Номер провадження: 11-кп/813/1885/22
Справа № 493/96/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Балтського районного суду Одеської області від 02.08.2022 року у кримінальному провадженні №0000988, внесеному до ЄРДР 08.11.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -
с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше не судимого, визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді 8 (восьми) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислено від дати набрання вироком чинності. Зараховано у строк відбування покарання період попереднього ув?язнення з 08.11.2021 року до 10.11.2021 року та з 07.12.2021 року до набрання вироком чинності з розрахунку один день попереднього ув?язнення за один день позбавлення волі. Запобіжний захід - тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком чинності.

Скасовано арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді від 25.11.2021 року. Речові докази, що знаходяться в камері зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області, знищено.

Суд встановив, що 01.11.2021 року приблизно у вечірній час доби (більш точного часу встановити не надалось можливим) ОСОБА_8 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин вчинив сварку із своєю бабусею ОСОБА_9 , проживаючою за цією ж адресою, яка була особою похилого віку та внаслідок тяжкого захворювання знаходилася в безпорадному стані, обумовленим постійним малорухомим її перебуванням у ліжку. В ході сварки з метою спричинення тілесних ушкоджень обвинувачений умисно завдав ОСОБА_9 декілька ударів дерев`яною палицею по лівій нозі. Не зупиняючись на досягнутому обвинувачений ОСОБА_8 наніс потерпілій ОСОБА_9 кулаками і долонями обох рук чисельні удари, не менше десяти, в область обличчя, шиї та лобної частини голови, тим самим спричинивши тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, множинних синців на голові, крововиливів в м`які тканини голови з розривом шлему, субарахноїдальних крововиливів на випуклій поверхні передніх полюсів обох півкуль головного мозку і мозочку ускладнених набряком мозку. Також, обвинувачений ОСОБА_8 спричинив потерпілій ОСОБА_9 закритий перелом лівої великогомілкової кістки, синці на лівій гомілці, як єдиний травматичний комплекс, що по критерію медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 спричинив потерпілій ОСОБА_9 синці на правому плечі, лівій кисті, що по критерію медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень відноситься до легких тілесних ушкоджень. Також, обвинувачений ОСОБА_8 спричинив потерпілій ОСОБА_9 перелом лівого ріжка під`язикової кістки, верхнього краю правого ріжка щитоподібного хряща, синці на передній поверхні шиї, внаслідок заподіяння яких 07 - 08.11.2021 року (більш точна дата невстановлена) настала смерть ОСОБА_9 .

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано судом за ч. 2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілої.

Доводи та вимоги апеляційної скарги

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок скасувати та ухвалити виправдувальний вирок відносно ОСОБА_8 , посилаючись на те, що вина обвинуваченого не доведена належними та допустимими доказами.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суд допустив невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення, істотне порушення вимог КПК щодо оцінки доказів, розглянув справу однобічно та поверхово, що потягло за собою незаконне засудження ОСОБА_8 .

Вказує на те, що частина слідчих дій, таких як огляд місця події та огляд трупа 08.11.2021 року, відібрання біологічних зразків трупа ОСОБА_9 проведено до внесення відомостей про злочин до ЄРДР (08.11.2021 року о 12:25 год), що тягне за собою недопустимість цих доказів, судово-медична експертиза розпочата 08.11.2021 року о 12:30 год, тому постанова про її призначення винесена слідчим очевидно до внесення відомостей про злочин до ЄРДР, що свідчить про недопустимість висновку експерта.

Всі інші докази, які були отримані або могли бути отримані на основі відібрання зразків з трупа ОСОБА_9 є недопустимими доказами, як похідні.

Протоколи слідчих експериментів з підозрюваним ОСОБА_8 та свідком ОСОБА_10 є недопустимими доказами, оскільки проведені у будинку без дозволу власника.

Речові та інші докази, на які йдеться посилання у вироку взагалі ніякого доказового значення не мають.

Показання жодного із свідків не вказують на винуватість ОСОБА_8 , навпаки - показання свідка ОСОБА_10 викликають обґрунтовані сумніви в їх правдивості, оскільки суттєво відрізняються від обставин вчинення злочину, зазначених в обвинувальному акті.

Слідством та судом не перевірено версію заподіяння потерпілій ОСОБА_9 тілесних ушкоджень сторонньою особою у період часу з 01.11.2021 по 07.11.2021 року, зокрема і свідком ОСОБА_10 .

Показання обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що саме ОСОБА_10 заподіяв потерпілій тілесні ушкодження не спростовані.

Обставини, детально описані слідчим в обвинувальному акті, не знайшли свої підтвердження в ході судового розгляду, проте суд з незрозумілих міркувань погодився з версією обвинувачення, чим порушив принцип презумпції невинуватості, згідно з яким вирок не може ґрунтуватись на припущеннях та всі сумніви мають тлумачитись на користь обвинуваченого.

Позиції сторін
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження у зв`язку з недоведеністю винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину.

Захисник ОСОБА_7 додатково наголосив на тому, що між завданням ОСОБА_9 тілесних ушкоджень та виявленням її трупу минув значний проміжок часу, які саме події відбувались у цій термін слідству та суду невідомо, тому лише з цієї підстави можна зробити висновок про недоведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину.

Прокурор ОСОБА_6 проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність, обґрунтованість, вмотивованість вироку та відсутність підстав для його зміни чи скасування.

Оцінка Суду

Заслухавши доповідь судді, позиції учасників апеляційного розгляду, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1. 2 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

У результаті апеляційного перегляду встановлено, що висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні й безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, оціненими відповідно до статті 94 КПК з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів з точки зору достатності для прийняття рішення.

В основу обвинувального вироку місцевий суд обґрунтовано поклав результати слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_8 , показання свідка ОСОБА_10 очевидця злочину; результати проведеного зі свідком ОСОБА_10 слідчого експерименту, а також наявні у справі інші письмові докази, зокрема, протоколи огляду місця події, трупа ОСОБА_9 , висновок судово-медичної експертизи, зміст яких детально відображено у вироку.

Будучи допитаним судом першої інстанції ОСОБА_8 в судовому засіданні винуватим себе не визнав та показав, що саме його дядько ОСОБА_10 побив бабусю ОСОБА_9 .

Ретельно перевіривши аналогічні доводи апеляційної скарги захисника про відсутність належних та допустимих доказів винуватості саме ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та причетність до цього злочину ОСОБА_10 , колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Зокрема, суд першої інстанції, мотивуючи свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, обґрунтовано послався на показання свідка ОСОБА_10 єдиного очевидця злочину, який показав, що ОСОБА_8 являється йому племінником. Домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , належить його матері ОСОБА_9 , він з нею разом проживав і доглядав її, йому допомагала сусідка ОСОБА_11 . ОСОБА_8 приїхав до них проживати влітку 2021 року, при цьому поводив себе агресивно та постійно його бив. В листопаді 2021 року, точної дати не пам`ятає, ОСОБА_8 прийшов в обід з роботи додому в стані алкогольного сп`яніння, почав його ображати та бити руками і палицею. Мати кричала, щоб ОСОБА_8 зупинився, але ОСОБА_8 переключився на матір, почав її бити, кричав, був роздратований, казав, що не дає спати. При ньому він наносив їй удари палкою по ногах більше трьох, також бив по голові. ОСОБА_8 періодично бив їх обох, то його, то матір і знов його, він почав втрачати свідомість, тоді ОСОБА_8 припинив наносити удари та пішов в іншу кімнату, а він в цей час вийшов на вулицю і там впав, втративши свідомість. Згодом ОСОБА_8 його підняв і завів в будинок, поклав на диван і він побачив, що матір була вся в синцях. Вранці він піднявся і почав обмивати матір від крові, оскільки ввечері від побоїв він не міг встати, потім помив стіни, підлогу і виправ речі від крові. Мати після цього перестала їсти, сидіти і говорити вже не могла. ОСОБА_8 сидів постійно біля неї та намагався її покормити і плакав, казав при цьому, що він наробив. Ніяких ліків матері не давали, а тільки мазали кремом він синців. Після цього інциденту ОСОБА_8 морально його ображав, він не міг виходити на вулицю, оскільки мав струс мозку, зламане вухо, було важко дихати. Вночі ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 померла. Він не викликав швидку допомогу, так як боявся ОСОБА_8 , який весь час, після того як побив їх, знаходився вдома.

Посилання в апеляційній скарзі на недопустимість показань свідка ОСОБА_10 , безпідставне надання їм переваги над показаннями обвинуваченого, колегія суддів визнає безпідставним, оскільки свідок допитаний судом з дотриманням вимог ст. 352 КПК, його показання узгоджуються з іншими доказами дослідженими судом першої інстанції, в той час як показання обвинуваченого цим доказам суперечать.

Зокрема під час слідчого експерименту 09.11.2021 року свідок ОСОБА_10 на місці події відтворив обставини та обстановку злочину та зазначив, що 01.11.2021 року він став свідком побиття його матері ОСОБА_9 її онуком ОСОБА_8 , який в той день прийшов додому у стані алкогольного сп`янінням та вчинив з ним сварку, в ході якої побачив бити його ( ОСОБА_10 ) кулаками в область голови та тулубу, шарпав, штовхав головою о стіну, потім взяв деревну табуретку та почав бити ОСОБА_10 в області лівого плеча близько 5 разів, аж доки табуретка не розлетілась, в цей момент ОСОБА_9 вступилась за нього, та ОСОБА_8 переключився на неї, взяв у руки дерев`яну палицю, якою наніс два удари по лівій і правій голені ОСОБА_12 , кинув палицю та продовжував наносити удари ОСОБА_9 долонями рук в область голови вісочної частини з лівого та правого боку потім наносив удари к лобну ділянку голови. Від отриманих ударів ОСОБА_9 впала на ліжко, а ОСОБА_8 , не зупиняючись, продовжував наносити удари кулаком в область голови та тулубу потерпілої, кількість ударів була не менше 10, потім ОСОБА_8 переключився на нього ( ОСОБА_10 ) та продовжував його бити, йому стало погано та він вийшов на вулицю та чув, як мати стогнала, а ОСОБА_8 , продовжував її бити, чув тупі удари, які супроводжувались стогоном матері (том 1 а.п. 148-151).

Отже показання свідка в суді та відтворені ним обставини в ході слідчого експерименту щодо часу, місця, способу нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , їх локалізації, знаряддя злочину узгоджуються між собою.

В ході огляду місця події, проведеного 08.11.2021 року у період часу 11:00 до 12:30 год. за адресою АДРЕСА_1 , на підлозі, дверях, стінах, виявлено чисельні плями бурого кольору, виявлено та вилучено чоловічи кросівки з плямами бурого кольору, дві частини дерев`яної табуретки з плямами бурого кольору, частину дерев`яної палиці, на ліжку виявлено труп ОСОБА_9 з очевидними тілесними ушкодженнями та слідами крові на обличчі та тулубі, на подвір`ї виявлено дерев`яну палицю з плямами бурого кольору, два жіночі халати, зв`язані у вузол з плямами бурого кольору, зроблено змиви та вилучено речові докази (том 1 а.п. 108-132, 133).

Виявлені та вилучені в ході огляду у місця події речові докази а саме: дві частини дерев`яної табуретки з плямами бурого кольору, частину дерев`яної палиці, узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_10 та результатами слідчого експерименту з ним щодо знарядь, які використовував ОСОБА_8 в ході вчинення злочину.

Показання свідка ОСОБА_10 узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_13 , який 08.11.2021 року бачив ОСОБА_10 в синцях, з чого можна зробити висновок, що ОСОБА_10 був побитий ОСОБА_8 , хоча обвинувачений цих обставин заперечує.

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 також показали, що 08.11.2021 року дізнались про смерть ОСОБА_9 та разом пішли до будинку потерпілої. По дорозі вони зустріли обвинуваченого ОСОБА_8 та запитали його, чому він нічого не повідомив їм, але він сказав, що був зайнятий і не мав коли. В будинку побачили, що потерпіла лежала на ліжку, її голова була обмотана, на обличчі, руках синці. ОСОБА_14 повідомила, що викликає поліцію, на що ОСОБА_8 спилив і питав навіщо, бабуся напередодні сама впала. Потерпіла була спокійною людиною, вона була лежачою через перенесений нею інсульт. Її доглядав ОСОБА_10 , який проживав з нею разом, йому допомагала ОСОБА_11 , але коли приїхав обвинувачений ОСОБА_8 та почав з ними проживати, то вона перестала ходити і допомагати. ОСОБА_10 не агресивний, спокійний, психічних розладів у нього не має.

Посилання захисника у скарзі на недопустимість як доказу показань свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_15 через те, що останні не були очевидцем злочину апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки свідки, хоча й не бачили хто і яким чином побив ОСОБА_9 однак з їх показань чітко відстежуються, що ОСОБА_9 була безпорадною, 08.11.2021 року виявлена у себе вдома мертвою з чисельними тілесними ушкодженням, окрім ОСОБА_10 та ОСОБА_8 у будинку нікого не було, крім того свідок ОСОБА_13 бачив у ОСОБА_10 на обличчі тілесні ушкодження, що свідчить про правдивість показань ОСОБА_10 щодо його побиття ОСОБА_8 , отже показання свідків містять інформацію щодо предмета доказування.

Під час слідчого експерименту проведеного 09.11.2021 року в присутності захисника підозрюваний ОСОБА_8 на місяці вчинення злочину відтворив його обстановку та обставини, за яких спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження, зокрема показав, що коли прийшов додому, то розпочав сварку та бійку з дядьком ОСОБА_10 , якому наніс декілька ударів в обличчя руками та дерев`яною палицею по тулубу, за дядька в цей час вступилася бабуся ОСОБА_9 та він вдарив її декілька разів рукою по обличчю, від чого вона сіла на ліжко та стала ридати, а він продовжив наносити їй удари кулаками лівої та правої руки в область голови та тулубу, чи бив її палицею, не пам`ятає. На другий день він побачив, що у потерпілої синці, потім з кожним днем їй становилось все гірше, а 07.11.2021 року увечері вона вже не подавала ознак життя, швидку не викликали, а зранку викликав фельдшера (том 1 а.п. 152-155)

Свідка ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , залучені як поняті при проведенні слідчого експерименту показали суду, що ОСОБА_8 в присутності адвоката та двох понятих добровільно, без будь-якого примусу відтворив обставини вчинення злочину та підтвердив, що саме він побив бабусю ОСОБА_9 .

Результати слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_8 в основних моментах узгоджуються з показаннями та результатами слідчого експерименту із свідком ОСОБА_10 .

Доводи захисника про недопустимість як доказів протоколів слідчих експериментів з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 через відсутність згоди власника будинку на проведення на місці події цієї слідчої дії є очевидно безпідставними, оскільки власник будинку ОСОБА_9 померла, а її син ОСОБА_10 не висловлював заперечень проти проведення цієї слідчої дії в належному його покійній матері будинку, де він постійно проживав, а тому захисником не обґрунтовано - яким чином могли бути порушені права та законні інтереси власника будинку, в якому проведено слідчі експерименти.

Крім того, колегія звертає увагу, що слідчий експеримент з підозрюваним ОСОБА_8 проводився слідчим в присутності захисника ОСОБА_7 та двох понятих, зауважень від учасників цієї слідчої дій щодо порядку її проведення та зафіксованих у протоколі результатів не надходило.

Отже зміна стороною захисту позиції на стадії судового провадження та твердження, що саме ОСОБА_10 побив ОСОБА_9 є вкрай непереконливою, оскільки суперечить зібраними стороною обвинувачення у справі доказам та жодним доказом з боку захисту не підтверджена.

Протоколи слідчих експериментів складено у відповідності до вимог ст. 104,105 КПК, а сама ця слідча дія проведена з дотриманням положень ст. 240 КПК.

08.11.2021 року у період часу з 12:15 до 13:00 год. у приміщенні Балтського відділення ООБСМЕ оглянуто труп ОСОБА_9 на якому виявлено тілесні ушкодження, у вигляді множинних синців на обличчі, шиї та кінцівок, крововиливи в м`які тканини голови з розміщенням м`яких тканин в лобній області, перелом лівого ріжка під`язикової кістки правого великого хребця щитоподібного хребця з крововиливами в навколишні тканини, закритий перелом верхньої третини лівої великогомілкової кістки з крововиливами в навколишню тканину. Після чого з трупа ОСОБА_9 було відібрано зразки волосся, а саме волосся з лобної ділянки голови, волосся з правої скроневої ділянки голови, волосся з потиличної ділянки голови, волосся з тім`яної ділянки голови, волосся з лівої скроневої ділянки голови, далі було відібрано зрізи з нігтів правої та лівої руки трупа ОСОБА_9 ( том 1 а.п. 138-140).

Висновком судово-медичної експертизи № 81 від 08.11.2021 року - 30.11.2021 року, встановлено, що при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 виявлено чисельні тілесні ушкодження та встановлено, що з моменту смерті до розтину пройшло приблизно 10-12 годин. Закрита черепно-мозкова травма у вигляді множинних синців на голові, крововиливів в м`які тканини голови з розривом шлему, субарахноїдальних крововиливів на випуклій поверхні передніх полюсів обох півкуль головного мозку і мозочку ускладнених набряком мозку, по критерію небезпеки для життя, як єдиний травматичний комплекс, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. Закритий перелом лівої великогомілкової кістки, синці на лівій гомілці, як єдиний травматичний комплексвіднесено до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Синці на правому плечі, лівій кисті, при житті і звичайному перебігу, віднесені до легких тілесних ушкоджень. Перелом лівого ріжка під`язикової кістки, верхнього краю правого ріжка щитоподібного хряща, синці на передній поверхні шиї, як єдиний травматичний комплекс, не викликали небезпечних для життя явищ, але невизначеність клінічного перебігу, дозволяє утриматись від встановлення ступеня тяжкості.

Смерть ОСОБА_9 стоїть в прямому причинному зв`язку з закритою черепно-мозковою травмою у вигляді множинних синців на голові, крововиливів в м`які тканини голови з розривом шлему, субарахноїдальних крововиливів на випуклій поверхні передніх полюсів обох півкуль головного мозку та мозочку і настала від набряку головного мозку. З момент спричинення цих тілесних ушкоджень до настання смерті міг пройти значний проміжок часу, близько 4-8 діб ( том 1 а.п. 142-145).

Доводи апелянта про недопустимість як доказів протоколу огляду місця події, огляду трупа та відібрання біологічних зразків з трупа ОСОБА_9 через проведення вказаних слідчих дій до внесення відомостей до ЄРДР колегія суддів визнає безпідставними.

Так, з витягу з ЄРДР слідує, що датою та часом внесення до ЄРДР відомостей про заяву, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення є 08.11.2021 року о 12:25 год.(том 1 а.п. 105).

При цьому, огляд місця події та трупу, виявленого на місці події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, а також джерелом отримання доказів.

За змістом статей 214, 223, 237 КПК огляд є слідчою дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до ЄРДР, що здійснюється негайно після огляду.
Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі.

Судом встановлено, що підставою для проведення огляду місця події та трупу ОСОБА_9 стало повідомлення ОСОБА_15 про виявлення 08.11.2021 року трупу ОСОБА_9 у будинку АДРЕСА_2 .

З метою перевірки вказаної інформації та з`ясування події, що відбулася, слідчим було здійснено огляд вказаного будинку та прибудинкової території, в процесі якого виявлено труп потерпілої з тілесними ушкодженнями, який був попередньо оглянутий у будинку та додатково, більш детально, оглянутий слідчим у морзі.

Отже, зазначені слідчі дії були невідкладними, здійснювалися з метою перевірки отриманої інформації та не потребували попереднього внесення відомостей про злочин до ЄРДР.

Враховуючи те, що огляд місця події був проведений у відповідності до вимог процесуального закону, під час його проведення з дотриманням вимог цього закону, було виявлено та вилучено труп ОСОБА_9 та зафіксовано обстановку на місці події, колегія суддів не може погодитися з доводами захисту про недопустимість протоколів огляду місця події, трупу потерпілої та вилучених в ході огляду місця події речових доказів, висновку експерта щодо виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень та причин її смерті, тощо. Підстав для застосування до цих доказів доктрини «плодів отруйного дерева», на чому наголошує сторона захисту.

Доводи апеляційної скарги про недопустимим висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 через те, що її проведення розпочато 08.11.2021 року об 12:30 год. до внесення відомостей до ЄРДР, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки згідно витягу з ЄРДР датою та часом внесення до ЄРДР відомостей про заяву, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення є 08.11.2021 року о 12:25 год., а сам витяг сформовано вже о 12:35 год. 08.11.2021 року, що означає, що експертиза проведена після внесення відомостей в ЄРДР.
На переконання апеляційного суду, вказані та інші наведені у вироку докази узгоджуються між собою, є логічними, послідовними та сумнівів в їх достовірності не викликають.
Оцінюючи доводи захисника проте, що між завданням ОСОБА_9 тілесних ушкоджень та виявленням її трупу минув значний проміжок часу, які саме події відбувались у цій термін невідомо, тому лише з цієї підстави можна зробити висновок про невинуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, колегія суддів виходить з наступного.

Так, ОСОБА_8 не оспорює того факту, що у період часу з 01.11.2021 (після побиття ОСОБА_9 ) по 08.11.2021 року (дату виявлення її трупу) перебував за адресою: АДРЕСА_1 лише удвох з ОСОБА_10 , однак стверджує, що саме ОСОБА_10 побив матір.
Натомість ці показання спростовуються наведеними вище доказами, якими доведено, що саме ОСОБА_8 01.11.2021 року заподів ОСОБА_9 чисельні тілесні ушкодження.
З показань ОСОБА_10 та ОСОБА_8 вбачається, що медичної допомоги вони потерпілій з моменту її побиття 01.11.2021 до моменту її смерті не надавали, потерпіла самостійно не могла пересуватись, весь час лежала у ліжку та стогнала. Сторонніх осіб в цей проміжок часу у будинку не було.
У цій справі судом нижчої інстанції було встановлено, що 01.11.2021 року ОСОБА_8 умисно, із значною силою, бив потерпілу, в тому числі по голові та дерев`яною палицею в різні частини тулуба.
Вказані дії (спосіб, знаряддя, нанесення ударів у життєво важливу частину тіла - голову) свідчать про наявність умисну останнього саме на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень,
Потерпіла у тяжкому стані залишися у будинку до 08.11.2021 року, коли був виявлений її труп, тобто додаткове заподіяння останній тілесних ушкоджень сторонніми особами в проміжок часу з 01.11.2021 по 08.11.2021 року виключається.
Згідно із висновком експерта, смерть потерпілої настала саме в результаті закритої внутрішньочерепної травми, спричиненої за 4-8 днів до моменту її смерті.
За таких обставин саме умисні злочинні дії ОСОБА_8 потягли за собою смерть потерпілої.
Отже, в конкретному випадку мало місце умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілої, у зв`язку з чим дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України.
Доводи апеляційної скарги про те, що обставини, детально описані слідчим в обвинувальному акті, не знайшли свої підтвердження в ході судового розгляду, є безпідставними, оскільки ці обставини не відповідають лише показанням обвинуваченого, проте повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_10 , результатами слідчих експериментів з підозрюваним ОСОБА_8 та свідком ОСОБА_10 , з яких чітко відстежується час, місце, обстановка вчинення злочину, спосіб нанесення ОСОБА_8 . ОСОБА_9 тілесних ушкоджень; результатами огляду місця події, та висновком судово-медичної експертизи.

Виходячи з наведеного, досліджені судом докази в їх сукупності доводять винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, що йому інкримінується, у вироку суд першої інстанції навів переконливі докази та мотиви визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, тому апеляційний суд не може констатувати, що винуватість ОСОБА_8 не доведено поза розумним сумнівом, а отже апеляційні вимоги захисника про закриття кримінального провадження з реабілітуючих підстав, задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, і чи повинен він його відбувати, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є умисним тяжким; відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується негативно, обставин, які б пом`якшували покарання не встановлено, обставинами, що обтяжують покарання визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння; щодо особи похилого віку з інвалідністю та яка перебуває в безпорадному стані та прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України на строк 8 років 6 місяців, що буде достатнім та необхідним для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Істотних порушень вимог КПК, які б стали підставою для скасування або зміни судового рішення, не встановлено.

З наведених підстав, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Балтського районного суду Одеської області від 02 серпня 2022 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення судом апеляційної інстанції, і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4