ясовані судом першої інстанції, не дали підстави для висновку, що цілі покарання досягнуті та засуджений став на шлях виправлення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просив замінити невідбуту частину покарання більш м`яким.

Такі вимоги обґрунтував тим, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням чинного законодавства України та його законних прав, а саме: враховані судом вчинення засудженим злочинів в минулому, - є порушенням ст.82 КК України; також було не враховано, що Україна тримає курс на євроінтеграцію і тому гуманне відношення не проявляється до засуджених в Україні; не було взято до уваги його соціальні зв`язки з близькими родичами, а також, що його мати є інвалідом першої групи.

Позиції учасників судового апеляційного провадження.

В матеріалах справи міститься заява засудженого, з якої вбачається, що він не заперечує проти проведення судового засідання без його участі (а.с.19).

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 засуджений за вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 05 2019 року за ч.1 ст.115 КК України до 10 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції ЗУ № 838-VIII від 26 11 2015) строк попереднього ув`язнення з 03 03 2017 по день постановлення вироку зараховано строк відбутого ним покарання із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ухвали від 20 11 2019 колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду на підставі ч.5 ст.72 КК України ( в редакції ЗУ № 838-VIII від 26 11 2015) зараховано в строк покарання період попереднього ув`язнення з 07 05 2019 по 20 11 2019 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 03 03 2017 року, кінець строку відбування покарання 15 06 2024 року.

Згідно з довідкою про стягнення та заохочення засудженого від 13 12 2021 року, ОСОБА_6 має такі стягнення: 17 07 2017 року оголошено догану за зберігання забороненого предмету; 29 12 2018 року поміщення у карцер без виведення на роботу строком на сім діб за перешкоджання проведенню обшуку, спробу вдарити представника адміністрації, зберігання заборонених предметів; 15 01 2019 року оголошено догану за вилучення заборонених речей; 14 03 2019 року оголошено догану за вилучення заборонених речей; 03 05 2019 року оголошено догану за вилучення заборонених речей; 21 10 2019 року оголошено догану за вилучення заборонених речей.

Відповідно до ч.1 ст.82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч.3, п.3 ч.4 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення та після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила нове умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким за змістом ст.82 КК України є заохочувальною нормою та правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» (далі Постанова ВУ № 2 від 26 квітня 2002 року), заміна невідбутої частини покарання більш м`яким має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для того, що для досягнення мети, передбаченої ст.50 Конституції України.

При цьому, однією із найважливіших умов для застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст.82 КК України, є підтвердження того, що засуджений став на шлях виправлення.

Статтею 6 Кримінально-виконавчого кодексу України визначено, що виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить процес виправлення і заслуговує на заміну покарання більш м`яким. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на ставленні особи до вчиненого злочину, на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання щодо покарання особи.

На даний час ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ід 06 05 2019 року за вчинення злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів. З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що він неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, у тому числі за умисні тяжкі злочини.

Пунктом 2 Постанови ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і доведеності того, що засуджений став на шлях виправлення.

У відповідності до положень п.17 вказаної Постанови ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 року суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вивченого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодільних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому прийняття рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті та засуджений став на шлях виправлення.

Таким чином, судом першої інстанції були досліджені та враховані характеристики засудженого при постановленні вказаної ухвали.

При перевірці оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, приймаючи ухвалу, проаналізував норми національного законодавства, практику Європейського суду з прав людини та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 .

Враховуючи наведене, а також те, що істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і ухвалити законне та обґрунтоване рішення, при перевірці оскаржуваної ухвали в апеляційному порядку не виявлено, то відповідно підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, за доводів, наведених засудженим, не вбачається.

Керуючись ч.2 ст.376, ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст.176-206, ст.ст.392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423,424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Дзержинського районного суду від 20 06 2022 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про заміну, в порядку ст82 КК України, призначеного йому покарання на більш м`яке, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ________________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4