Справа № 308/6484/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в режимі відео конференції, в залі суду, в м. Ужгород, угоду про визнання винуватості укладену 24 травня 2022 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000209 від 26 квітня 2022 року між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м. Вугледар, Волноваського району, Донецької області, (згідно з КОАТУУ), мешканцем АДРЕСА_1 (згідно з КАТОТТГ), громадянином України, раніше не судимим -

В С Т А Н О В И В :

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Разом з тим Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 133/2022 від 14 березня 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Окрім цього, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №259/2022 від 18 квітня 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

26 квітня 2022 року приблизно о 16 год. 30 хв. ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, прагнучи задовольнити особисті потреби за рахунок незаконного вилучення майна, тобто діючи з корисливим мотивом та метою, реалізовуючи раптово виниклий умисел, спрямований на крадіжку, вважаючи, що робить це непомітно для власника та інших осіб, тобто діючи таємно, перебуваючи за місцем тимчасового проживання, а саме в приміщенні класу № 11 Чопського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 2 імені Іштвана Сечені, Ужгородського району, Закарпатської області Чопської міської ради за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, Чопська міська територіальна громада, місто Чоп, вулиця Миру, будинок 13, де, виявивши на підвіконні жіночу сумку, дістав з неї гаманець, з якого незаконно, безоплатно та поза волею власника вилучив належні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошові кошти в сумі 1000 гривень, та поклав гаманець назад до сумки, після чого вийшов з вищевказаного приміщення та покинув місце вчинення злочину разом з викраденим, тобто викрав чуже майно.

Враховуючи викладене, своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав матеріальну шкоду ОСОБА_6 на суму 1000 гривень.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості від 24 травня 2022 року та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 , міру покарання, визначену в угоді.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , суду пояснив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено. Визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України в повному обсязі, щиро розкаявся, визнав фактичні обставини справи, встановлені під час досудового розслідування. Крім того зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та пояснив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Потерпіла ОСОБА_6 , у судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена вчасно та належним чином. У матеріалах справи міститься заява потерпілої, в якій зазначає, що надає прокурору згоду про укладення з обвинуваченим угоди про визнання винуватості, а також заява про розгляд справи без її участі, матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має.

Вислухавши доводи сторін кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 3ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468 - 475 цього Кодексу.

Зазначена угода відповідає вимогам ст. 474 ч.7 КПК України, при укладенні угоди враховано вимоги ст. 470 КПК України, її зміст також відповідає вимогам, передбаченим ст. 472 КПК України. Підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених п. п. 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено. Злочин вчинений обвинуваченим є тяжким злочином.

Сторони розуміють наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст. 476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, що полягає таємному викраденні чужого майна, вчиненому в умовах воєнного стану.

Заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , обвинувачного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , дослідивши зміст угоди стосовно свідомої добровільної узгодженості сторонами її істотних умов, враховуючи те, що, сторони угоди розуміють зміст угоди, наслідки її укладення і невиконання, які передбачені ст. ст. 473, 476 КПК України, угода не суперечить вимогам КК України та КПК України, дії обвинуваченого за ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, кваліфіковано правильно, суд приходить до переконання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості.

Суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України: щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та активне сприяння розкриттю ним кримінального правопорушення.

Обставини, визначеної ст. 67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 не встановлені.

Враховуючи тяжкість злочину, конкретні обставини справи, особу винного ОСОБА_4 , обставини, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, враховуючи суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а також вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення, попередження нових злочинів, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, суд приходить до переконання, про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_4 згідно ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 28.04.2022року скасувати, звільнивши ОСОБА_4 з- під варти негайно .

Цивільний позов по справі потерпілою ОСОБА_6 не заявлено.

Долю речових доказів по справі, суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Арешт на майно не накладався.

Судові витрати відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 395, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 24 травня 2022 року укладену між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000209 від 26 квітня 2022 року.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі статті 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч. 4 ст. 76 КК України, здійснення нагляду за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти на уповноважений орган з питань пробації.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 28.04.2022року скасувати, звільнивши ОСОБА_4 з-під варти негайно.

Речові докази по справі:

-купюру номіналом 200 гривень серії ЦА9230053; купюру номіналом 200 гривень серії СГ4614245; купюру номіналом 100 гривень серії МВ3391405; купюру номіналом 100 гривень серії КИ7833865; купюру номіналом 100 гривень серії КЕ6684115; купюру номіналом 50 гривень серії УМ3088629; купюру номіналом 5 гривень серії ЮБ7054415; купюру номіналом 2 гривні серії ТБ5978067; купюру номіналом 1 гривня серії УГ6827944; купюру номіналом 1 гривня серії УК0525065, які упаковано до паперового конверту білого кольору з підписами понятих та слідчого вважати такою , що повернута власнику ОСОБА_6

-флакон з антипреспірантом червонного кольору, марки «Old Spice», об`ємом 150мл, який упаковано в паперовий пакет та опечатано з підписами понятих та слідчого повернути власнику ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1