Справа 688/404/22
№ 1-кс/688/1153/22
Ухвала
Іменем України

11 липня 2022 року м. Шепетівка

Слідчий суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваної ОСОБА_6 , розглянувши клопотання начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 ,подане в рамках кримінального провадження №0000017 від 02 лютого 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.2 ст.366 КК України, про арешт майна,

встановив:

Начальник відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 ,за погодженням з прокурором Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_7 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000017 від 02 лютого 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.2 ст.366 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий послалася на те, що 26 грудня 2021 року між Нетішинським професійним ліцеєм, який виступає замовником та покупцем, в особі директора ОСОБА_8 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9 , яка виступає постачальником укладено договір поставки № 93 про поставку обладнання для навчально-практичного центру «Учнівська станція технічного обслуговування колісних транспортних засобів», код ДК 021:2015:34320000-6 - Механічні запасні частини, крім двигунів і частини двигунів, в порядку та умовах, визначених цим договором, в кількості та ціні товару, згідно додатку до договору «Специфікація» на загальну суму 2 538 000 гривень.

Директор Нетішинського професійного ліцею ОСОБА_8 , умисно, будучи службовою особою, розпоряджаючись бюджетними коштами, всупереч інтересам держави, з метою збагачення ФОП ОСОБА_9 , за попередньою змовою групою осіб із нею, усвідомлюючи, що стенд перевірки тормозів (роликовий тормозний) вартістю 237 800 грн без ПДВ, стенд для перевірки стартерів та генераторів вартістю 102 000 грн без ПДВ, діагностична тест-лінія для перевірки гальмівної системи, підвіски і бокового увода легкових і легких комерційних автомобілів з максимальною завантаженістю на вісь до 3,5 т вартістю 54 800 грн без ПДВ та стенд для перевірки герметичності головки блоку вартістю 77 300 грн без ПДВ, в наявності у ФОП ОСОБА_9 відсутні та на адресу Нетішинського професійного ліцею не поставлялися, маючи реальну можливість відмовитися від здійснення платежів за договором поставки № 93 від 26.12.2021, внісши завідомо неправдиві відомості до документів, на підставі яких здійснено перерахунок бюджетних коштів, використовуючи своє службове становище, здійснила розтрату бюджетних коштів на суму 471 900 гривень, які незаконно перераховано на рахунок ФОП ОСОБА_9 НОМЕР_1 , відкритого в АТ КБ «Приватбанк», що більш ніж в 250 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян. В подальшому ФОП ОСОБА_9 зняла вказані грошові кошти та використала їх на власні потреби

Крім того, директор Нетішинського професійного ліцею ОСОБА_8 , умисно, будучи службовою особою, розпоряджаючись бюджетними коштами, всупереч інтересам держави, з метою збагачення ФОП ОСОБА_9 , за попередньою змовою групою осіб із нею, шляхом складення, видачі завідомо неправдивих офіційних документів та шляхом внесення завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів, а саме: Акту прийому передачі товару «Обладнання для навчально-практичного центру учнівська станція технічного обслуговування колісних транспортних засобів» згідно договору № 93 від 26.12.2021» від 28.12.2021, видаткових накладних № 11 та № 7 від 28.12.2021, Договору відповідального зберігання № 3 від 30.12.2021 та Акт приймання-передачі № 1 від 30.12.2021, здійснила розтрату бюджетних коштів на суму 471 900 гривень, які незаконно перераховано на рахунок ФОП ОСОБА_9 НОМЕР_1 , відкритого в АТ КБ «Приватбанк», що більш ніж в 250 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, що призвело до спричинення державі тяжких наслідки.

02 лютого 2022 року за даним фактом розпочато досудове розслідування №0000017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191, ч.2 ст.366 КК України.

22 червня 2022 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України.

Вчиненими кримінальними правопорушеннями завдано матеріальної шкоди на суму 471 900 гривень, що складає більш як у 250 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, і є великими розмірами.

Крім того, ОСОБА_6 має наступне майно: земельні ділянки за кадастровим номером: :02:005:0373 площею (га) 0,1682 та за кадастровим номером: :02:005:0372 площею(га) 0,1, розташовані по АДРЕСА_1 , житловий будинок, загальною площею 61,8, житлова площа (кв.м): 49,6, розташований по АДРЕСА_1 , та квартиру, загальною площею (кв.м): 58,7, житлова площа (кв.м): 29,5, розташовану по АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_8 , володіє нею на праві спільної сумісної власності розмір частки (1) та ОСОБА_10 .

На даний час, з метою збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, виникла необхідність у арешті майна ОСОБА_8 .

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_11 в судовому засіданні підтримали клопотання та просили його задовольнити, посилаючись на мотиви такого.

Підозрювана ОСОБА_8 та її захисник ОСОБА_5 заперечували щодо задоволення клопотання.

Заслухавши думку учасників процесу, перевіривши надані матеріали клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити з огляду на таке.

Судом встановлено, що СВ Шепетівським РУП ГУНП в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000017 від 02 лютого 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.2 ст.366 КК України.

22 червня 2022 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України; складанні службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів та внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, що спричинило тяжкі наслідки, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України.

Зазначеними кримінальними правопорушеннями, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , завдано матеріальної шкоди на суму 471 900 гривень, що складає більш як у 250 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, і є великими розмірами.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_8 має у власності: земельні ділянки за кадастровим номером: :02:005:0373 площею (га) 0,1682 та за кадастровим номером: :02:005:0372 площею(га) 0,1, розташовані по АДРЕСА_1 , житловий будинок, загальною площею 61,8, житлова площа (кв.м): 49,6, розташований по АДРЕСА_1 , та квартиру, загальною площею (кв.м): 58,7, житлова площа (кв.м): 29,5, розташовану по АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_8 , володіє нею на праві спільної сумісної власності розмір частки (1) та ОСОБА_10 .

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна (ч. 1 ст. 131, п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Положеннями ст.132 КПК України, передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно, якщо воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

В судовому засіданні слідчий зазначив, що накладення арешту на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , з метою забезпечення збереження речового доказу, зазначено помилково.

Крім того, накладення арешту на вищевказану квартиру унеможливить виконання ухвали Шепетівського міськрайонного суду від 30 червня 2022 року, згідно якої до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Даних про те, що майно, належне ОСОБА_8 , є речовими доказами у даному кримінальному провадженні суду не надано, постанову про визнання земельних ділянок, житлового будинку та квартири речовим доказом стороною обвинувачення до клопотання не долучено.

Арешт на земельні ділянки, житловий будинок та квартиру не може бути накладено у відповідності до ч.4 ст.170 КПК України, оскільки не підлягає спеціальній конфіскації згідно вимог ст.96-1 КК України.

Також, арешт не може бути накладено на нерухоме майно у відповідності до ч.5 ст.170 КПК України, оскільки санкції ч.4 ст.191 та ч.2 ст.366 КК України передбачають покарання лише у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, зі штрафом та не передбачають спеціальної конфіскації чи конфіскації майна як виду покарання.

В ході досудового розслідування слідчим не вжито жодних заходів щодо оцінки майна, яке перебуває у власності ОСОБА_8 , на яке, відповідно до п.4 ч.2 ст.170 КПК України, можна накласти арешт з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

У випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні. У разі задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Однак, прокурор з цивільним позовом про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушення, не звертався.

Згідно вимог ч.8 ст.170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Зокрема, ні слідчим, ні прокурором не надано жодних доказів, що вартість майна, належного ОСОБА_8 , на яке планується накласти арешт, є співмірною з розміром шкоди, завданою кримінальним правопорушенням.
Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

В свою чергу, будь-які докази того, що ОСОБА_8 мала намір відчужити належне їй нерухоме майно шляхом надання оголошень в мережі Інтернет чи друкованих засобах інформації, в матеріалах клопотання відсутні.

Отже, в поданому клопотанні слідчий не навів достатніх і належних доказів тих обставин, які є визначальними та необхідними для накладення арешту на майно, належним чином не обґрунтував мету застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

В матеріалах провадження відсутні будь-які відомості на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням про накладення арешту на конкретне майно.

За таких обставин, з огляду на завдання кримінального провадження, розумність та співмірність обмеження права власності в даному конкретному випадку, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим не доведено необхідності накладення арешту на майно.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи, що вищевказане, слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно необхідно відмовити.

Керуючись вимогами ст.ст.132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

В задоволенні клопотання начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 ,погодженого з прокурором Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_7 , поданого в рамках кримінального провадження №0000017 від 02 лютого 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.2 ст.366 КК України, про арешт майна, відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали виготовлено 12 липня 2022 року.

Слідчий суддя: