Справа № 461/1868/22
Провадження № 1-кс/461/1369/22
15.04.2022 року, слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
підозрюваної ОСОБА_6
розглянувши клопотання старшого слідчого 2-го відділення слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області лейтенанта юстиції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, українки, громадянки України, неодруженій, зі слів не судимій, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 ,-
Слідчий звернувся до суду з вказаним клопотанням, яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_6 , будучи громадянкою України, обіймаючи посаду заступника начальника управління торгівлі та побутових послуг начальника відділу торгівлі Міністерства економічного розвитку і торгівлі АР Крим, нехтуючи вимогами Конституції і законів України, умисно, достовірно знаючи про те, що територія міста Сімферополь та Автономна Республіка Крим є невід`ємною частиною України, перебуваючи у м. Сімферополі на території Автономної Республіки Крим, 29.08.2014 перейшла на посаду заступника начальника управління торгівлі і споживчого ринку завідувача відділом регулювання діяльності у сфері торгівлі і побутових послуг незаконно створеного органу «Міністерство промислової політики Республіки Крим».
В підтвердження своїх злочинних намірів, спрямованих на допомогу в проведенні підривної діяльності проти України, отримала паспорт громадянина Російської Федерації № НОМЕР_1 , виданий 10.04.2014, тим самим підтвердила свою готовність служити державі, яка анексувала суверенну і недоторканну територію України.
ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді заступника начальника управління торгівлі і споживчого ринку завідувача відділом регулювання діяльності у сфері торгівлі і побутових послуг незаконно створеного органу «Міністерство промислової політики Республіки Крим», яка є посадою державної цивільної служби Республіки Крим і відноситься до головної групи посад державної цивільної служби категорії «керівники», забезпечувала виконання покладених на цей відділ завдань іноземної держави Російської Федерації по реалізації її державної політики у сфері торгівлі і удосконалення споживчого ринку, чим умисно надавала іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.
ОСОБА_6 у період часу з 29.08.2014 по 09.04.2021, перебуваючи на указаній посаді незаконно створеного органу так званого «Міністерства економічного розвитку Республіки Крим», забезпечувала функціонування незаконно створеного представницького органу та сприяла представникам Російської Федерації у проведенні підривної діяльності на території України.
ОСОБА_6 , достовірно знаючи про те, що територія міста Сімферополь та Автономна Республіка Крим є невід`ємною частиною України, утворення та діяльність «Міністерства економічного розвитку Республіки Крим », а також прийнятих ними актів є незаконними, маючи на меті допомогти представниками іноземної держави, а саме Російської Федерації, у проведенні підривної діяльності проти України, здійснювала виготовлення документів, а саме «Информация на сайт Министерства экономического развития Республики Крым от 29.07.2014 об приостоновлении ввоза на територию Российськой Федерации соковой продукции», «Информация на сайт Министерства экономического развития Республики Крым от 06.06.2014 об приостоновлении ввоза молочной продукции с територии Украины», «Перечень нормативно правовых актов, принятых государственным советом РК и советом министров РА в сфере торговли с 2014 года», «Данные отчетного баланса продовольственных ресурсов РК», «Формирование условий для обеспичения роста обьемов производимой сельскохазяйственной продукции в Республике Крым и увеличения доли ее продажи в торговых сетях Республики Крым», а також документи щодо налагодження поставок продуктів харчування з Російської Федерації, які обмежували економічну діяльність України на території АР Крим.
Виготовлені ОСОБА_6 документи висвітлено на офіційних сайтах так званого «Міністерства економічного розвитку Республіки Крим» та Федеральної служби по нагляду в сфері захисту прав споживачів та благоустрою людини Російської Федерації.
Крім цього, ОСОБА_6 , шляхом скерування відповідних запитів, здійснювала пошук об`єктів, які належать до антитерористичної захищеності, а також здійснювала пошук складських приміщень, які призначені для зберігання матеріальних цінностей державного резерву.
13.07.2020 керівництвом незаконно створених органів влади на території АР Крим за якісне забезпечення функціонування незаконно створеного представницького органу, ОСОБА_6 була нагороджена медаллю «За доблестный труд».
Створення та функціонування на території України представницького органу іноземної держави, у якому здійснювала активну діяльність ОСОБА_6 , призвели до посилення заходів тимчасової окупації півострова Крим та м. Сімферополь, забезпечили належне функціонування незаконно створених органів влади.
Слідчий зазначив, що станом на день подання клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відтак просить слідчого суддю застосувати відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.
Прокурор в судовому засідання клопотання підтримав, просив суд задовільнити його в повному обсязі.
Підозрювана та його захисник в судовому засіданні погодились з обґрунтованістю підозри, однак просили зменшити розмір застави, оскільки такий є надмірним для ОСОБА_6 .
Вивчивши клопотання, додані до нього документи, якими прокурор та слідчий обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує, хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з положеннями ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд зобов`язані оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваної, обвинуваченого.
Слідчим суддею встановлено, що 14 квітня 2022 року, ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.
Проаналізувавши наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий та прокурор підтверджують доводи клопотання, слідчий суддя вважає, що вони свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, що підтверджується:
- протоколом обшуку від 14.04.2022 року, в ході якого виявлено флеш носій, на якому містяться проекти документів, спрямовані на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, а саме наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, з додатками;
- показаннями ОСОБА_6 , від 14 квітня 2022 року, яка надала викривальні покази щодо обставин вчинення кримінального правопорушення;
- протоколом огляду даних мережі Інтернет від 11 квітня 2022 року, щодо факту розміщення документів, створених ОСОБА_6 на офіційних сайтах незаконно створених органів Російської Федерації на території АРК.
Слідчий суддя на даному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Тому, на підставі оцінки сукупності отриманих доказів, слідчим суддею визначено, що причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
Крім того, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведене існування ризиків, а саме:
-ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто переховування підозрюваної від органу досудового розслідування та/або суду свідчить те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, яке є особливо тяжким злочином у розумінні ст. 12 КК України, санкцією якої передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна, а отже, з метою уникнення такої відповідальності вона може переховуватись від органів досудового розслідування та суду;
- ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Вказаний ризик підтверджується тим, що досудове розслідування перебуває на початку розслідування, у ході якого встановлюються усі обставини вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, у тому числі, встановлюються джерела, які можуть бути використані для отримання додаткових доказів протиправної діяльності особи. А відтак, існує ризик того, що підозрювана, перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що має істотне значення для встановлення даних обставин;
- ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, з метою примушування їх до дачі завідомо неправдивих показів або відмови від їх надання, що негативно вплине на хід досудового розслідування в цілому. Про обґрунтованість вказаного ризику свідчить те, що вчиняючи зазначену вище протиправну діяльність, ОСОБА_6 неодноразово контактувала із особами, які були обізнані в її протиправній діяльності та зможуть в подальшому надати викривальні показання щодо аналогічних злочинів;
- ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки дії ОСОБА_6 містять системний характер, та можуть свідчити про продовження останньою своєї діяльності.
При цьому, слідчий суддя зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваної, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваної слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Крім того, слідчий суддя погоджується з позицією слідчого та прокурора про відсутність у підозрюваної міцних соціальних зв`язків. Так, ОСОБА_6 , не має постійного місця проживання на території України, неодружена, офіційно не працевлаштована, що свідчить про відсутність факторів соціального стримування. Серед іншого, підозрювана має можливість безперешкодного виїзду за межі території України та володіє сталими соціальними зв`язками за кордоном, зокрема в Республіці Польща, куди за наявною в органу досудового розслідування інформацією, прямувала остання.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що інші запобіжні заходи з об`єктивних причин не забезпечать законослухняну поведінку підозрюваної.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно з положеннями ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Істоміна проти України» встановлено, що застава має на меті не забезпечення відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи на судове засідання. Тому, розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. ЄСПЛ наголосив на тому, що суд повинен так само обережно і ретельно розглядати питання про застосування застави, як і вирішувати, чи є необхідним продовження тримання особи під вартою.
Враховуючи те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, який має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для суспільства, наявність по справі ознак справжнього реального інтересу, що кримінальне правопорушення вчинене у сфері державної безпеки України, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність визначення підозрюваній застави у максимально визначеному кримінальним законом розмірі - однієї тисячі шістсот сімдесят прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки саме така застава достатня забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього законом обов`язків.
Такий розмір застави, на переконання слідчого судді, є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у підозрюваної бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Враховуючи наведене та керуючись ст. 369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого,- задовільнити.
Застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 14 червня 2022 року включно.
Визначити підозрюваній заставу в розмірі 1670 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 3 996 310 грн., та у разі внесення застави покласти на підозрювану ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання;
- невідкладно здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи (при наявності), що дають право на виїзд за межі України.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1