Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 686/2068/22
Провадження № 1-кс/689/46/22
УХВАЛА
Іменем України
14.07.2022 року смт. Ярмолинці

Слідчий суддя Ярмолинецького районного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому про невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
встановив:
ОСОБА_4 звернувся із скаргою на бездіяльність ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, що полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення, пов`язане із винесенням суддею Хмельницького міськрайонного суду ОСОБА_5 завідомо неправосудного рішення у справі №686/7103/21 шляхом зловживання владою або службовим становищем, до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 21.12.2021 р..

В судові засідання скаржник не з`являвся. Захисник скаргу підтримала із зазначених у скарзі мотивів, посилається на процесуальні порушення та упередженість судді Хмельницького міськрайонного суду ОСОБА_5 під час розгляду справи №686/7103/21, неправильну оцінку доказів.

У судове засідання представник ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, слідчий суддя прийшов до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області (суддя ОСОБА_5 ) від 16.11.2021 р. у справі №686/7103/21 був задоволений позов об`єднання співвласників багатоквартирного будинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та визнано незаконними дії ОСОБА_4 по створенню перешкод в користуванні ОСББ «Подільський» приміщенням трансформаторної підстанції ТП-945 площею 39,1 кв.м. з відповідним електрообладнанням, яка розташована в дворі буд. АДРЕСА_1 шляхом заміни замків, заварюванні дверей, залученням ним охоронних служб та інших осіб. Судове рішення оскаржувалось в апеляційному порядку, але 05.01.2022 р. рішення набрало законної сили. Зі слів захисника, станом на час розгляду скарги справа перебуває на розгляді у суді касаційної інстанції.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ухваленим суддею ОСОБА_5 , ОСОБА_4 21.12.2021 р. звернувся до ряду адресатів, у т.ч. до ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, із заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якій просив внести відомості до ЄРДР про вчинення суддею ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, яке заявник вбачає в процесуальних діях судді під час розгляду цивільної справи №686/7103/21 та постановленні завідомо неправосудного рішення.

Листом від 06.01.2022 р. №12зкп/14-01-01-07/2022 ТУ ДБР, розташоване у м. Хмельницькому за наслідками перевірки матеріалів звернення ОСОБА_4 відмовило у його задоволенні з мотивів не виявлення об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення суддею ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

Положеннями ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. До Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Відповідно до п. 2 розд. ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора України №298 від 30.06.2020 р., відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, обов`язок внесення відомостей до ЄРДР за заявою особи не є безумовним, йому має передувати перевірка викладених у заяві обставин. Таку позицію висловив Верховний Суд у постанові у справі №556/450/18 (провадження №51-4229км20) і ця позиція щодо застосування даної норми права підлягає врахуванню при розгляді цієї справи на підставі п. п. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Як зазначив Верховний Суд, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до Єдиного реєстру досудових розслідувань. За змістом ст. 214 КПК України, підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та початку досудового розслідування є подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або самостійне виявлення слідчим, прокурором з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. При цьому, слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення з огляду на їх зміст має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого приймає рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Заявником у письмовій формі були викладені обставини, які, на його думку, свідчать про вчинення суддею кримінального правопорушення, які зводяться до недотримання певних процесуальних норм, що призвело до прийняття завідомо неправосудного рішення.

Під час розгляду цієї справи, суд не уповноважений надавати правову оцінку судовому рішенню іншого суду тієї ж інстанції, яке набрало законної сили, проводити повторну оцінку доказів тощо. При цьому, ст. 375 КК України: «Постановлення суддею (суддями) завідомо неправосудного вироку, рішення, ухвали або постанови» була визнана такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 7-р/2020 від 11.06.2020 р.

На думку суду, зміст заяви не містить вагомих обставин, які б свідчили про ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України: «Зловживання владою або службовим становищем» під час розгляду цивільної справи. Заява не містить ідентифікації ознак складу злочину, а фактично є спробою оскаржити це рішення у поза процесуальний спосіб. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16.11.2021 р. у справі №686/7103/21 набрало законної сили і є обов`язковим для всіх суб`єктів.

Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб забороняється і тягне відповідальність, установлену законом (ч. ч. 1, 3 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Згідно з ч. ч. 1, 11 ст. 49 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку. За шкоду, завдану судом, відповідає держава на підставах та в порядку, встановлених законом. Законом встановлено імунітет суду. Наявність імунітету, за своєю суттю, є засобом, який гарантує належне функціонування системи правосуддя і дозволяє судам виконувати свою судову функцію незалежно та неупереджено.

Європейський суд з прав людини зауважив, що такий імунітет мав законну мету, оскільки був засобом забезпечення належного здійснення правосуддя і таке обмеження було пропорційним (рішення від 12.03.2009 р. у справі Плахтєєв та Плахтєєва проти України). Відсутність правової регламентації можливості оскаржити процесуальні рішення судді інакше, ніж у порядку апеляційного та касаційного перегляду, а також неможливість притягнення суду (судді) до відповідальності за такі рішення є легітимними обмеженнями, покликаними забезпечити правову визначеність у правовідносинах учасників справи між собою та з судом, а також загальновизнаними гарантіями суддівської незалежності. Такі обмеження не шкодять суті права на доступ до суду та є пропорційними означеній меті, оскільки вона досягається гарантуванням у законі порядку оскарження рішень, дій і бездіяльності суду, відповідно ухвалених або вчинених після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, а також встановленням у законі особливостей відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю суду. Схожий висновок висловлено Верховним Судом України, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 01.03. 2017 р. у справі № 6-3139цс16, в якій зазначено, що законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені. Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені.

Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді).

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_4 фактично своїм правом на оскарження судового рішення, у т.ч. в касаційному порядку, скористався. Більше того, ним було подано заяву від 21.12.2021 р. до належного органу про притягнення судді ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності. Зазначене свідчить про створення скаржникові умов для захисту своїх прав, які він вважає порушеними.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що скарга, з підстав зазначених у ній, не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому про невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів з дати її оголошення до Хмельницького апеляційного суду через Ярмолинецький районний суд.

Ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1