ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/919/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецька, громадянина України, неодруженого, працюючого на посаді технолога у ТОВ «Єнот-24», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:
органами досудового розслідування ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що 13 вересня 2021 року приблизно об 11 год. 00 хв., знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Руденка, 6а, де проводився демонтаж незаконних споруд працівниками КП «Благоустрій» м. Києва, підійшов до працівника поліції УПП ДПП у м. Києві ОСОБА_5 , який був у форменому одязі з розпізнавальними знаками НП України, штовхнув його лівою рукою в область правого плеча, після чого потерпілий впав на землю та отримав легкі тілесні ушкодження у вигляді синця на заднє-внутрішній поверхні лівого стегна в верхній третині, садна на фоні синця на задній поверхні правого стегна в верхній третині.
У подальшому ОСОБА_2 наблизився до потерпілого ОСОБА_5 , скоротивши визначену дистанцію та умисно, з метою нанесення побоїв працівнику поліції, наніс декілька хаотичних ударів лівою рукою в область обличчя останнього, спричинивши потерпілому побоїв та фізичного болю.
Вказані дії ОСОБА_2 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 345 КК України як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу побоїв, легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, не визнав та пояснив, що 13 вересня 2021 року приблизно о 9 год. ранку він приїхав на роботу, що в м. Києві по вул. Руденка. Коли він вийшов на перерву, то побачив багато поліції і техніки. Приїхало його керівництво в особі ОСОБА_7 разом зі своїм братом ОСОБА_8 , які пішли з`ясовувати ситуацію та викликали слідчу групу. В цей час працівник КП «Благоустрій» дав розпорядження поліції ламати споруду та забирати машини. В цей час ОСОБА_2 почув крик ОСОБА_9 та побіг до неї щоб допомогти піднятися. Поруч було багато людей та поліцейських, почалася сутичка, під час якої хтось бризнув балончиком, і в цей момент, можливо, випадково він зачепив потерпілого, у зв`язку з чим той разом з іншими людьми впав, перечепившись через дріт. Коли піднялися, то потерпілий намагався його затримати, а ОСОБА_2 в цей час почав хаотично розмахувати руками, намагаючись прикрити очі через розпилення газового балончику. У подальшому пішов вмити обличчя водою і його затримали працівники поліції, які утримували його в машині приблизно 4 год., після чого доставили в райвідділ, а потім в СІЗО, звідки на наступний день відвезли до суду для вирішення питання щодо запобіжного заходу. Жодного умислу на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому в нього не було.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 13 вересня 2021 року після 9 год. ранку він разом із своїм підрозділом прибув за адресою: м. Київ, вул. Руденка, 6а, де проводився демонтаж споруд працівниками КП «Благоустрій». На місці вже була спецтехніка, зібралися люди, які не давали можливості проїхати техніці. Після того як приїхала слідчо-оперативна група і повідомила про законність дій КП «Благоустрій», вони почали забирати людей. ОСОБА_2 підбіг до них та хотів відтягнути жінку, почав її тягнути за руку і в цей момент зачепив його, який був поруч. Оскільки позаду нього був невеликий паркан (натягнутий прут), ОСОБА_5 через нього перечепився та впав. При цьому потерпілий зазначив, що якби не цей паркан, який, навіть, не було видно, він би не впав, оскільки поштовх був взагалі невеликий. Після того, як ОСОБА_5 піднявся, він намагався схопити ОСОБА_2 , однак той, не наносячи прямого удару, випадково, чи просто відмахуючись, зачепив його головний убір.
Надаючи відповіді на питання ОСОБА_5 упевнено стверджував, що ОСОБА_2 випадково наніс йому удар (на відмах), та його дії не були пов`язані з діяльністю потерпілого, він просто відтягував дівчину. ОСОБА_2 нічого не казав, просто кричав щоб відпустили жінку. Маючи досвід роботи у поліції більше 10 років, потерпілий вказував, що може відрізнити, коли удари наносять умисно, а коли випадково. До поліції звернувся з заявою, оскільки були виявлені тілесні ушкодження.

1.Докази, які надані стороною обвинувачення для підтвердження свого висновку щодо винуватості ОСОБА_2 .
В процесі судового розгляду стороною обвинувачення - прокурором, для з`ясування і перевірки обставин пред`явленого ОСОБА_2 обвинувачення, надані для дослідження наступні докази:
- витяг з ЄРДР від 30 вересня 2021 року у кримінальному провадженні № 0002688 за ч. 2 ст. 345 КК України щодо спричинення ОСОБА_2 співробітнику патрульної поліції під час виконання ним службових обов`язків побоїв та супротиву законним вимогам співробітників поліції(а.с. 43);

- постанова про призначення групи слідчих у кримінальному провадженні від 13 вересня 2021 року (а.с. 44);
- постанова про призначення групи прокурорів від 13 вересня 2021 року (а.с. 45);
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13 вересня 2021 року, з якого вбачається, що ОСОБА_5 звернувся з усною заявою про те, що 13 вересня 2021 року приблизно об 11 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_2 під час демонтажу незаконної споруди вчинив супротив законним вимогам співробітників поліції та спричинив йому побої під час виконання ним службового обов`язку (а.с. 46);
- спеціальний жетон поліцейського УПП у м. Києві ОСОБА_5 (а.с. 47);
- протокол огляду місця події від 13 вересня 2021 року, а саме, ділянки місцевості за адресою: АДРЕСА_2 , де зазначено розміщення певних об`єктів, транспортних засобів (а.с. 48-49);
- протокол затримання ОСОБА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення від 13 вересня 2021 року (а.с. 50-52);
- відеозапис з нагрудної камери та протокол огляду відеозапису від 14 вересня 2021 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 намагається відштовхнути правою рукою працівника поліції у форменому одязі зі знаками розрізнення працівника правоохоронного органу ОСОБА_5 , після чого той падає, а коли підіймається потерпілий, то ОСОБА_2 наносить удар правою рукою в область голови ОСОБА_5 і декілька хаотичних ударів в обличчя (а.с. 53-56);
- висновок експерта № 042/1-523-2021 від 16 вересня 2021 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_5 мали місце тілесні ушкодження у виді синця на заднє-внутрішній поверхні лівого стегна в верхній третині, садни на фоні синця на задній поверхні правого стегна в верхній третині, що відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с. 60-63);
- наказ № 602 о/с від 14 липня 2021 року про призначення ОСОБА_5 по управлінню патрульної поліції у м. Києві (а.с. 64);
- посадова інструкція поліцейського (а.с. 65 -69);
- лист про дислокацію сил та засобів на 13 вересня 2021 року взводу № 1 роти № 2 батальону ТОР (т-1). (а.с. 70)
Також, судом за клопотанням прокурора було безпосередньо допитано свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні пояснив, що потерпілий є його підлеглим. 13 вересня 2021 року його звід було направлено на охорону громадського порядку. Прибувши за адресою: м. Київ, вул. Руденка, 6а, зустріли працівників КП «Благоустрій», які повідомили, що люди блокують транспорт, проїзд та знесення споруди. Свідок почав з`ясовувати позиції сторін, кожна з яких казала, що вони діють згідно вимог Закону. ОСОБА_10 викликав слідчо-оперативну групу, яка приїхала, перевірила всі необхідні дозвільні документи та повідомили, що дії КП «Благоустрій» законні. Було прийнято рішення відтиснути громадян від транспорту, щоб КП «Благоустрій» міг працювати, у зв`язку з цим почалася штовханина та було затримано 2-х осіб, один з яких був обвинувачений, оскільки він вчинив дії, від яких потерпілий впав. Які саме дії вчиняв ОСОБА_2 щодо потерпілого свідок пояснити не зміг.
Також, ОСОБА_10 , даючи відповіді на запитання, зазначив, що він був не дуже близько до обвинуваченого, які саме конкретні дії вчиняв ОСОБА_2 до потерпілого він не бачив. Пам`ятає, що ОСОБА_2 підіймав руку в сторону потерпілого, а потім ОСОБА_5 впав. Як все відбувалося, він вже дивився на відео, яке показували його колеги. Сам обвинувачений транспортні засоби не блокував, жодних перешкод не вчиняв.
На переконання прокурора вказані докази повністю підтверджують винуватість обвинуваченого.

2.Позиція обвинуваченого, докази та клопотання подані під час судового розгляду стороною захисту.
Сторона захисту категорично заперечуючи винуватість ОСОБА_2 , заявила клопотання про допит свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на підтвердження своїх доводів.

Так свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він знає обвинуваченого, оскільки він працює у його брата ОСОБА_7 13 вересня 2021 року, коли вони приїхали за адресою: АДРЕСА_2 , де знаходиться споруда, належна ОСОБА_7 , то побачили спецтехніку, багато поліцейських. ОСОБА_8 почув крики дівчини ОСОБА_13 , яка працює у його брата. До них підбіг ОСОБА_2 та інші, оскільки побачив, що дівчину тягнуть за волосся. Почалася метушня. Хтось бризнув балончиком. Поруч біля місця, де це все відбувалося, був натягнутий дріт. ОСОБА_2 намагався відштовхнутися, а поліцейський впав, однак одразу встав. ОСОБА_8 був дуже близько від цих подій, намагався заспокоїти поліцейських, та все бачив. Свідок упевнено стверджував, що ніяких ударів в обличчя не було, поліцейський просто перечепився, оскільки не бачив позаду себе дріт, а те, що ОСОБА_2 розмахував руками, то це була реакція на газовий балончик. Також, свідок зазначив, що ОСОБА_2 в той день знаходився за вказаною адресою тому, що він там працював, а не тому, що його хтось викликав на допомогу.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона працює разом з ОСОБА_2 13 вересня 2021 року було багато техніки та поліції. Вона вийшла на вулицю подивитися, що відбувається. Хтось сказав, що необхідно демонтувати споруду. ОСОБА_11 стояла біля машини, коли її почали відтягувати за волосся. Відбулася метушня. Вона лежала на асфальті в шоковому стані, та всіх обставин не бачила, але ОСОБА_2 намагався їй допомогти встати, проте його забрали поліцейські.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що ОСОБА_2 працює на нього. 13 вересня 2021 року він був присутній на місці, де все відбувалося. Було багато поліції, спецтехніки. Почалася метушня, поліція розбризкувала газовим балончиком. Ніхто нікого не бив. Поліцейські почали тягти ОСОБА_14 за волосся по асфальту, оскільки вона заважала проїхати техніці. Вона вже лежала, коли свідок з іншими підійшли до неї. Поліцейський взяв за шкірки ОСОБА_7 та їх потягнуло назад. Він, також, разом з потерпілим та іншими перечепився через паркан та впав, однак всі піднялися і ніхто нічого не казав.

Свідок ОСОБА_12 в суді пояснила, що вона працює разом з ОСОБА_2 13 вересня 2021 року вона була на роботі, коли побачила велику кількість техніки та поліцейських. Вийшла подивитися, що відбувається. Побачила, що ОСОБА_13 тягнуть по асфальту. Всі побігли на її крик. Хтось розбризкував газовий балончик. Відбулася метушня під час якої впав поліцейський. Дій ОСОБА_2 вона не бачила.

3.Мотиви і оцінки суду за наслідками перевірки обставин висунутого обвинувачення і перевірки їх доказами наданими сторонами кримінального провадження під час судового розгляду.
Суд повно і всебічно розглянувши кримінальне провадження, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, у тому числі перевіривши і оцінивши усі доводи учасників судового провадження, приходить до наступного висновку.

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК, що передбачають:
«Частина 2. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Частина 4. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.
Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Так, відповідальність за ч. 2 ст. 345 КК України, настає, зокрема, за умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України характеризується виною у формі прямого умислу.
При цьому, інтелектуальна ознака прямого умислу полягає у тому, що суб`єкт усвідомлює фактичну сторону своїх дій, зокрема те, що він своєю протиправною поведінкою заподіює тілесні ушкодження працівнику правоохоронного органу, у зв`язку із виконанням останнім службових обов`язків, а вольова ознака передбачає наявність бажання на їх заподіяння та настання відповідних суспільно-небезпечних наслідків.
Між тим, як було встановлено з показань потерпілого ОСОБА_5 , останній в судовому засіданні упевнено стверджував, що обвинувачений його не бив,а випадково зачепив, коли намагався забрати дівчину. Причиною падіння були не так дії ОСОБА_2 , як те, що позаду нього був непомітний дріт, через який він перечепився. Якби його не було, то не було б і падіння. Щодо ударів в сторону обличчя, то потерпілий, також, стверджував, що ОСОБА_2 випадково, на відмах, зачепив його головний убір. Останній упевнено пояснював, що він може відрізнити, коли удари наносять умисно, а коли випадково, а тому, надаючи відповіді на питання прокурора та захисника стверджував, що дії ОСОБА_2 були не умисними та не пов`язаними з його діяльністю, а намаганням допомогти дівчині.
Такі показання потерпілого щодо обставин отримання ним ушкоджень знайшли своє підтвердження в показаннях свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які були безпосередніми очевидцями подій, що відбувалися між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , на відміну від свідка сторони обвинувачення ОСОБА_10 , який конкретні дії ОСОБА_2 до потерпілого не бачив.
Так, з показань свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_2 ніяких ударів в обличчя потерпілого не було, останній просто перечепився, оскільки не бачив позаду себе дріт, а те, що ОСОБА_2 розмахував руками, то це була реакція на газовий балончик, який хтось розпилював.

Підстав недовіряти таким показанням потерпілого та свідків у суду немає. Не вказував про таке й прокурор у судовому засіданні.

Вказані показання потерпілого та свідків не спростовуються й відеозаписом з нагрудної камери, який прокурором надано суду в якості доказу винуватості ОСОБА_2 . Суд звертає увагу, що хоч з даного відеозапису не можливо чітко встановити хронологію дій обвинуваченого та потерпілого, через перепони у вигляді рук чи людей, які обмежують огляд, але на 11:26:54 хв. вбачається, що ОСОБА_2 своєю правою рукою тримається за руку свого керівника - ОСОБА_7 , а не потерпілого, і в цей момент ОСОБА_5 падає разом з ОСОБА_7 , який перед цим похитнувся назад. Не можна й беззаперечно стверджувати, що дане відео поза розумним сумнівом підтверджує, що ОСОБА_2 цілеспрямовано завдав удар потерпілому, навпаки, на 11:27:03 хв. можна побачити, як потерплий після падіння встає та прямує до ОСОБА_2 , і саме ОСОБА_5 вчиняє активні дії руками в бік обвинуваченого на рівні обличчя (голови), а ОСОБА_2 , закриваючи правою рукою очі, лівою рукою відмахується, що може вказувати саме на рефлекторну (інстинктивну) реакцію зумовлену несподіваними діями поліцейського. А тому, на переконання суду, такі дії ОСОБА_2 не можна вважати як умисні дії, спрямовані саме на спричинення потерпілому побоїв чи тілесних ушкоджень, оскільки їхня мета полягає фактично в уникненні небезпеки для життя і здоров`я особи, враховуючи контекст, у якому відбулася подія.

Повертаючись до інших доказів, якими сторона обвинувачення обґрунтувала винуватість ОСОБА_2 , а саме: витягу з ЄРДР від 30 вересня 2021 року у кримінальному провадженні № 0002688 за ч. 2 ст. 345 КК України щодо спричинення ОСОБА_2 співробітнику патрульної поліції під час виконання ним службових обов`язків побоїв та супротиву законним вимогам співробітників поліції, постанови про призначення групи слідчих у кримінальному провадженні від 13 вересня 2021 року, постанови про призначення групи прокурорів від 13 вересня 2021 року - то вони не є доказами в розумінні ст. 84 КПК України. Протокол огляду місця події від 13 вересня 2021 року, а саме, ділянки місцевості за адресою: м. Київ, вул. Руденка, 6а, де зазначено розміщення певних об`єктів, транспортних засобів, протокол затримання ОСОБА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення від 13 вересня 2021 року , висновок експерта № 042/1-523-2021 від 16 вересня 2021 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_5 мали місце тілесні ушкодження , наказ № 602 о/с від 14 липня 2021 року про призначення ОСОБА_5 по управлінню патрульної поліції у м. Києві, посадова інструкція поліцейського , лист про дислокацію сил та засобів на 13 вересня 2021 року взводу № 1 роти № 2 батальону ТОР (т-1) - то вони самі по собі не підтверджують версію обвинувачення про наявність в діях ОСОБА_2 суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, що характеризується виною у формі прямого умислу, та підлягає обов`язковому доказуванню в даному кримінальному провадженні.

Щодо показань свідка ОСОБА_10 , то як вже було зазначено в даному вироку раніше, він не був безпосереднім очевидцем подій, що відбувалися між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , а тому суд їх не приймає до уваги, як доказ винуватості ОСОБА_2 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Отже, проаналізувавши показання обвинуваченого, потерпілого, свідків та зазначені письмові докази, суд приходить до висновку про те, що їх не можна покласти в основу обвинувачення, оскільки вони як самі по собі, так і в сукупності, прямо чи не прямо не підтверджують, що в діях ОСОБА_2 є ознаки кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється, зокрема, у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
За правилами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Таким чином, суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а сам, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, безпосередньо дослідивши, надані докази стороною обвинувачення та стороною захисту, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, приходить до висновку про необхідність виправдання ОСОБА_2 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки сторона обвинувачення не довела, що в діянні останнього є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_2 в пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 345 КК України визнати невинуватим та виправдати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України за недоведеністю в діянні останнього складу даного кримінального правопорушення.
Судові витрати за проведення судової експертизи на суму 273 грн. 80 коп. віднести за рахунок держави.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського Апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1