КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №760/8080/22 Слідчий суддя в суді першої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/2911/2022 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України

У Х В А Л А
03 серпня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 11 липня 2022 року,
за участю
прокурора ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:
На обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 309 КПК України визначений перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку. У вказаному переліку відсутні ухвали слідчого судді про здійснення приводу.
Однак ця обставина, на думку сторони обвинувачення, не виключає можливості оскарження такої ухвали, із урахуванням наступного.
Враховуючи факт ухвалення слідчим суддею рішення про відмову в задоволенні клопотання, яке не підлягає оскарженню, існування загрози порушення цією ухвалою прав та свобод особи, інтересів якої стосується ця ухвала, для забезпечення виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, діючи відповідно до засад кримінального провадження, передбачених ст. 8 КПК України «Верховенство права» та ст. 9 КПК України «Законність», сторона обвинувачення вважає за необхідне внести апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 11 липня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання про привід свідка.
Далі, продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_11 11 червня 2020 року звернулась до Національного антикорупційного бюро України з супровідним листом, яким до раніше поданого клопотання, направлялись 16 (шістнадцять) позицій документів, серед яких був ордер адвокатського об`єднання «Лігал Юніон» серії КВ №844915 від 11.06.2020, до якого нею було повторно внесені завідомо неправдиві відомості про те, що вона діє на підставі договору про надання правової допомоги № 20/06/10 від 10.06.2020 зі ОСОБА_9 .
Таким чином, з метою встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, з метою забезпечення прав і свобод людини, необхідно провести допит ОСОБА_9 для з`ясування тих обставин, про які стверджує ОСОБА_10 , тому відмовляючи у задоволенні клопотання про здійснення приводу свідка, на думку сторони обвинувачення, вказане рішення позбавляє орган досудового розслідування у реалізації принципів кримінального судочинства, забезпеченні швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.
Зазначена позиція узгоджується із нормами Конституції України (ст.55, ч.3 ст.8), рішенням Конституційного Суду України від 8.04.2015 р. у справі № 3-рп/2015, положеннями Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р. (ст.6), практикою ЄСПЛ (справи «Голдер проти Великої Британії», «Делкур проти Бельгії», «Гофман проти Німеччини», тощо).
Крім того, судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України в постанові від 12.10.2017 р. на підставі аналізу ситуації, коли слідчий суддя постановив ухвалу, що виходила за межі його повноважень, сформулювала висновок, який безпосередньо дотичний до ситуації, що розглядається у цій справі: «У разі постановлення слідчим суддею ухвали, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності, посилаючись на приписи ч.4 ст.399 КПК України. Право на апеляційне оскарження такого судового рішення підлягає забезпеченню на підставі п.17 ч.1 ст.7 та ч.1 ст.24 КПК України, які його гарантують, з огляду на положення ч.6 ст.9 КПК України, яка встановлює, що у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України».
Слідчий суддя у відповідності до ч.1 п. 18 ст. 3 КПК України здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів у кримінальному провадженні.
За таких обставин, слідчий суддя, встановивши що ухвала про відмову у задоволенні клопотання про здійснення приводу оскарженню не підлягає, мав перевірити її законність, а також існування загрози порушення цією ухвалою прав та свобод особи, інтересів якої стосується ця ухвала, для забезпечення виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, діючи відповідно до засад кримінального провадження, передбачених ст. 8 КПК України «Верховенство права» та ст. 9 КПК України «Законність», та лише після цього приймати рішення.
На думку сторони обвинувачення, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого в повній мірі не дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, натомість слідчим суддею було ухвалене рішення про відмову у задоволенні клопотання, без перевірки законності такого клопотання.
Висновки суду, викладені в ухвалі слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 11.07.2022 не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки слідчим суддею першої інстанції не враховано докази вручення повісток про виклик свідка, які були вручені у повній відповідності до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 135, ч. 1 ст. 136 КПК України, натомість враховано лише доводи сторони захисту про перебування свідка за межами України, документи про що орган досудового розслідування на час звернення з клопотанням про здійснення приводу свідка ще не перевірив. У судовому рішенні не зазначено чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.
Адвокатом ОСОБА_12 , яка діє в інтересах ОСОБА_9 , подано заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких остання просить відмовити у задоволенні вказаної апеляційної скарги прокурора, а оскаржувану ухвалу залишити без зміни. Також просить розглядати апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 11.07.2022 року у відсутність сторони захисту.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечення сторони захисту на апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до наступних висновків.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ч. 1 ст. 8 Конституції України).
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини третьої статті 129 Конституції України, ст. 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII.
Наведені правові норми мають своє відображення у пунктах 1, 2 та 17 статті 7 КПК України, де зазначено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься верховенство права, законність, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Законність і обґрунтованість рішень слідчого судді, прийнятих на досудовому розслідуванні, може бути забезпечена можливістю їх оскарження в апеляційному порядку.
Передбачене Главою 26 КПК право на оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування є важливою гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників кримінального провадження і процесуальним інструментом виправлення судової помилки на цьому етапі кримінального провадження. А тому суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці законності ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 11.07.2022 року, з урахуванням того, що право на апеляційне оскарження даного судового рішення підлягає забезпеченню на підставі ст.ст. 7, 24 КПК України, які його гарантують.
Досудовим розслідуванням встановлено, що до Солом`янської окружної прокуратури міста Києва надійшла ухвала Солом`янського районного суду міста Києва від 23.03.2021 у справі №760/6343/21, якою зобов`язано уповноважених службових осіб Солом`янської окружної прокуратури міста Києва внести до ЄРДР відомості за заявою адвоката ОСОБА_10 , поданою в інтересах ОСОБА_9 , від 10.03.2021 року, вх. № 2563-21 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.
Також, до Солом`янської окружної прокуратури м. Києва надійшло звернення Народного депутата України ОСОБА_13 щодо завідомо неправдивого повідомлення про злочин, складеного та поданого до окружної прокуратури адвокатом ОСОБА_10 , який діяв в інтересах ОСОБА_9 , вчинений адвокатом ОСОБА_11 , що полягає у начебто підробці останньою ордерів та договору про надання правової допомоги, в інтересах ОСОБА_9 , що надали підстави в подальшому звернутись ОСОБА_11 до Національного антикорупційного бюро з клопотанням про закриття кримінального провадження.
Слідчий переконаний, що з метою повного та об`єктивного проведення досудового розслідування, встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, необхідно допитати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якості свідка у цьому кримінальному провадженні.
З цією метою, слідчим відділом Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві у порядку ст. 135 КПК України було направлено на наступні адреси засобами поштового зв`язку повістки про виклик свідка ОСОБА_9 :
Слідство вказує, що за вищезазначеними викликами ОСОБА_9 не з`явився та не повідомив поважних причин неприбуття. Водночас слідчий наголошує, що виклик ОСОБА_9 у кримінальному провадженні здійснено з додержанням ст. 135 Кримінального процесуального кодексу України, тому просить постановити ухвалу про здійснення приводу останнього для допиту у якості свідка.
Приймаючи таке рішення слідчий суддя встановив, що ОСОБА_9 не було вручено повістки про виклик на допит у якості свідка у передбаченому КПК України порядку.
У клопотанні органу слідства та доданих до нього матеріалах відсутні відомості, які підтверджують факти у встановленому цим Кодексом порядку отримання ОСОБА_9 повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом.
Прокурор не заперечував той факт, що адвокатом ОСОБА_10 надавались йому докази того, що ОСОБА_9 проживає у Республіці Кіпр за адресою: АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 ), що ці обставини також перевірялись органом слідства, шляхом направлення відповідних запитів про його виїзд та перебування на консульському обліку, проте, не брались слідством до уваги через те, що направлені слідством повістки за трекінгом Укрпошти були отриманні.
Доводи прокурора про те, що відповідно до інформації оператора поштового зв`язку повістки про виклик ОСОБА_9 на допит були отримані, не заслуговують на увагу, оскільки прокурор у судовому засіданні не підтвердив та не надав докази того, що ці повістки отримано саме ОСОБА_9 , що він ознайомлений з їх змістом.
При тому, що адвокат факт отримання ОСОБА_9 повісток про його виклик на допит заперечує.
Згідно з п. 2 Порядку ведення обліку громадян України, які проживають за межами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2020 року № 85, тимчасовий консульський облік - реєстрація інформації про місце перебування за межами України громадян України, які тимчасово перебувають за кордоном.
Відповідно до ч. 7 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.
На переконання слідчого судді, з огляду на подані адвокатом докази, які не заперечуються прокурором, у судовому засіданні адвокатом було доведено, що ОСОБА_9 проживає закордоном, тому повістки про виклик останнього повинні надсилатись із застосуванням норми ч. 7 ст. 135 КПК України, а не ч. 2 ст. 135 КПК України.
Водночас прокурор у судовому засіданні підтвердив, що повістки про виклик ОСОБА_9 на допит як свідка у порядку ч. 7 ст. 135 КПК України - через компетентні органи України і Республіки Кіпр не надсилались.
При цьому, слідчий суддя зауважив, що за загальним правилом, повістки про виклик особи, яка проживає за кордоном надсилаються виключно за порядком, передбаченим ч. 7 ст. 135 КПК України - згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.
Частина 1 ст. 566 КПК України передбачає, що особу, яка перебуває за межами України, для провадження слідчих чи інших процесуальних дій на території України викликають повісткою на підставі запиту (доручення) про міжнародну правову допомогу.
Україна та Республіка Кіпр є учасницями Європейської Конвенції про взаємну допомогу у кримінальних справах 1959 року, яка ратифікована Україною 16 січня 1998 року та Республікою Кіпр 24 лютого 2000 року.
Пункт 1 статті 3 Конвенції передбачає, що Запитувана Сторона виконує, у передбачений її законодавством спосіб, будь-які судові доручення, які стосуються кримінальної справи і які надсилаються їй судовими властями запитуючої Сторони з метою забезпечення свідоцьких показань або передачі предметів, які являють собою речові докази, матеріалів судової справи або документів згідно з пунктами 1 та 2 статті 7 запитувана Сторона здійснює вручення письмових документів і письмових доручень суду, які їй для цього надсилаються запитуючою Стороною.
Відповідно до п. 1 ст. 16 Другого протоколу до Європейської конвенції про взаємну допомогу у кримінальних справах 1959 року, компетентні судові органи будь-якої Сторони можуть безпосередньо пересилати поштою процесуальні документи й судові рішення особам, які перебувають на території будь-якої іншої Сторони.
Україна зробила застереження від 14 вересня 2011 року, яким відмовилась приймати ст. 16 Другого протоколу до Європейської конвенції про взаємну допомогу у кримінальних справах. Згідно з п. 3 ст. 23 Конвенції, Договірна Сторона, яка заявила застереження щодо якого-небудь положення Конвенції, може вимагати застосування цього положення іншою Стороною лише у тому обсязі, в якому вона сама його прийняла.
Враховуючи, що Договірна Сторона Україна не прийняла положення статті 16 Другого протоколу до Європейської конвенції про взаємну допомогу у кримінальних справах, то і сама вона не може направляти документи (повістки про виклик) безпосередньо поштою.
Тому, слідчий суддя зауважив, що КПК України передбачає лише один спосіб вручення повісток про виклик особі, яка проживає за кордоном - згідно з міжнародним договором про правову допомогу.
Вручення повісток поштою у такому випадку суперечить вимогам КПК та міжнародним зобов`язанням України.
За вказаних обставин, слідчий суддя вважав, що органом слідства не доведено, що особа, яка зобов`язана з`явитися на виклик слідчого, була викликана у встановленому вимогами кримінального процесуального кодексу України порядку та не з`явилася на такий виклик без поважних причин або не повідомила про причини свого неприбуття, зокрема в матеріалах справи не міститься доказів направлення повісток про виклик ОСОБА_9 за місцем його проживання у Республіці Кіпр.
Таким чином, клопотання, подане слідчим, про дозвіл на привід свідка не відповідає вимогам, передбаченим ст. 141 КПК України.
За відсутності доказів на підтвердження належного повідомлення ОСОБА_9 про виклик та отримання ним повісток про виклик, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_9 умисно ухиляється від явок до органу слідства, а тому клопотання не підлягає задоволенню.
З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.
Так, за нормами ст.370 КПК Українивстановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Тільки таке рішення, що відповідає всім вимогам закону, здатне забезпечити досягнення завдань правосуддя та захистити права і законні інтереси усіх учасників процесу.
Колегія суддів приходить до висновку, що слідчим суддею в порядку розгляду клопотання про здійснення приводу свідка вказані вимоги закону дотримано, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 133 КПК України, слідчий, прокурор під час досудового розслідування має право викликати підозрюваного, свідка, потерпілого або іншого учасника кримінального провадження у встановлених цим Кодексом випадках для допиту чи участі в іншій процесуальній дії. Слідчий, прокурор під час досудового розслідування мають право викликати особу, якщо є достатні підстави вважати, що вона може дати показання, які мають значення для кримінального провадження, або її участь у процесуальній дії є обов`язковою.
Згідно з ч. 1 та 2 ст. 135 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 66 КПК України, свідок зобов`язаний прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КПК України, якщо підозрюваний, обвинувачений, свідок, потерпілий, цивільний відповідач, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, який був у встановленому цим Кодексом порядку викликаний (зокрема, наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, на нього накладається грошове стягнення.
Частиною 2 цієї статті визначено, що у випадку, встановленому частиною першою цієї статті, до підозрюваного, обвинуваченого, свідка може бути застосовано привід.
Відповідно до ч. 1 ст. 140 КПК України привід полягає у примусовому супроводженні особи, до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, до місця її виклику в зазначений в ухвалі час.
Частиною 3 ст. 142 КПК України передбачено, що слідчий суддя або суд, встановивши, що особа, яка зобов`язана з`явитися на виклик слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, була викликана у встановленому цим Кодексом порядку (зокрема, наявне підтвердження отримання нею повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), та не з`явилася без поважних причин або не повідомила про причини свого неприбуття, постановляє ухвалу про здійснення приводу такої особи.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 141 КПК України визначено, що у клопотанні про здійснення приводу під час досудового розслідування зазначаються відомості, які підтверджують факти здійснення виклику особи у встановленому цим Кодексом порядку та отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом.
Частина 1 ст. 136 КПК України передбачає, що належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.
Повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва (ч.7 ст.135 КПК України).
Відповідно до п.п.5 п.2 Порядку ведення обліку громадян України, які проживають за межами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2020 року №85, "тимчасовий консульський облік - реєстрація інформації про місце перебування за межами України громадян України, які тимчасово перебувають за кордоном".
Згідно з ч.1 ст.566 КПК України особу, яка перебуває за межами України, для провадження слідчих чи інших процесуальний дій на території України викликають повісткою на підставі запиту (доручення) про міжнародну правову допомогу.
Із зазначеного вбачається, що слідчий суддя всупереч твердженням прокурора встановив, що прокурором не дотримано порядок виклику свідка в кримінальному провадженні, передбаченого ч.7 ст. 135 КПК України. Оскільки як було встановлено під час розгляду клопотання про привід свідка в суді першої інстанції відповідно матеріалів, які містяться в справі, що ОСОБА_9 проживає у Республіці Кіпр за адресою: АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 ), що підтверджується дослідженими доказими того, що ОСОБА_9 проживає на Кіпрі, а саме:
- докази виїзду ОСОБА_9 у лютому 2018 року в односторонньому порядку (відповідь Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України № 91-4596/0/15-22-Вих від 11 лютого 2022 року);
- докази позбавлення ОСОБА_9 у липні 2021 року права користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_6 , зняття його з реєстрації за місцем проживання за цією адресою, та відсутність реєстрації нової адреси в Україні (рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 2 червня 2021 року у справі № 761/8892/21, відповідь Державної міграційної служби України від 21 лютого 2022 року; довідка Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації № 109.109/3-1326 від 30 липня 2021 року; відповідь Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації № 109/05/50-1061 від 17 лютого 2022 року);
- докази громадянства з 2017 року ОСОБА_9 Республіки Кіпр (паспорт НОМЕР_1 , дійсного до 22 грудня 2027 року, громадянина Кіпру ОСОБА_9 );
- докази оренди ОСОБА_9 нерухомого майна та проживання на Кіпрі, сплати комунальних послуг (договори оренди, укладені між ТОВ «БРОСІТІ РЕАЛ ЕСТЕЙТ» та ОСОБА_14 ; довідка від 22 лютого 2022 року, виданої Головою громади ОСОБА_15 ; рахунок за комунальні послуги на ім`я ОСОБА_9 за період з 10 листопада 2021 року по 13 січня 2022 року; афідевіт ОСОБА_16 від 10 вересня 2020 року; відповіді ПП «Український центр нерухомого майна» від 20 липня 2020 року);
Частина 1 ст. 566 КПК України передбачає, що особу, яка перебуває за межами України, для провадження слідчих чи інших процесуальних дій на території України викликають повісткою на підставі запиту (доручення) про міжнародну правову допомогу.
Водночас прокурор у судовому засіданні підтвердив, що повістки про виклик ОСОБА_9 на допит, як свідка у порядку ч. 7 ст. 135 КПК України - через компетентні органи України і Республіки Кіпр не надсилались, тобто прокурором не дотримано процедуру виклику свідка в передбаченому КПК України порядку, а застосовано іншу процедуру, передбачену ч. 1, 2 ст. 135 КПК України, яка в даному випадку суперечить чинному законодавству та не може вважатися, що належним чином було повідомлено ОСОБА_9 про його виклик, як свідка. Неприбуття ОСОБА_9 , до слідчого, якого не було повідомлено про виклик у встановлений КПК України порядку, що застосовується у відповідності до ч. 7 ст. 135 КПК України до особи, яка проживає за кордоном, не може бути підставою для застосування до останнього приводу та не свідчить про те, що він не з`явився без поважних причин.
Інші доводи апеляційної скарги, висновків слідчого судді не спростовують.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 133-143, 233-235, 376, 404, 405, 407, 412, 422, 566 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду
п о с т а н о в и л а:
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4