Справа № 301/1301/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" вересня 2022 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області

В особі головуючої судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 .

захисника : ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000109 від 22.03.2022 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, з неповною середньою освітою, непрацюючого, раніше не судимого,-

у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст.307 КК України ,-

В С Т А Н О В И В :
На розгляді в Іршавському районному суді Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру судових розслідувань за № 0000109 від 22.03.2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заявив клопотання про зміну йому запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт. Посилається на те, що дані матеріали кримінального правопорушення розглядаються тривалий час , за цей час у справі не допитано жодного свідка . Ризики ст.177 КПК України стороною обвинувачення не підтверджуються , а тому ухвала суду про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є незаконною, постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 підтримала клопотання свого підзахисного ОСОБА_4 .

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просить в клопотанні обвинуваченого відмовити як безпідставному .

Заслухавши пояснення обвивуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_3 , дослідивши подане обвинуваченим ОСОБА_4 клопотання, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Як встановлено судом, під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, відносно ОСОБА_4 , згідно з ухвалою слідчого судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 24.03.2022 року (справа № 301/97/22) застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, та встановлено розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України в сумі 124050грн. Постановлено у разі внесення застави на ОСОБА_4 у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти обов`язки: прибувати до особи кримінального провадження, на виклик суду - слідчого із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за межі України..

У подальшому, ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 20 .05.2022 року в підготовчому судовому засіданні було обрано ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15. 07.2022 року включно та встановлено розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України в сумі 124050грн. Постановлено у разі внесення застави на ОСОБА_4 у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти обов`язки: з`являтися до суду за першою вимогою ; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання ; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за межі України...

Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 13.07.2022 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 було продовжено до 10.09.2022 року включно.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 03.08.2022 року ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 13 липня 2022 року про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ,- залишено без зміни.

Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 01.09.2022 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 було продовжено до 30.10.2022 року включно.

Крім того , даною ухвалою суду було відмовлено захиснику обвинуваченого ОСОБА_6 в задоволення клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Статтею 29 Конституції України регламентовано, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

За приписами ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів пов`язане із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжних заходів є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (рзиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Злочин, передбачений ч. 2ст. 307 КК України, у відповідності до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, суд виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо можливого вчинення ОСОБА_4 , інкримінованого йому злочину, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000109, на які посилається сторона обвинувачення.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (рішення Європейського суду з прав людини від 26.06.1991 року «Летельє проти Франції», скарга № 12369/86).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Оцінюючи наявність ризиків у кримінальному провадженні, суд виходить з того, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Суд враховує характер висунутого ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, відсутність у нього постійного місця роботи та джерела доходу, репутацію, майновий стан обвинуваченого.

Разом з цим, суд бере до уваги тяжкість покарання за ч. 2 ст. 307 КК України, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вказаному злочині, враховує те, що докази, передбачені ст. 84 КПК України, із сторони обвинувачення та сторони захисту судом не досліджено, та з урахуванням наведених даних, суд вважає доведеними під час розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування обвинуваченого від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або ж продовжити кримінальне правопорушення в якому звинувачується.

Крім цього, суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією ОСОБА_4 від суспільства буде недостатнім для попередження вищевказаних ризиків.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі провадження, не встановлено та сторонами кримінального провадження не наведено.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_4 на те , що його дружина знаходиться без допомоги з двома неповнолітніми дітьми спростовується обставиною звернення дружини з позовом до суду про розірвання шлюбу , що стверджує факт небажання зберегти шлюб .

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Одночасно, в рішенні Харченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом свободи особистості.

Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, визначеними КПК України, конкретними підставами і метою його застосування. Тому, на переконання суду, наявні підстави для продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , що обумовлено необхідністю завершення судового розгляду кримінального провадження та відсутністю на даний час підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід.

Керуючись ст.177, 331КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1