ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/259/22 Справа № 646/7414/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
прокурора ОСОБА_8
представника потерпілих ОСОБА_9
представників цивільних відповідачів ОСОБА_10 , ОСОБА_11
захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13
обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0002964 за апеляційними скаргами прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_12 і ОСОБА_13 в інтересах
обвинувачених ОСОБА_14 і ОСОБА_15 та представника Державної казначейської служби України ОСОБА_16 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2021 року щодо

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Миролюбівка Нововоронцовського району Херсонської області, громадянина України, працюючого в ТОВ «УКРТРАНСОІЛ», розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.365, ч.3 ст.186, ч.4 ст.187, ч.3 ст.368 КК України,
ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, працюючого в ТОВ «УКРТРАНСОІЛ», одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.365, ч.3 ст.186, ч.4 ст.187 КК України,
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2021 року:
ОСОБА_14 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.368 КК України та виправдано його за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення за ч.3 ст.368 КК України.
ОСОБА_14 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.365, ч.3 ст.186, ч.4 ст.187 КК України, та призначено покарання:
- за ч.3 ст.365 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 років з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах на строк 3роки та з позбавленням спеціального звання підполковника поліції;
- за ч.3 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням спеціального звання підполковника поліції;
- за ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років із конфіскацією всього належного йому майна та з позбавленням спеціального звання підполковника поліції.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено остаточне покарання ОСОБА_14 у виді позбавлення волі на строк 11 років з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах на строк 3 роки, з позбавленням спеціального звання підполковника поліції та із конфіскацією всього належного йому майна.
Строк відбуття покарання ОСОБА_14 ухваленообчислювати з моменту звернення вироку до виконання.
Зараховано в строк відбуття покарання ОСОБА_14 строк попереднього ув`язнення з 06.04.2017 року до 23.09.2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_15 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.365, ч.3 ст.186, ч.4 ст.187 КК України, та призначено покарання:
- за ч.3 ст.365 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах на строк 3 роки та з позбавленням спеціального звання майора поліції;
- за ч.3 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням спеціального звання майора поліції;
- за ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 років із конфіскацією всього належного йому майна та з позбавленням спеціального звання майора поліції.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено остаточне покарання ОСОБА_15 у виді позбавлення волі на строк 10 років з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах на строк 3 роки, з позбавленням спеціального звання майора поліції та із конфіскацією всього належного йому майна.
Строк відбуття покарання ОСОБА_15 ухваленообчислювати з моменту звернення вироку до виконання.
Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_15 строк попереднього ув`язнення з 06.04.2017 року до 23.09.2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Позов ОСОБА_17 до ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , Головного Управління Національної Поліції в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням - задоволено частково.
Стягнуто з Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_17 22 610 721.60 гривень в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням майнової шкоди та 100 000 гривень в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди.
В задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.
Позов ОСОБА_18 до ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , Головного Управління Національної Поліції в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням - задоволено частково.
Стягнуто з Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_18 19 570 760.70 гривень в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням майнової шкоди та 100 000 гривень в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди.
В задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.
Судом також вирішено долю речових доказів та питання розподілу процесуальних витрат.

Органом досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_19 було пред`явлено обвинувачення в тому, що він, діючи з корисливих мотивів з метою особистого збагачення протиправним шляхом, обіймаючи посаду начальника сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровської області, використовуючи своє службове становище та владні повноваження, перебуваючи на службі, під час здійснення своїх повноважень, вирішив створити умови для вимагання неправомірної вигоди з потерпілої ОСОБА_18 за здійснення розшуку потерпілих ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . Так, обвинувачений ОСОБА_14 , обіймаючи вказану посаду, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення протиправним шляхом, використовуючи свої службове становище та владні повноваження, під час здійснення своїх повноважень 03.06.2016 року приблизно о 13:10 год. зустрівся з потерпілою ОСОБА_18 поблизу адміністративної будівлі Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м.Дніпро, площа Троїцька, 2-а. Під час бесіди з потерпілою ОСОБА_18 обвинувачений ОСОБА_14 створив умови для вимагання неправомірної вигоди, вказавши їй вимоги щодо необхідності передання йому грошових коштів спочатку у сумі 5000 гривень за здійснення розшуку потерпілих ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . На вимогу обвинуваченого ОСОБА_14 потерпіла ОСОБА_18 передала йому 5000 гривень. Продовжуючи свій злочинний намір на вимагання неправомірної вигоди, обвинувачений ОСОБА_14 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення протиправним шляхом, використовуючи службове становище та владні повноваження, приблизно о 15:30 год. 16.06.2016 року у телефонній розмові з потерпілою ОСОБА_18 , повідомив про необхідність передання йому ще 20000 гривень для розшуку потерпілих ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . Далі, потерпіла ОСОБА_18 повідомила обвинуваченому ОСОБА_14 , що вказані гроші вона передасть йому через свого знайомого, свідка ОСОБА_22 . Цього ж дня, приблизно о 16:10 год. обвинувачений ОСОБА_14 зустрівся зі свідком ОСОБА_22 біля готелю «Спорт» на вул.Херсонській в м.Дніпрі, де він йому особисто передав обумовлені 20000 гривень. Обвинувачений ОСОБА_14 , продовжуючи свою злочинну діяльність, використовуючи своє службове становище та владні повноваження, приблизно о 11:30 год. 08.07.2016 року у телефонній розмові із потерпілою ОСОБА_18 виказав їй вимогу, щоб вона ще передала 10000 гривень для розшуку потерпілих ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . Далі, потерпіла ОСОБА_18 повідомила обвинуваченому ОСОБА_14 , що вказані гроші вона передасть через свідка ОСОБА_22 . Цього ж дня, о 12:10 год. ОСОБА_14 зустрівся зі свідком ОСОБА_22 біля готелю «Спорт» на вул.Херсонській в м.Дніпрі, де він йому особисто передав обумовлені 10000 гривень. Таким чином, обвинувачений ОСОБА_14 , створивши умови для вимагання, одержав від потерпілої ОСОБА_18 неправомірну вигоду в загальній сумі 35000 гривень.
Органом досудового розслідування вищенаведені дії ОСОБА_14 були кваліфіковані ч.3 ст.368 КК України - одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчиненнятакою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигодубудь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.
Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2021 року ОСОБА_14 було визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.368 КК України та виправдано його за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення за ч.3 ст.368 КК України.

Вироком суду ОСОБА_14 та ОСОБА_15 визнано винними за наступних обставин.
Згідно наказу ГУНП в Дніпропетровській області №352о/с від 09.12.2016 року, обвинувачений ОСОБА_14 був призначений на керівну посаду начальника сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровської області, має спеціальне звання підполковника поліції, обвинувачений ОСОБА_15 був призначений на посаду старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, має спеціальне звання майора поліції.
З 07.11.2015 року обвинувачений ОСОБА_14 займав посаду начальника сектору Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, обвинувачений ОСОБА_15 займав посаду старшого оперуповноваженого Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області.
Згідно ст.18 Закону України «Про поліцію», обвинувачені ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , як атестовані співробітники правоохоронного органу, знаючи свої обов`язки, зобов`язані неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва, поважати і не порушувати прав і свобод людини, зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала їм відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків, інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
При реалізації зазначених вище повноважень, згідно з вимогами ст.19 Конституції України, як службові особи органу виконавчої влади обвинувачені ОСОБА_14 та ОСОБА_23 зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України, законами України та іншими діючими нормативно-правовими актами, у тому числі і актами МВС України. Незважаючи на викладене, обвинувачені ОСОБА_14 та ОСОБА_15 скоїли кримінальні правопорушення за наступних обставин.
Так, 16.04.2016 року до чергової частини Дніпровського відділення поліції Дніпровського відділу ГУНП в Дніпропетровський області із заявою про скоєння крадіжки грошових коштів в особливо великих розмірах та ювелірних виробів звернулась свідок ОСОБА_24 та зазначила, що приблизно о 21.00 год. за місцем її мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_5 нею виявлено відсутність грошових коштів у розмірі 1 420 000 доларів США, 156 000 ЄВРО, золотих виробів з дорогоцінним камінням на загальну суму не менше 200 000 доларів США, які знаходились в неї на зберіганні та належали її подрузі, потерпілій ОСОБА_18 . Відомості внесено до ЄРДР за №0001001 від 17.04.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
Також 16.04.2016 року свідок ОСОБА_24 звернулась до поліції із заявою про зникнення свого чоловіка, потерпілого ОСОБА_20 , який 15.04.2016 року приблизно о 21.00 год. зник з місця мешкання за адресою: АДРЕСА_5 , поїхавши у невідомому напрямку на автомобілі ВАЗ-НІВА. Відомості за даним фактом внесено до ЄРДР за №0001002 від 17.04.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Після того, як свідок ОСОБА_24 повідомила потерпілу ОСОБА_18 про зникнення свого чоловіка, потерпілого ОСОБА_20 , разом з грошовими коштами та золотими ювелірними виробами, потерпіла ОСОБА_18 зв`язалась з правоохоронцями Дніпропетровської області з питанням щодо сприяння розшуку чоловіка подруги, потерпілого ОСОБА_20 , а також розшуку грошових коштів та золотих ювелірних виробів.
Подальший розшук грошових коштів та золотих ювелірних виробів організував заступник начальника відділу Дніпровського відділу поліції Дніпропетровської області, свідок ОСОБА_25 та доручив без належно оформлених до вимог Кримінального процесуального кодексу України документів займатися розшуком близьким до себе співробітникам карного розшуку, а саме - начальнику сектору Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_26 , матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності якого виділені в окреме провадження, начальнику сектору Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській, обвинуваченому ОСОБА_14 , старшому оперуповноваженому Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, обвинуваченому ОСОБА_15 та оперуповноваженому Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_27 , матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності якого виділені в окреме провадження, які у подальшому зустрілися зі свідком ОСОБА_24 з метою з`ясування обставин зникнення її чоловіка та майна.
Обвинувачені ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та особа, матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності якої виділені в окреме провадження, явно виходячи за межі наданих владних та службових повноважень працівників поліції, перевищуючи свої владні та службові повноваження, 21.04.2016 року у денний час доби, діючи з корисливих мотивів, умисно, за попередньою змовою групою осіб, з метою власного збагачення та пошуку майна потерпілого ОСОБА_18 без належно оформлених до вимог Кримінального процесуального кодексу України документів, прибули з м.Дніпра до місця мешкання свідка ОСОБА_28 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_6 . В подальшому обвинувачені ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та особа, матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності якої виділені в окреме провадження, діючи за попередньою змовою групою осіб, незаконно проникли до домоволодіння свідка ОСОБА_28 , де у неї почали вимагати видати грошові кошти та золоті вироби, які на думку останніх могли залишити потерпілі ОСОБА_21 та ОСОБА_29 . Обшукавши всі приміщення помешкання, а також прилеглу територію до нього, на підвісній шафі при вході в домоволодіння обвинувачені ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та особа, матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності якої виділені в окреме провадження, знайшли мобільний телефон марки «Nokia-220 (Duos)» та мобільний телефон марки «Nokia-107 (Duos)», які були залишені потерпілими ОСОБА_21 та ОСОБА_20 на зберігання. Діючи відкрито, з метою викрадення чужого майна, обвинувачені ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та особа, матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності якої виділені в окреме провадження, у присутності свідка ОСОБА_28 забрали вказані телефони та залишили місце скоєння кримінального правопорушення у невідомому напрямку, чим спричинили потерпілому ОСОБА_21 та ОСОБА_20 матеріальну шкоду.
Далі, діючи умисно та протиправно, явно виходячи за межі наданих прав та повноважень працівників поліції, обвинувачені ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та особи, матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності яких виділені в окреме провадження, перевищуючи свої владні та службові повноваження 06.05.2016 року отримали інформацію стосовно місця перебування потерпілих ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . Діючі у групі за попередньою змовою, обвинувачені ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та особа, матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності якої виділені в окреме провадження, приблизно о 15.30 год. 06.05.2016 року прибули з м.Дніпра в м.Павлоград Дніпропетровської області, встановили адресу орендованої потерпілим ОСОБА_20 квартири по АДРЕСА_7 , про що повідомили особу, матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності якої виділені в окреме провадження. Після чого, реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно та протиправно, явно виходячи за межі наданих владних та службових повноважень, перевищуючи свої владні та службові повноваження із застосуванням насильства обвинувачені ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та особа, матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності якої виділені в окреме провадження, затримали та здійснили насильницькі дії із застосуванням кайданків до потерпілих ОСОБА_20 та ОСОБА_21 на першому поверсі під`їзду будинку АДРЕСА_7 . Діючи із корисливих мотивів, спрямованих на незаконне збагачення, за відсутності ухвали суду на проведення обшуку із застосуванням фізичного насилля, обвинувачені ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та особа, матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності якої виділені в окреме провадження, силоміць завели потерпілих ОСОБА_20 та ОСОБА_21 у квартиру АДРЕСА_8 , до якої у подальшому прибула особа, матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності якої виділені в окреме провадження, де під час погроз застосування зброї з боку обвинуваченого ОСОБА_14 змусили надати інформацію щодо місця знаходження викрадених грошових коштів та золотих ювелірних виробів. Після чого потерпілий ОСОБА_29 , реально сприймаючи вказані вище погрози, побоюючись за своє і брата життя, показав крісла, в яких зберігалися дві сумки з грошима та ювелірними виробами. Обвинувачені ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та особи, матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності яких виділені в окреме провадження, забрали вказані сумки з викраденими потерпілим ОСОБА_20 грошовими коштами, а саме 1 370 000 доларів США, 156 000 Євро та золотими ювелірними виробами з дорогоцінним камінням та інші предмети. Після чого, обвинувачені ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та особи, матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності яких виділені в окреме провадження, видавши потерпілим ОСОБА_20 та ОСОБА_21 грошові кошти у сумі 50 000 доларів США, наказали їм невідкладно покинути територію Дніпропетровської області, присвоївши собі решту грошових коштів та золоті ювелірні вироби з дорогоцінним камінням.
Своїми протиправними діями обвинувачені ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та особи, матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності яких виділені в окреме провадження, спричинили потерпілим ОСОБА_18 та ОСОБА_17 матеріальні збитки в особливо великому розмірі, а саме: 1 370 000 доларів США (по курсу НБУ 34 418 542.88 гривень), 156 000 Євро (по курсу НБУ 4 483 163.41 гривень), ювелірних виробів на суму 3 279 776 гривень, а всього на загальну суму 42 181 482.2 гривень, що є тяжкими наслідками.
Дії обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_15 кваліфіковані:
- за ч.3 ст.365 КК України, як перевищення влади таслужбових повноважень працівникомправоохоронного органу, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав таповноважень, яке супроводжувалося застосуванням насильства, погрозою застосування насильства, застосуванням спеціальних засобів та болісними діями, за відсутності ознак катування, що спричинили тяжкі наслідки за епізодом проведення 21.04.2016 року незаконного обшуку домоволодіння свідка ОСОБА_28 та вилучення мобільних телефонів потерпілих ОСОБА_21 та ОСОБА_20 та за епізодом 06.05.2016 року незаконного затримання, незаконного обшуку та незаконного вилучення грошей та ювелірних виробів у потерпілих ОСОБА_21 та ОСОБА_20 ;
- за ч.3 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло за епізодом протиправного відкритого заволодіння 21.04.2016 року мобільними телефонами потерпілих ОСОБА_21 та ОСОБА_20 ;
- за ч.4 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосувати насильство небезпечне для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло та спрямованому на заволодіння майном у особливо великих розмірах за епізодом нападу 06.05.2016 року на потерпілих ОСОБА_21 , ОСОБА_20 та заволодіння майном потерпілих ОСОБА_18 , ОСОБА_17 .

В апеляційних скаргах:

-прокурор просить вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.09.2021 року щодо ОСОБА_14 та ОСОБА_15 скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам засуджених, необґрунтованим виправданням ОСОБА_14 за ч. 3 ст. 368 КК України.
Ухвалити свій вирок, яким ОСОБА_14 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.З ст.365, ч.З ст.186, ч.4 ст.187, ч.3 ст. 368 КК України, та призначити покарання: за ч.3 ст.365 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років з позбавленням права займати посади, пов`язані з постійним, тимчасовим або за спеціальними повноваженнями виконанням функцій представника влади строком на 3 роки з конфіскацією майна; за ч.3 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років; за ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк 13 років з конфіскацією майна; за ч.3 ст.368 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років з позбавленням права займати посади, пов`язані з постійним, тимчасовим або за спеціальними повноваженнями виконанням функцій представника влади строком на 3 роки з конфіскацією майна.
На підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити остаточне покарання ОСОБА_14 у виді позбавлення волі на строк 13 років з позбавленням права займати посади, пов`язані з постійним, тимчасовим або за спеціальними повноваженнями виконанням функцій представника влади строком на 3 роки з конфіскацією майна.
На підставі ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_14 спеціального звання підполковник поліції.
На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію відносно майна, яке належить ОСОБА_30 на підставі договору купівлі-продажу від 06.12.2016 року, а саме квартири загальною площею 61,3 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_9 .
Після набрання вироком законної сили затримати ОСОБА_14 та направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» для відбування призначеного судом покарання.
Строк відбуття покарання ОСОБА_14 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.
Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_14 строк попереднього ув`язнення з 06.04.2017 до 23.09.2019 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_15 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.З ст.365, ч.З ст.186, ч.4 ст.187 КК України, та призначити покарання: за ч.3 ст.365 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років з позбавленням права займати посади, пов`язані з постійним, тимчасовим або за спеціальними повноваженнями виконанням функцій представника влади строком на 3 роки; за ч.3 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років; за ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк 12 років із конфіскацією майна.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити остаточне покарання ОСОБА_15 у виді позбавлення волі на строк 12 роківз позбавленням права займати посади, пов`язані з постійним, тимчасовим або за спеціальними повноваженнями виконанням функцій представника влади строком на 3 роки та із конфіскацією майна.
На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію відносно майна, яке належить:
ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - земельну ділянку площею 0,0709 га (кадастровий номер: :03:161:0010) за адресою АДРЕСА_10 та домоволодіння загальною площею 85 кв.м. за цією ж адресою, які було зареєстровано 19.09.2016 року;
ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - автомобіль Тайота Камрі д.н. НОМЕР_1 , 2016 року випуску, яку було придбано 19.08.2016 року та автомобіль Тойота Камрі д.н. НОМЕР_2 , 2007 року випуску, сірого колоьору, який цього ж дня знято з обліку та не зареєстровано на іншу особу.
На підставі ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_15 спеціального звання майора поліції.
Після набрання вироком законної сили затримати ОСОБА_15 та направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» для відбування призначеного судом покарання.
Строк відбуття покарання ОСОБА_15 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.
Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_15 строк попереднього ув`язнення з 06.04.2017 до 23.09.2019 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Позов ОСОБА_17 до ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , Головного Управління Національної Поліції в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.
Стягнути з Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_17 22 610 721.60 гривень в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням майнової шкоди та 100 000 гривень в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди.
В задоволені іншої частини позовних вимог - відмовити.
Позов ОСОБА_18 до ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , Головного Управління Національної Поліції в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.
Стягнути з Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_18 19 570 760.70 гривень в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням майнової шкоди та 100 000 гривень в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди.
В задоволені іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь держави вартість проведеної судово-товарознавчої експертизи експертами Харківського НДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса зобвинуваченихКуцманда ОСОБА_33 по 396 гривень з кожного.
Вирішити питання речових доказів:
- земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_11 (кадастровий номер :06:010:5264), що належить на праві приватної власності ОСОБА_14 , - після набрання вироком законної сили конфіскувати в дохід держави;
- зошит в клітинку формату паперу A4 з синьою обкладинкою; перший аркуш декларації про майно, витрати і зобов`язання фінансового характеру на ім`я ОСОБА_14 ; довідку про доходи №63/32 від 22.01.2015 на ім`я ОСОБА_14 ; довідку про доходи на ім`я ОСОБА_14 на суму 52643.84 грн.; витяг з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 16.03.2016 на ім`я ОСОБА_14 ; довідку про доходи на ім`я ОСОБА_14 на суму 12348 грн.; довідку про доходи №1145 від 30.01.2017 на ім`я ОСОБА_14 на суму 100847.03 грн.; довідку про доходи №1169 на ім`я ОСОБА_15 на суму 90817.41 грн., які долучені до матеріалів кримінального провадження, - після набрання вироком законної сили зберігати в матеріалах кримінального провадження;
- мисливську рушницю чорно-коричневого кольору «CIF-SAN» № НОМЕР_3 , передану на збереження до Основ`янського ВП ГУНП в Харківській області, - після набрання вироком законної сили конфіскувати в дохід держави;
- грошові кошти 5715 доларів США та 1670 євро, вилучені за адресою реєстрації зброї ОСОБА_14 за виключенням повернутих власникові ОСОБА_34 (32303 доларів СІЛА, 10105 Євро, 92732 гривень), які передані на відповідальне збереження до Харківського ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк», - після набрання вироком законної сили конфіскувати в дохід держави;
- два жіночих годинника «Daniel Wellington», жіночий ланцюжок з металу жовтого кольору, жіночі сережки з металу жовтого кольору в коробочці для ювелірних виробів, які були вилучені в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_15 , - після набрання вироком законної сили конфіскувати в дохід держави;
- речі та документи, вилучені під час затримання обвинуваченого ОСОБА_15 : флеш носій чорного кольору; флеш носій срібного кольору; пістолет ПМР КІВГ 3932К із магазином до нього та набоями 9 мм (кулі гумові) кількості 4 шт.; газовий балон дратівливої дії «ТЕРЕН 4M»; мобільний телефон чорного кольору «NOMI» на сім карти із батареєю та сім картою оператора мобільного зв`язку Київстар № НОМЕР_4 ; мобільний телефон білого кольору «Samsung» із батареєю та сім картою оператора мобільного зв`язку Київстар № НОМЕР_4 , зарядний пристрій чорного кольору, навушники білого кольору, сумку шкіряну на плече чорного кольору, чорне портмоне, - після набрання вироком законної сили конфіскувати в дохід держави;
- грошові кошти 14777 гривень та 32 долара США, вилучені під час затримання обвинуваченого ОСОБА_15 та передані на відповідальне збереження до Харківського ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк», - після набрання вироком законної сили конфіскувати в дохід держави;
- речі та документи,вилучені під час затримання обвинуваченого ОСОБА_15 : довідку з банку«Аваль»; дозвіл на зброю на ім`я ОСОБА_15 №1696; картку-замісник№75; ключ чорного кольору у кількості 3 шт.; портмоне чорного кольоруіз водійським посвідченням на ім`я ОСОБА_15 ; портмоне чорного кольору із паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_15 та копії ІНН наім`я ОСОБА_15 у кількості 2 шт.; картку банку «Ренесанс Кредит» №5365; - після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_15 ;
- посвідчення працівника ГУ НП в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_15 №ДНП НОМЕР_5 із спеціальним жетоном № НОМЕР_6 - після набрання вироком законної сили знищити.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що зазначений вирок підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотними порушеними вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам засуджених в порядку п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України.
Вважає, що при призначенні ОСОБА_14 та ОСОБА_15 покарання судом першої інстанції не дотримано зазначених принципів справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, не достатньо враховано, що засуджені вину свою не визнали, у скоєних злочинах не покаялись, заподіяну шкоду потерпілим не відшкодували.
Крім того судом не враховано, що обвинувачені своїми злочинними діями посягають не тільки на суспільні відносини у сфері службової діяльності та охорони права власності громадян, а взагалі підривають віру громадян України до поліції, як правоохоронного органу, на який покладено захист цих самих громадян від протиправних злочинних посягань.
Рішенням щодо призначення ОСОБА_14 та ОСОБА_15 такого м`якого покарання за вчинені ними кримінальні правопорушення суд нівелює і таку мету покарання, як попередження вчинення злочинів іншими особами. Відтак, покарання, призначене судом першої інстанції обвинуваченим за вчинення ними інкримінованих кримінальних правопорушень є явно несправедливим через м`якість, і отже, не відповідає ступеню тяжкості злочинів та особам засуджених.
Крім того, прокурор вказує, що суд дійшов висновку, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано достатніх доказів, які беззаперечно доводять вчинення ОСОБА_14 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, а тому він підлягає виправданню за пред`явленим обвинуваченням за цими епізодами. Цей висновок суду, на думку апелянта, не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.
Покази потерпілої ОСОБА_18 та свідка ОСОБА_35 є прямими доказами, а покази потерпілого ОСОБА_17 та свідка ОСОБА_24 непрямими доказами вчинення ОСОБА_14 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. Зазначені докази спростовують висновок суду про те, що жоден з допитаних свідків не підтвердив отримання 03.06.2016, 16.06.2016 та 08.07.2016 обвинуваченим ОСОБА_14 неправомірної вигоди на загальну суму 35 000 гривень, а тому цей висновок суду не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. Прокурор зазначає, що незважаючи на невизнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_14 , його вина в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, підтверджуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, а саме показами потерпілої ОСОБА_18 , потерпілого ОСОБА_17 , свідка ОСОБА_35 та свідка ОСОБА_24 , а тому суд апеляційної інстанції має визнати ОСОБА_14 винним у вчиненні зазначеного злочину.
Крім того, прокурор зауважує, що суд у мотивувальній частині вироку зробив висновок про порушення порядку затримання ОСОБА_14 та ОСОБА_15 без ухвали слідчого судді, оскільки пройшов значний проміжок часу між вчиненням кримінального правопорушення і затриманням обвинувачених та відсутності потреби у органа досудового розслідування діяти саме таким чином. Зазначений висновок суду, на думку апелянта, не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та підлягає видаленню з мотивувальної частині вироку з наступних підстав.
Так, у мотивувальній частині рішень Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.04.2017 по справі №646/2603/17 та апеляційного суду Харківської області від 29.05.2017 по справі 646/2603/17 дана оцінка протоколам затримання в порядку ст.208 КПК України обвинувачених ОСОБА_36 та ОСОБА_15 , тобто сторона захисту під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою подала скарги щодо незаконного затримання та звільнення обвинувачених, проте обвинувачені звільнені з-під варти не були, як це передбачено ст.206 КПК України, а на вказівку суду щодо проведення перевірки прокуратурою Харківської області щодо законності затримання вказаних обвинувачених в порядку ст. 208 КПК України, така перевірка була проведена, та на адресу суду було направлено лист, що під час проведення перевірки порушень встановлено не було. Окрім цього, було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб з часу саме затримання (06.04.2017) обвинувачених в порядку ст.208 КПК України. У подальшому вказаний запобіжний захід ще неодноразово продовжувався за рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова та перевірявся апеляційним судом Харківської області під час досудового розслідування.
Також 04.10.2017 прокуратурою Дніпропетровської області за заявами ОСОБА_14 та ОСОБА_15 було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001235 за ч.1 ст. 365 КК України, за №0001237 за ч.1 ст. 371 КК України, №0001238 за ч.1 ст. 374 КК України. 26.01.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_15 було внесено відомості за №0000061 за ч.1 ст. 371 КК України. Всі зазначені кримінальні провадження 06.09.2018 були об`єднані в одне кримінальне провадження №0001235, під час розслідування якого було перевірено в тому числі і доводи ОСОБА_14 та ОСОБА_15 щодо їх незаконного затримання в порядку ст. 208 КПК України. За наслідками досудового розслідування 31.03.2019 кримінальне провадження №0001235 закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях слідчих прокуратури Харківської області та працівників УВБ в Дніпропетровській області кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 365, ч.1 ст. 374, ч.1 ст. 371 КК України. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.10.2019 відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_13 в інтересах ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на постанову слідчого в ОВС першого слідчого відділу СУ прокуратури Дніпропетровської області від 31.03.2019 року про закриття кримінального провадження №0001235.Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду від 18.12.2019 апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_13 в інтересах ОСОБА_14 та ОСОБА_15 залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду від 24.10.2019 - без змін.
При цьому суди зазначили, що вимоги норм закону слідчим при винесені оскаржуваної постанови порушені не були, а прийняте ним рішення обґрунтовано належним чином, оскільки винесено за результатами здійснення досудового розслідування, в ході якого було проведено повну та всебічну перевірку фактів, які стосувалися обставин, викладених у заявах засуджених ОСОБА_14 та ОСОБА_15

- представник Державної казначейської служби України ОСОБА_16 просить скасувати вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2021 року в частині стягнення з Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_17 22 610 721,60 грн. в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням майнової шкоди та 100 000 грн. в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди та стягнення з Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_18 19 570 760,70 грн. в рахунок відшкодування кримінальним правопорушенням майнової шкоди та 100 000 грн. в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди.
Постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні цивільних позовів потерпілих в рамках кримінального провадження в повному обсязі.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що Державна казначейська служба України не погоджується з вказаним вироком в частині задоволення позовних вимог, вважає його постановленим з порушенням норм матеріального права та таким, що підлягає скасуванню.
Зазначає, що шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною 1 статті 1176 ЦК країни, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Виключно ці обставини є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
За відсутності підстав для застосування частини 1 статті 1176 ЦК України, відповідно до частини 6 статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами така шкода відшкодовується на загальних підставах, які передбачені нормами статей 1166-1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Проте, суд помилково дійшов висновку про необхідність відшкодування такої шкоди на підставі статей 1173-1174 ЦК України, тобто як шкоди, завданої органом державної влади, його посадовими та службовими особами.
Разом з цим, статтею 1174 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень відшкодовується державою або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Посадовими особами, про яких йдеться в статті 1174 ЦК України, є не будь-які працівники державних органів та органів місцевого самоврядування, а лише ті, які віднесені до категорії посадових осіб, визначених Законом України Про державну службу та Законом України Про місцеве самоврядування.Як зазначає апелянт, на час скоєння злочину ОСОБА_14 та ОСОБА_15 були співробітниками поліції, мали спеціальне звання, керувалися у свої роботі Законом України Про Національну поліцію але не підпадали під дію Закону України Про державну службу.
Також апелянт вказує, що статтею 19 Закону України Про Національну поліцію встановлено, що держава відшкодовує шкоду, завдану рішеннями, діями або бездіяльністю органу, підрозділу поліції або поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень. Але під час подій, що мали місце 06 травня 2016 року, обвинувачені ОСОБА_14 та ОСОБА_15 поводилися як злочинці, а не як представники органу влади в ходіреалізації своїх процесуальних повноважень, оскільки предметом кримінальної справи №646/7414/17 є кримінальні правопорушення, передбачені статтями 186-187 України, тобто грабіж та розбій, що не входить до кола повноважень поліцейських та інших посадових і службових осіб.
Крім того, звертає увагу апелянт і на відсутність у вироку мотивування в частині стягнення моральної шкоди, оскільки жодних розрахунків для визначення розміру моральної шкоди та доказів її заподіяння судом не наведено.
А також зазначає, що в результаті скоєного злочину обвинувачені збагатилися на загальну суму 42 181 482,00 грн. Вироком же суду конфісковано в дохід держави малоцінні особисті речі обвинувачених, грошові кошти на загальну суму близько 200 000 гривень та земельну ділянку за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район. При цьому судом відмовлено в задоволені клопотання прокурора про призначення спеціальної конфіскації майна, придбаного за рахунок коштів, одержаних внаслідок вчинення кримінального правопорушення, поклавши таким чином тягар матеріальної відповідальності на Державний бюджет України, хоча нанесення матеріальної шкоди потерпілим відбувалося поза межами виконання своїх службових обов`язків обвинуваченими.
За встановлених судом фактичних обставин, на думку апелянта, засуджені ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , будучи обізнаними про місце знаходження викраденого майна, з метою власного збагачення нанесли матеріальну шкоду потерпілим. Таким чином, дії засуджених ніяк не співпадають з виконанням ними своїх службових обов`язків, а у відповідності до ст.. 1177 ЦК України шкода має відшкодовуватись саме засудженими особами, а не державою, тому правові підстави для покладення матеріальної відповідальності на Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області та Державну казначейську службу України за наслідками вчинення засудженими злочину відсутні.
- захисники ОСОБА_12 і ОСОБА_13 в інтересах обвинувачених ОСОБА_14 і ОСОБА_15 просять вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.09.2021 року скасувати повністю.
Кримінальне провадження №0002964 від 20.10.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.365, ч.3 ст.186, ч.4 ст.187, ч. 3 ст. 368 КК України та ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.365, ч.3 ст.186, ч.4 ст.187 КК України закрити на підставі п.3 ч. 1 ст.284 КПК України.
Відмовити у задоволенні цивільного позову ОСОБА_18 до ОСОБА_15 та ОСОБА_14 в повній мірі.
Відмовити у задоволенні цивільного позову ОСОБА_17 до ОСОБА_15 та ОСОБА_14 в повній мірі.
Скасувати арешт, накладений ухвалою Червонозаводського районного суду м Харкова від 21.07.2017 року (справа № 646/2008/17, провадження № 1 кс/646/3657/17) на майно, яке належить ОСОБА_37 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 844 від 19.09.2016 року, посвідчених приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_38 та договору купівлі-продажу земельної ділянки № 84 від 19.09.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_38 , а саме: домоволодіння за адресою: АДРЕСА_10 , та земельну ділянку (кадастровий №:03:161:0010) за адресою: АДРЕСА_10 площею 0,0709 га.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова (справа № 646/2175/17, провадження № 1-кс/646/1754/2017) від 24.03.2017 року на майно, яке належить ОСОБА_32 , а саме на автомобіль Тойота Камри (д.н.з. НОМЕР_1 , НОМЕР_7 , 2016 року випуску).
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова (справа № 646/2175/17, провадження № 1-кс/646/1758/2017) від 24.03.2017 року на майно, яке належить ОСОБА_14 , а саме земельна ділянка кадастровий номер :06:010:5264 за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, селищна рада Вузівська.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова (справа № 646/2175/17, провадження № 1-кс/646/1750/2017) від 24.03.2017 року на майно, яке належить ОСОБА_30 , а саме квартира за адресою: АДРЕСА_9 .
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова (справа № 646/2175/17, провадження № 1-кс/646/1913/2017) від 31.03.2017 року на майно, яке належить ОСОБА_39 , а саме автомобіль БМВ 328і, д.н.з. НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , 2014 року випуску.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова (справа № 646/2175/17, провадження № 1-кс/646/1913/2017) від 24.03.2017 року на майно, яке належить ОСОБА_39 , а саме автомобіль БМВ 328і, д.н.з. НОМЕР_10 , НОМЕР_9 , 2014 року випуску.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова (справа № 646/2175/17, провадження № 1-кс/646/1755/2017) від 24.03.2017 року на майно, яке належить ОСОБА_40 , а саме автомобіль Ніссан Кашкай, д.н.з. НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , 2010 року випуску.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова (справа № 646/2175/17, провадження № 1-кс/646/1751/2017) від 24.03.2017 року на майно, яке належить ОСОБА_41 , а саме автомобіль Хюндай Асент, д.н.з. НОМЕР_13 , НОМЕР_14 .
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова (справа № 646/2175/17, провадження № 1-кс/646/1757/2017) від 24.03.2017 року на майно, яке належить ОСОБА_42 , а саме автомобіль Тойота Камрі, д.н.з. НОМЕР_15 , НОМЕР_16 , 2008 року випуску.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова (справа № 646/2175/17, провадження № 1-кс/646/2147/2017) від 24.04.2017 року на майно, яке належить ОСОБА_43 , а саме автомобіль AUDIQ5, д.н.з. НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , 2013 року випуску.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова (справа № 646/2175/17, провадження № 1-кс/646/1752/2017) від 24.03.2017 року на майно, яке належить ОСОБА_40 , а саме земельна ділянка кадастровий номер :02:309:0016 за адресою: АДРЕСА_12 .
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова (справа № 646/2175/17, провадження № 1-кс/646/2165/2017) від 14.04.2017 року на майно, яке належить ОСОБА_40 , а саме житловий будинок за адресою: АДРЕСА_12 .
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова (справа № 646/2175/17, провадження № 1-кс/646/1756/2017) від 24.03.2017 року на майно, яке належить ОСОБА_40 , а саме земельна ділянка кадастровий номер :02:309:0012 за адресою: АДРЕСА_12 та домоволодіння за адресою АДРЕСА_12 .
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова (справа № 646/2175/17, провадження № 1-кс/646/2132/2017) від 13.04.2017 року на майно, яке належить ОСОБА_26 , а саме квартира за адресою: АДРЕСА_13 .
Повернути вилучені під час обшуку грошові кошти, що належать ОСОБА_34 у розмірі - 5715 (п`ять тисяч сімсот п`ятнадцять) доларів США та 1670 (тисячу шістсот сімдесят) євро у відповідності до вимог ухвали слідчого судді Червнозаводського районного суду м. Харкова від 14 червня 2017 року.
Речі, документи, грошові цінності, що визнано речовими доказами - повернути власникам.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначають, що оскаржуваний вирок вважають незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, а кримінальне провадження підлягає закриттю через необ`єктивність та однобічність судового розгляду, порушення підслідності на досудовому розслідуванні, недопустимість зібраних в такий спосіб доказів та всього досудового розслідування.
Зазначають, що 20.10.2016 року після внесення відомостей за ст.187 КК України (підслідність національної поліції, місце злочину - м. Павлоград Дніпропетровської області) до ЄРДР заступником Генерального прокурора ОСОБА_44 заступник начальника наглядового відділу ГПУ прокурор ОСОБА_45 копією своєї постанови доручив проводити досудове розслідування за заявою Зарянської, Зайця та Дрінгової від 20.10.2016 року прокуратурі Харківської області.
Суд залишив поза увагою те, що ст.187 КК України, яка була первісно зареєстрована у ГПУ 20.10.2016р. в ЄРДР, підслідна згідно ст.216 КПК України Національній поліції, а не органам прокуратури. Даним обставинам судом належна оцінка надана не була, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та Конституції України.
Передумовою реалізації прокурором передбачених ч. 5 ст. 36 КПК повноважень має бути здійснення відповідним органом, визначеним у ст.216 КПК, досудового розслідування у кримінальному провадженні та встановлення за наслідками такого розслідування його неефективності. Разом із тим, в даному випадку кримінальне провадження, розпочате за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК, в порушення приписів ч. 7 ст. 214 КПК, не передавалось з дотриманням правил підслідності слідчим органам Національної поліції для здійснення досудового розслідування. Тому передбачених ч. 5 ст. 36 КПК підстав доручати здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні іншому органу, ніж той, що прямо визначений у ст. 216 КПК, у прокурора не було. Тому зазначена постанова суб`єктивна та передчасна, не передбачена нормами КПК України, тобто прокурор ОСОБА_45 , підписуючи таку постанову, діяв у позапроцесуальний спосіб.
Вказують апелянти й на те, що матеріали кримінального провадження та судового провадження не містять процесуального документа від ОСОБА_44 як особи, яка прийняла до свого провадження щодо надання повноважень в порядку ст.37 КПК прокурору ОСОБА_46 для зміни територіальної підслідності на м. Харків. Таким чином, заступник начальника відділу ГПУ ОСОБА_47 не набув процесуальних повноважень для визначення підслідності у даному кримінальному провадженні. А досудове розслідування у даному провадженні було незаконно доручено прокуратурі Харківської області на підставі ксерокопії постанови заступника начальника відділу ГПУ ОСОБА_45 про доручення проведення досудового розслідування слідчому управлінню прокуратури Харківської області від 20.10.2016 року. Втім, суд дійшов хибного висновку про не обов`язковість наявності оригіналу постанови прокурора ОСОБА_45 про доручення проведення досудового розслідування від 20.10.2016р. в матеріалах кримінального провадження, хоча на етапі відкриття матеріалів кримінального провадження стороною обвинувачення були відкриті матеріали у кількості 15 томів, зокрема, і фотокопія постанови від 20.10.2016 року, тобто, стороною обвинувачення не було відкрито оригінал даного документу.
Апелянти вважають, що складання у не передбачений кримінальним процесуальним законом дубліката процесуального рішення це засіб прокурора уникнути виправдувального вироку. Так, стороною обвинувачення під час судового розгляду було надано другий примірник постанови про доручення проведення досудового розслідування слідчому управлінню прокуратури Харківської області за підписом заступника начальника відділу ОСОБА_47 від 20.10.2016р.
На думку захисту, прокуратурою задньою датою було створено другий примірник постанови, який не є дублікатом та не передбачений КПК України як такий, а при візуальному огляді вбачається, що підпис від імені прокурора ОСОБА_48 зроблено за допомогою факсимільного/технічного підпису, який не передбачено для підписання процесуальних документів органами прокуратури. У правому верхньому куті другого примірника постанови міститься запис «до К/П», тобто до кримінального провадження, але в матеріалах кримінального провадження ані постанова від 20.10.2016 року, ані її нібито другий примірник не містились, і не міститься копія другого примірника, що вказує на відсутність первісного дозвільного документу для прокуратури Харківської області, що б давало законні підстави для початку досудового розслідування відносно ОСОБА_15 та ОСОБА_14 . Даний другий примірник постанови прокурора ОСОБА_45 від 20.10.2016р. зроблений після закінчення стадії досудового слідства, так як ГПУ (лист від 06.05.2019р.) та прокуратура Харківської області (лист від 15.11.2019р. №15/3-956-16) відповідними листами на адвокатські запити пояснили, що оригіналів постанов від 20.10.2016р. про доручення проведення досудового розслідування за підписом ОСОБА_48 не мають та про будь-які другі примірники невказано, з посиланням на те, що всі документи кримінального провадження знаходяться у Павлоградському міськрайонному суді Дніпропетровської області. Стороні захисту не відомо, де перебував цей другий примірник постанови ГПУ від 20.10.2016р., але достовірно відомо, що не в матеріалах кримінального провадження та не на його підставі прокуратура Харківської області проводила досудове розслідування щодо ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , а супровідний лист від 21.10.2016р. №17/7-901вих-16 за підписом заступника начальника ГСУ ГПУ ОСОБА_49 про направлення 1-го тому кримінального провадження до прокуратури Харківської області в його оригіналі відсутній в матеріалах кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_15 та ОСОБА_14 . Наведене, на думку захисту, мало б процесуальним наслідком визнання судом недопустимими доказів, які зібрані не компетентним органом досудового розслідування, але суд розглянув обвинувальний акт, який складений та підписаний неуповноваженою особою неуповноваженої прокуратури Харківської області та ухвалив незаконний вирок.
Також апелянти звертають увагу, що всупереч вимогам КПК, не маючи оригіналу вищевказаної постанови прокурора ГПУ ОСОБА_45 від 20.10.2016р., заступником прокурора Харківської області ОСОБА_50 було винесено постанову про призначення групи прокурорів від 31.10.2016 року у кримінальному провадженні №0002964 від 20.10.2016 року. Постанова ж начальника першого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_51 від 29.11.2016 року про призначення слідчої групи (у тому числі слідчого ОСОБА_52 ) стосується іншого кримінального провадження, так як в описовій, мотивувальній та резолютивній її частинах тричі вказаний інший номер кримінального провадження - №0002964. Тобто прокуратура Харківської області не тільки незаконно розпочала досудове розслідування, але й призначила групу слідчих у іншому кримінальному провадженні. Натомість постанова прокуратури Харківської області про призначення слідчої групи у кримінальному провадженні №0002964 від 20.10.2016р. щодо ОСОБА_15 та ОСОБА_14 в матеріалах провадження відсутня та в порядку ст.290 КПК стороні захисту не відкривалась. Тобто всі слідчі та процесуальні дії для подальшого обвинувачення ОСОБА_15 та ОСОБА_14 здійснювались як неуповноваженими працівниками прокуратури Харківської області, так і неуповноваженими працівниками оперативних підрозділів, так як отримували доручення саме від некомпетентних слідчих та прокурорів прокуратури Харківської області. А документи, які долучив прокурор, є похідними від перелічених та є недопустимими доказами у розумінні п.2 ч.3 ст.87 КПК, яка передбачає, що: «недопустимими є також докази, що були отриманні після початку кримінального провадження шляхом реалізації органом досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом».
Вказують адвокати і на те, що хоча судом у вироку й визнано незаконність затримання ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , які проведені прокуратурою Харківської області без ухвал слідчих суддів в порушення вимог ч.1 ст.207, ст.208 КПК, але безпідставно не визнано як наслідок незаконність набуття статусів підозрюваних з моменту затримання, вручення повідомлення про підозру у затриманому стані, обрання запобіжного заходу у затриманому стані та недопустимість отриманих доказів у подальшому, починаючи із затримання, що не відповідає практики ЄСПЛ щодо застосування плодів отруєного дерева.
Посилаються апелянти також і на те, що повідомлення обвинуваченим ОСОБА_14 та ОСОБА_15 за всіма пунктами обвинувачення було проведено з грубими порушеннями КПК та Конституції України, у зв`язку з тим, що, по-перше, письмова підозра обвинуваченим була вручена у зв`язку з їх затриманням без ухвали слідчого судді. По-друге,щодо обох обвинувачених під час вручення письмової підозри було грубо порушено право на захист, оскільки підозру в особливо тяжкому злочині ОСОБА_14 та ОСОБА_15 було вручено без участі захисника, хоча в письмових підозрах обвинувачених зазначено, що вони бажали мати своїх захисників, тобто ОСОБА_14 вимагав присутності захисника ОСОБА_53 , ОСОБА_15 вимагав присутності захисників ОСОБА_54 та ОСОБА_55 . По-третє,можливо якщо б слідчий ОСОБА_56 дійсно роз`яснив підозрюваним на той момент ОСОБА_14 та ОСОБА_15 про їх права, передбачені КПК, а не обмежився врученной пам`яток, то ті права які там зазначені були належним чином забезпечені. Тобто, в даному випадку вказуємо на грубе порушення вимог ч. 2 ст. 276 КПК, тобто не роз`яснення прав підозрюваного та суті обвинувачення. По-четверте,окремо відносно обвинуваченого ОСОБА_14 існує порушення часу вчинення процесуальної дії, оскільки, як відображено у письмовому повідомленні про підозру, її було вручено 07.04.2017 року о 01 год. 22 хв., тобто, порушення процесуального закону всупереч вимогам ч. 4 ст. 223 КПК про заборону вчинення процесуальних дій в нічний час (з 22 год. до 06 години).
Крім того, сторона захисту вказує, що суд, розглядаючи версію слідства щодо визнання ОСОБА_14 та ОСОБА_15 винними за ч.4 ст. 187 КК України, таких складових правопорушення, що свідчили б про скоєння злочину поза розумним сумнівом не встановив, однак зробив безпідставний висновок про винуватість обвинувачених.
Так, потерпілими у даному провадженні визначено ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 . Однак, безпосередньо потерпілими, щодо яких ніби-то вчинялись дії насильницького характеру з метою заволодіння коштами, були ОСОБА_29 та ОСОБА_21 також щодо упередженості показань потерпілих стороною захисту було заявлено на судовому слідстві, однак суд не надав належної оцінки цим доводам та відхилив їх, оскільки ніби-то засудження ОСОБА_20 за крадіжку було здійснено до винесення вироку у розглядаємій справі, а ОСОБА_21 взагалі не був засуджений. Однак, саме на цьому сторона захисту і наголошувала, що потерпілі були зацікавлені надавати необхідні свідчення, які б відповідали зібраним досудовим слідством доказам, а призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі ОСОБА_20 за тяжкий злочин тому підтвердження.
Крім того, сторона захисту вказувала, що ОСОБА_29 не б засуджений за вчинення іншого очевидного злочину, а саме носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської) бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу (ч. 1 ст. 263 КК України). Це підтверджено матеріалами справи та показами окремих свідків, що місцезнаходження ОСОБА_20 було встановлено, коли його машину було зупинено, після чого він сховався, а в машині знайшли боєприпаси та зброю. Однак, згодом це провадження так і залишилось не завершеним.
Іншим доводом, якому не було надано оцінку судом, є той факт, що майно, яке було предметом злочину за ст. 187 КК, та яким ніби-то заволоділи обвинувачені, не належало ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , однак злочин все одно було кваліфіковано як особливо тяжкий через суму заявленої шкоди, яка ані ОСОБА_20 , ані ОСОБА_21 не заявлялась.
Більш того, в обхід норм КПК, суд не надає оцінку допустимості як доказу висновку експерта №8989 від 19.12.2017 року, який було надано представником потерпілих як доказ завданої шкоди разом із вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, тобто доказ у даному кримінальному провадженні. Суд лише наводить довод, що оцінку вказаному висновку було надано в рамках справи по засудженню ОСОБА_20 за крадіжку, що відображено у зазначеному вироку. Однак, стороною захисту наголошувалось, що докази в рамках іншого кримінального провадження не мають наперед встановленої сили в рамках цього кримінального провадження та повинні бути досліджені на предмет допустимості. Зокрема, із вироку вбачається, що суд вважає вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2018 року та висновок експерта, наведений під час розгляду справи щодо обвинувачення ОСОБА_20 за крадіжку (ч. 5 ст. 185 КК), преюдиційним у даному кримінальному провадженні та таким, що встановлює наявність грошових коштів та ювелірних виробів, однак, у постанові від 26.01.2021 року у справі №127/25394/18 Касаційний кримінальний суд Верховного Суду дійшов висновку, що докази, здобуті в рамках іншого кримінального провадження (до того ж, щодо іншої особи), з яким провадження щодо обвинуваченого не об`єднувалось та не виділялося з нього, є недопустимими та не можуть бути використані з метою доведення вини особи.
Так, 30.07.2021 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області своєю ухвалою задовольнив клопотання прокурора, надавши йому тимчасовий доступ до документів судової справи №646/7414/17,яка, нібито, знаходяться у володінні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, а саме: висновку товарознавчої експертизи №8989 від 19.12.2017 року ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» та вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.04.2018 року. Але справа № 646/7414/17знаходиться у володінні Павлоградського міськрайонного суду, а матеріали виїмки висновку товарознавчої експертизи №8989 від 19.12.2017 року ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» та вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.04.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_57 знаходились у матеріалах судової справи №175/4595/17-ц,яка знаходиться у провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.Таким чином, на думку апелянтів, вищевказаний висновок експерта був отриманий прокурором у не процесуальний спосіб. Разом з цим, в своєму вироку суд визнає недопустимим доказом висновок експерта №8988 від 18.12.2017 року ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» щодо вартості ювелірних виробів у даному кримінальному провадженні, оскільки даний висновок був отриманий з порушенням процедури, не у відповідності до норм КПК України. При цьому, суд відмітив, що він є аналогічним до того, що був долучений у матеріали судової справи за обвинуваченням ОСОБА_20 за ч.5 ст. 185 КК України. Таким чином, фактично висновки суду з цього питання є суперечливими, адже те, що суд мав змогу дослідити безпосередньо, визнано ним недопустимим доказом, а те, що судом фактично не досліджувалось, а було досліджено в іншому провадженні як доказ щодо обвинувачення іншої особи, було сприйнято як належний доказ у даному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .
Щодо часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення суд, на думку сторони захисту, лише цитує обвинувачення досудового органу та жодним чином не зазначає, якими доказами підтверджено розбійний напад із застосуванням зброї щодо ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , зокрема, заволодіння коштами у сумі 1 420 000 доларів США, 156 000 євро, золотих виробів з дорогоцінним камінням на суму 200 000 доларів США. Крім того, жодним належним доказом не доведено взагалі наявність вищевказаних грошових коштів та ювелірних виробів, зокрема, їх приналежність іншим потерпілим ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Кошти, які зазначали в податкових деклараціях ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , як зароблені за останні десять років, є не доходами, а оборотними коштами їх фірм, і все одно менше сум, заявлених у цивільних позовах. Суд встановлює наявність подій, на які вказують потерпілі ОСОБА_58 та ОСОБА_21 , посилаючись на їх показання, однак жодного матеріального доказу, який би підтвердив надані потерпілими показання, у справі не зібрано. Не встановлено зброю, якою ніби-то погрожували обвинувачені, не встановлено грошові кошти, не встановлено ювелірні вироби. Не встановлено належними та допустимими доказами час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, коло осіб, наявність предмету злочину. На стадії досудового розслідування особи ОСОБА_29 та ОСОБА_21 були визнані потерпілими та протягом всього досудового розслідування та судового слідства брали участь саме як потерпілі. Однак, на думку захисту, вказані особи не мали право на визнання їх потерпілими, оскільки в диспозиції статті зазначено, що об`єктом посягання є життя та здоров`я особи, на яку здійснено напад, та зокрема щодо майна яке їй належить, однак майно, на яке ніби-то було здійснено посягання, не належало потерпілим ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , тобто в цій частині судом зроблено не відповідний обставинам справи висновок.Крім того, сторона захисту зазначала, що ОСОБА_18 та ОСОБА_17 в даному кримінальному провадженні також статусу потерпілих не набули, адже останніми не доведено приналежність їм викрадених коштів, натомість іншим судовим рішенням (вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.04.2018 року відносно ОСОБА_20 ) вже встановлено винну особу за вчинення крадіжки та всі матеріальні збитки, понесені потерпілими у вказаному провадженні, також покладені на нього. Вимоги потерпілих ОСОБА_18 та ОСОБА_17 до обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_15 є безпідставними, оскільки грошовими коштами та ювелірними виробами заволодів ОСОБА_29 , що підтверджено зазначеним вироком суду. Ані ОСОБА_29 , ані ОСОБА_21 не набули у встановленому законом порядку прав власності на грошові кошти та ювелірні вироби, якими згідно вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.04.2018р. (справа № 175/4595/17) таємно заволодів ОСОБА_29 .
Також захист зауважує, що для встановлення вини ОСОБА_15 та ОСОБА_14 за ч.3 ст. 186 КК України за стандартом «поза розумним сумнівом» судом повинно було бути достовірно встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами наявність ознак у їх сукупності, натомість, суд розглядаючи версію слідства таких складових правопорушення, що свідчили б про скоєння злочину поза розумним сумнівом не встановив, однак, зробив безпідставний висновок про винуватість обвинувачених, фактично послався на докази, які є недопустимими, про що заявлено стороною захисту, а належної оцінки судом щодо доводів захисту не наведено. Крім цього, судом не встановлено речових доказів, які б могли підтвердити показання свідка ОСОБА_59 , показання якої є суперечливими. Так само судом достеменно не було встановлено, що саме обвинувачені скоїли вказаний злочин, оскільки телефони в них не були, доказів того, що вони в них були, також не встановлені, таким чином жодних речових доказів, що свідчили б про скоєння злочину саме ОСОБА_14 та ОСОБА_15 слідством не встановлено, як не встановлено і корисливого мотиву, що зокрема міг бути виражений у збуті або користуванні викраденим майном.
Що ж стосується доведеності вини ОСОБА_15 та ОСОБА_14 за ч.3 ст. 365 КК України, то адвокати останніх вказують, що в матеріалах справи не зібрано належних доказів наявності кайданок у обвинувачених, як немає належних експертиз застосування кайданок до потерпілих. У вироку судом не оцінено жодного речового доказу, який міг би підтвердити надані потерпілими показання. Судом зроблено висновок про існування цих подій на підставі отриманих аналізів телефонних зв`язків, які є недопустимими доказами, але суд, ігноруючи це, все одно прийняв їх до уваги.
Захист вважає, що ОСОБА_14 не здійснював жодних дій, що виходять за межі його повноважень, зокрема, не проводив розшукових дій, що потребують попереднього погодження, або отримання ухвали слідчого судді. Зокрема, він здійснював практичну допомогу шляхом опитування осіб, що могли бачити або знати зниклу особу, відвідував можливі місця перебування (ресторани, казино, бані, приватний сектор для розшуку автомобіля, на якому зник ОСОБА_29 ).Так само досудовим розслідуванням належними і допустимим доказами не встановлено тяжкі наслідки, які є обов`язковою ознакою складу правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України.Відсутні в провадженні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_14 або ОСОБА_15 разом здійснювали насильницькі дії відносно ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , здійснювали грабіж належного їм майна за місцем мешкання свідка ОСОБА_60 та зокрема, заволоділи грошовими коштами та ювелірними виробами на значну суму коштів, мобільними телефонами. На вказані події вказують лише покази потерпілих ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , свідка ОСОБА_28 , які за відсутності інших належних доказів не можуть ставитись в основу обвинувачення.Іншими словами, за відсутності належних доказів набуття обвинуваченими грошових коштів, ювелірних виробів, на які вказують потерпілі, відсутня й кваліфікаційна ознака завдання тяжких наслідків, а отже, відсутнй і склад кримінального правопорушення.
Дії ж ОСОБА_15 взагалі в даному випадку не мали місце, оскільки розшуком ОСОБА_20 останній не займався.
Окремо апелянти зазначають, що за вказаними подіями ГУНП України в Дніпропетровській області було призначено службове розслідування за результатами якого прийнято наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_15 та ОСОБА_19 та застосування стягнення у вигляді звільнення зі служби. Вказаний наказ ГУ НПУ в Дніпропетровській області було оскаржено адміністративного суду, в результаті постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.07.2021 року було поновлено на посаді ОСОБА_14 , а постановою Третього апеляційного адміністративною суду від 04.08.2021 року на посаді поновлено ОСОБА_15 .В своїх рішеннях суди дійшли висновку, що в діях останніх не доведено ознак порушення службової дисципліни, тобто останні діяли в спосіб, передбачений законодавством.Таким чином, в цій частині обвинувачення судом першої інстанції також зроблено висновки, що ні відповідають фактичним обставинам справи.
Крім того, як убачається з поданої апеляції, в протоколі затримання ОСОБА_15 містяться відомості про особистий обшук, під час якого було вилучено майно ОСОБА_15 . Перелічені речі та документи, які визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, були арештовані ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.05.2017 року, тобто через 39 днів після вилучення їх під час особистого обшуку ОСОБА_15 , а вилучений та визнаний речовим доказом пістолет ПМР КІВГ 3932К взагалі був придбаний пізніше, ніж інкриміновані обвинуваченим події, що підтверджується вилученим дозволом на придбання такої зброї. Також роздруківка з вилученої під час обшуку флешки була отримана у не процесуальний спосіб, адже огляд флеш-носіїв, а саме вміст інформації на цих флеш носіях не було зафіксовано в проколі слідчої дії, а дописка у протоколі не є належним оглядом вмісту флеш-носія, оскільки дозволяє сумніватись у тому, що там знаходилась саме ця інформація. Також, піддається сумніву, що саме за флеш-носій було вилучено у обвинуваченого, а який було оглянуто, адже його ідентифікуючі ознаки не визначені ані в протоколі затриманнята особистого обшуку, ані в протоколі огляду. Окрім цього, сторона захисту вбачає фальсифікації в діях органу досудового слідства, оскільки немає технічної можливості копіювати відомості про осіб з бази «Армор» на будь-який флеш-носій. Більш того, під час судового розгляду не було досліджено вказаний речовий доказ, як і вміст вилучених флеш-носіїв.
Під час затримання ОСОБА_14 вилучено майно, яке не має відношення до обставин, події кримінального правопорушення та не містять слідів злочину, не є знаряддям вчинення злочину, тобто їх вилучення в якості речових доказів є безпідставним і необгрунтованим. Вказані предмети були вилучені в результаті незаконних слідчих дій, незаконного затримання ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , не були досліджені безпосередньо судом та сторонами, а тому такі докази є недопустимими та повинні бути повернені власнику. Однак, судом на не встановлених у вироку підставах зроблено висновок про конфіскацію двох жіночих годинників DanielWellington, жіночого ланцюжка з металу жовтого кольору, жіночих сережок з металу жовтого кольору в коробочці для ювелірних виробів, які були вилучені в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_15 .При цьому, судом не наведено належних висновків та доводів щодо необхідності конфіскації такого майна, вказане майно не було оглянуто безпосередньо судом як доказ, не було предметом слідчих дій на досудовому слідстві та в суді. Тобто, судом достеменно не встановлено, що вказані предмети є або предметом злочину або набуті в результаті злочину, але суд дійшов необґрунтованих висновків та незаконно конфіскував вказане майно.
Також у вироку суду надана невірна оцінка клопотанню про повернення тимчасово вилученого майна, яке було вилучено під час обшуку 06.04.2017 року за адресою АДРЕСА_14 , що належить ОСОБА_34 , дядьку ОСОБА_19 .Від ОСОБА_34 надійшло клопотання про повернення всієї суми вилучених коштів, як особистих, що не мають відношення до кримінального провадження.Однак, не зважаючи на доводи ОСОБА_34 , вказані грошові кошти постановою слідчого від 13 травня 2017 року визнано речовими доказами.14 червня 2017 року ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова було задоволено скаргу ОСОБА_34 та зобов`язано слідчого з ОВС відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_56 повернути вилучені у ОСОБА_34 під час обшуку грошові кошти, а саме: 92 732 гри.; 38018 доларів США; 11775 евро. Згідно розписки, що міститься в матеріалах кримінального провадження, ОСОБА_34 було отримано: 32 303 долари США, 10 105 евро, 92 732 грн. Тобто, грошові кошти у розмірі меншому ніж було вилучено. Таки чином, на сьогодні слідчим не повернуто останньому грошові кошти у розмірі - 5715 доларів США та 1670 евро.Однак, суд вважає, що кошти, які не було повернуто, підлягають конфіскації в дохід держави, оскільки жодна особа не заявила на вказані кошти своїх прав, тому доля вказаних грошей вирішується відповідно ст. 100 КПК. Захист вважає такі висновки безпідставними, оскільки ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.06.2017 року було визнано право ОСОБА_34 на вказані кошти, і слідчий не може в даному випадку вирішувати, яка частина грошей кому належить, так само це не в компетенції суду, адже є судове рішення, яким встановлено інше.
Апелянти ще звертають увагу, що під час судового розгляду колегія суддів не визнавала в якості доказів рапорти оперуповноважених, однак у своєму вироку посилається на отримані в ході «незаконних слідчих» дій докази, а саме виконання окремого доручення слідчого від 31.03.2017 року, деталізацію та аналітичну довідку з`єднань та місця перебування абонентів (обвинувачених).Стороною захисту неодноразово заявлялись клопотання щодо недопустимості таких рапортів та довідок в якості доказів у даному кримінальному провадженні, однак суд не надав належної оцінки цим доводам та всупереч вимогам КПК посилається у вироку на такі відомості як докази вини обвинувачених. Судом не надано оцінки, в який спосіб та на підставі яких слідчих, розшукових дій було встановлено приналежність зазначених в цих довідках телефонних номерів обвинуваченим ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , хоча жодний із зазначених в процесуальних документах номерів не був вилучений у обвинувачених, на них не посилались свідки у показах. Крім цього, долучений до матеріалів провадження рапорт разом із фото оперативників, які вказують на квартиру де ніби-то за завданням ОСОБА_61 вони встановили мобільний термінал, а саме квартира в АДРЕСА_7 , не можуть бути визнані належними та допустимими доказами.
Захист також зауважує, що докази, на які посилається суд, а саме інформація, отримана в результаті тимчасового доступу до мобільних операторів телефонних зв`язків обвинувачених, отримана у незаконний спосіб, крім того, отримана з невстановлених джерел, а тому не може вважатись достовірною та мати доказову інформацію, а інформація про телефони обвинувачених зафіксована у рапорті особи, що не була уповноважена на збір такої інформації. Стороною захисту було заявлено клопотання про недопустимість протоколів, складених в результаті тимчасового доступу до носіїв з інформацією про телефонні з`єднання обвинувачених, потерпілих, свідків, які не відповідають вимогам ст.ст.103-106 КПК.
Так само, на думку захисту, не можна вважати належними докази, що містяться на дисках в результаті тимчасового доступу до інформації телефонних з`єднань абонентів ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_14 , ОСОБА_62 , ОСОБА_27 , ОСОБА_26 , ОСОБА_25 , ОСОБА_18 , ОСОБА_63 , ОСОБА_17 за період часу з 14.04.2016 року по 16.05.2017 року, оскільки додаток до протоколів слідчих дій у вигляді диску з інформацією, отриманою у трьох різних компаній в різний час, запечатано не відповідним способом в один конверт. Однак, всупереч вказаним порушенням судом було допущено інформацію на вказаних дисках як доказову.
Неодноразово заявляла сторона захисту під час судового розгляду клопотання про визнання неналежними доказами протоколів пред`явлення впізнання за фотознімками за участю свідків ОСОБА_29 , ОСОБА_21 , ОСОБА_18 , ОСОБА_24 , оскільки вони не відповідають вимогам ст. ст 103-106, 228 КПК, а під час проведення даних слідчих дій зі свідком ОСОБА_20 , ОСОБА_21 були залучені заінтересовані поняті зі сторони потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які не змогли пояснити, за яких обставин знайомі між собою особи випадково зустрілись біля будівлі прокуратури Харківської області та були випадково запрошені на слідчу дію одним і тим самим оперуповноваженим в різні дні, 26 січня 2017 року впізнання ОСОБА_20 , 30 січня 2017 року впізнання ОСОБА_21 .
Крім іншого, апелянтами зазначено про безпідставність задоволення судом цивільних позовів та відмови в скасуванні арештів, накладених як на майно обвинувачених, так і на майно третіх осіб, оскільки окрім неналежного доведення вини обвинувачених потерпілими не доведено належним чином розмір заявленої ними у цивільному позові шкоди, не доведено розмір та наявність предмету злочину, а саме грошових коштів та ювелірних виробів, а вимоги цивільних позивачів ОСОБА_17 та ОСОБА_18 повинні бути зверненні до тих осіб, що безпосередньо заволоділи їх майном, тобто до ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . Судом також безпідставно не знято арешт із вказаного в апеляції майна та застосовано конфіскацію в цій частині, оскільки жодними належними та допустимими доказами не доведено, що вказане майно було придбано злочинним шляхом або за кошти, здобуті злочинним шляхом, не містить жодних ознак речового доказу, а тому підлягає поверненню, а арешт скасуванню.
Також захисники вказують, що протягом 2017-2021 років судове провадження та безпосередньо судове слідство здійснювали дві судові колегії, були неодноразово допитані всі свідки сторони обвинувачення та захисту, потерпілі, в матеріали провадження долучались документи та докази, отриманні через тимчасові доступи, але не було встановлено будь-яких речових доказів, які б вказували на причетність ОСОБА_15 та ОСОБА_14 до інкримінованих злочинів, тобто вичерпані всі процесуальні інструменти для збору доказів, їх перевірки й оцінки та постановлення вироку. Підстав для нового судового розгляду вже третьою судовою колегією з урахуванням розумності строків сторона захисту не вбачає.

На апеляційні скарги захисників ОСОБА_12 і ОСОБА_13 в інтересах обвинувачених ОСОБА_14 і ОСОБА_15 та представника Державної казначейської служби України ОСОБА_16 представником потерпілих ОСОБА_18 та ОСОБА_17 адвокатом ОСОБА_9 були подані заперечення, в яких останній виражає свою незгоду з даними апеляціями та просить залишити їх без задоволення, а вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2021 року, як законний та обґрунтований без змін.

Також на апеляційну скаргу прокурора захисниками обвинувачених ОСОБА_14 і ОСОБА_15 адвокатами ОСОБА_12 та ОСОБА_13 була подана письмова позиція, в яких останні виражають свою незгоду з поданою прокурором апеляцією, вважають його вимоги необґрунтованими та безпідставними.

Крім того, представником ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 було надано клопотання, в якому він просив задовольнити апеляційні скарги захисників ОСОБА_12 і ОСОБА_13 в інтересах обвинувачених ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , а також представника Державної казначейської служби України ОСОБА_16 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2021 року в частині, яка стосується цивільного позову ОСОБА_18 і ОСОБА_17 , а саме скасувати вирок в цій частині та відмовити у задоволенні цивільного позову в повному обсязі.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення тільки в частині висновку суду стосовно порушення порядку затримання обвинувачених в порядку ст.. 208 КПК України, вважаючи його таким, що не відповідає обставинам кримінального провадження, просив її задовольнити, заперечував проти задоволення апеляції захисників, стосовно апеляційної скарги Державного казначейства України прохав залишити її без задоволення.
Обвинувачені та їх захисники підтримали апеляційну скаргу сторони захисту, заперечували проти задоволення їнших апеляції прокурора.
Представник потерпілих заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту та Державного казначейства України, не заперечував відносно апеляції прокурора.
Представники цивільних відповідачів підтримали апеляцію Державного казначейства України, заперечували проти задоволення інших апеляційних скарг.
В судових дебатах сторони підтримали такі ж позиції.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думки учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши доводи, що містяться в поданих апеляційних скаргах, зіставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Виходячи з вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів перевіряє судове рішення в межах поданих апеляційних скарг.
Оскільки прокурор підтримав свою апеляційну скаргу лише в частині висновку суду стосовно порушення порядку затримання обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в порядку ст.. 208 КПК України, а рішення суду відносно призначеного обвинуваченим покарання, а також стосовно виправдання обвинуваченого ОСОБА_14 за ч.3 ст. 368 КК України іншими апелянтами не оспорюються, тому апеляційним судом з урахуванням положень ст.. 404 КПК України вирок суду першої інстанції із зазначених питань не перевіряється.
Так відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб які беруть в ньому участь а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування закону, з тим, щоб кожний хто вчинив злочин був притягнутий до кримінальної відповідальності і жоден невинуватий не був покараний.
Згідно з ч. 2 ст. 8 КПК, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Судом першої інстанції повністю враховано і п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».
Як витікає зі ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне одстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими цим кодексом. Змагальність кримінального процесу обумовлює особливу роль суду, який є об`єктивним та неупередженим у дослідженні доказів, та не виступає на стороні обвинувачення або захисту, разом із тим, змагальність не виключає активності суду у дослідженні та перевірці наданих сторонами доказів у справі, яка дозволяє суду об`єктивно оцінювати викладені сторонами правові позиції, усувати сумніви, що виникли у ході судового розгляду, і відповідно, вирішувати кримінально-правовий конфлікт шляхом дотримання встановленої законом процедури постановлення законного, обгрунтованого і вмотивованого рішення.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як убачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.
Суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Судом чітко дотримано ст. 17 ЗУ від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», де передбачено, що при розгляді справ суду застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Висновки суду про винність ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у вчиненні інкримінованих їмкримінальних правопорушень, , передбачених ч.3 ст.365, ч.3 ст.186, ч.4
ст.187КК України,як і визнання ОСОБА_14 невинуватим за ч.3 ст. 368 КК України та виправдання останнього за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, повністю ґрунтуються на розглянутих у судовому засіданні і наведених у вироку доказах.
Матеріалами справи з`ясовано, що судове слідство у ній проведено з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку в цілому, у справі не допущено.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, журналів судових засідань та технічного запису судового розгляду, органами досудового слідства і судом досліджені всі обставини, які могли мати значення для справи, тому твердження в апеляційних скаргах про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є безпідставними.
З викладеними в апеляційній скарзі сторони захисту доводами про непричетність ОСОБА_14 та ОСОБА_15 до вчинення інкримінованихїм злочинів колегія суддів погодитись не може. Ці заперечення проти обвинувачення детально розглядалися судом першої інстанції і спростовані наведеними у вироку доказами.
Як свідчать наявні у кримінальному провадженні докази, суд першої інстанції, попри невизнання своєї вини обвинуваченими та взагалі відмову обвинуваченого ОСОБА_15 надавати будь-які покази під час судового розгляду, цілком законно дійшов висновку, з яким повністю погоджується й колегія суддів, що вина ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в повному обсязі знайшла своє підтвердження сукупністю зібраних та досліджених в ході судового слідства доказів, а саме показаннями потерпілих, свідків, оприлюдненими і дослідженими матеріалами кримінального провадження.
Будь-яких підстав, які б викликали сумнів у наданих під час судового засідання поясненнях учасників судового провадження перевіркою матеріалів справи не виявлено. Оскільки наведені докази зібрані у встановленому законом порядку і узгоджуються між собою, підстав піддавати сумніву їх достовірність та допустимість колегія суддів не вбачає.
Так, вироком суду ОСОБА_14 та ОСОБА_15 визнано винними:
- за ч.3 ст.365 КК України у перевищенні влади та службових повноважень працівником правоохоронного органу, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, яке супроводжувалося застосуванням насильства, погрозою застосування насильства, застосуванням спеціальних засобів та болісними діями, за відсутності ознак катування, що спричинили тяжкі наслідки за епізодом проведення 21.04.2016 року незаконного обшуку домоволодіння свідка ОСОБА_28 та вилучення мобільних телефонів потерпілих ОСОБА_21 та ОСОБА_20 та за епізодом 06.05.2016 року незаконного затримання, незаконного обшуку та незаконного вилучення грошей та ювелірних виробів у потерпілих ОСОБА_21 та ОСОБА_20 ;
- за ч.3 ст.186 КК України - у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло за епізодом протиправного відкритого заволодіння 21.04.2016 року мобільними телефонами потерпілих ОСОБА_21 та ОСОБА_20 ;
- за ч.4 ст.187 КК України - нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосувати насильство, небезпечне для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло та спрямованому на заволодіння майном у особливо великих розмірах за епізодом нападу 06.05.2016 року на потерпілих ОСОБА_21 , ОСОБА_20 та заволодіння майном потерпілих ОСОБА_18 , ОСОБА_17 .
Так, висновки суду про доведеність вини ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у вчиненні інкримінованихкримінальних правопорушень за вказаних у вироку обставин та кваліфікація їх дій за ознаками ч.3 ст.365, ч.3 ст.186, ч.4 ст.187КК Україниґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та правильно оцінених судом доказах, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами. Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчинення обвинуваченими злочинів та дав їм правильну юридичну оцінку.
Визнаючи ОСОБА_14 та ОСОБА_15 винним у скоєнні вищезазначенихкримінальних правопорушень, суд навів переконливі судження в обґрунтування цього висновку.
Зокрема, суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу вироку покази потерпілого ОСОБА_20 , який пояснив суду, що 15 квітня 2016 року після святкування дня народження дружини, свідка ОСОБА_24 , ввечері він, переговоривши з братом, потерпілим ОСОБА_21 , якій повідомив про проблеми, забрав з домоволодіння гроші, що були передані на збереження дружині потерпілою ОСОБА_18 та були сховані в козлятнику в вигрібній ямі в пластикових відрах, та поїхав. ОСОБА_24 йому подзвонила та повідомила по телефону, що потерпіла ОСОБА_18 звернулась до поліції. В цей же день він виключив свій телефон та передав братові, щоб він його викинув. У брата є знайома, свідок ОСОБА_64 , у якої, як пізніше з`ясувалось брат залишив його телефон марки «Нокіа», яким він користувався до 15 квітня 2016 року. Забравши брата, вони направились в бік м.Запоріжжя. Наступного дня вони вирішили приїхати до м.Павлограда. В цьому місті вони спочатку винайняли квартиру на селищі «ПШС», в квартирі перерахували гроші було 142 пачки по 100 штук, купюрами по 100 доларів США, та 156 тисяч Євро, купюрами по 500 євро, також на збереженні були коштовності з золота з камінням та без: комплекти прикрас, браслети. Користуючись послугами таксі, вони познайомились з водієм, свідком ОСОБА_65 . Передбачаючи, що їх будуть шукати, вони винайняли ще одне помешкання по АДРЕСА_15 . Пізніше переїхали на орендовану квартиру по АДРЕСА_16 . На місцевому ринку купили дві великі дорожні сумки, куди переклали гроші та коштовності, заховали ці дві сумки в кресла в квартирі по АДРЕСА_16 . Також придбали два нових мобільних телефони та нові сім-карти для зв`язку. З викрадених грошей він взяв п`ять пачок, загальною кількістю 50 тисяч доларів США. Перебуваючи в м.Павлограді, вони придбали новий автомобіль марки «Ауді», який оформили на свідка ОСОБА_65 , витративши 44 тис. доларів США. 5 травня 2016 року вони викликали таксі та стали виходити з квартири. При виході їх затримали троє невідомих чоловіків, заламали руки назад, надягнули кайданки. Після встановлення осіб, він може сказати, що це були обвинувачені ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_27 , матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності якого виділені в окреме провадження. Ці особи стали вести їх до орендованої квартири, першим йшов брат з ОСОБА_27 , його вели обвинувачені ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Зайшовши в квартиру, ці чоловіки розвели їх по кімнатах: він залишився в кухні з обвинуваченим ОСОБА_14 та ОСОБА_66 , а ОСОБА_21 перебував з обвинуваченим ОСОБА_15 в іншій кімнаті. ОСОБА_66 став ошукувати квартиру. Нападники стали питати про гроші. ОСОБА_66 став погрожувати, що брата почнуть «різати на шматки», а обвинувачений ОСОБА_14 дістав пістолет, схожий на Макарова не газовий, поклав поруч, сказав, що «не таких розколював». Він сказав, що віддасть гроші, щоб не торкали та відпустили брата. Гроші були заховані в кімнаті, де перебував брат. Коли його завели до цієї кімнати, він побачив брата та обвинуваченого ОСОБА_15 , він віддав одну з сумок. Обвинувачений ОСОБА_14 , переглянувши зміст сумки, став запитувати про коштовності. Він вказав на інше крісло та сказав, що там заховані ці речі. У обвинуваченого ОСОБА_14 задзвонив телефон, і він сказав, що «вони закінчують, якщо бажаєш, можеш піднятись». До квартири зайшов четвертий чоловік, це був ОСОБА_26 , матеріали про притягнення якого виділені в окреме провадження. Отримавши сумки з грошима та коштовностями, один з нападників, здається ОСОБА_66 , дістав п`ять пачок по 10000 доларів США та поклав поруч. Вони наказали їм виїхати за межі області та сховатись, на що дали годину. Вказані чоловіки забрали сумки з грошима та коштовностями. Він разом з братом за 10 хвилин зібрали свої речі та викликали таксиста ОСОБА_65 . Будучи наляканим, він попросив ОСОБА_65 разом з ним переночувати в його автомобілі на стоянці. Вранці вони заховали його автомобіль «Ніва» в селі, а самі поїхали у Черкаську область, зняли квартиру, де прожили тиждень, можливо 10 днів. Коли на придбаний ними автомобіль «Ауді» були зроблені документи, вони повернулись до м.Павлограда, забрали його та автомобіль «Нива». На блок-посту в Одеській області його зупинили та повідомили, що його автомобіль «Нива» перебуває у розшуку, та стали перевіряти цю інформацію, він скористався цим, відійшов на інший бік дороги, та втік з місця зупинки. В подальшому повернувся додому. За вчинення крадіжки грошей та коштовностей його було засуджено та звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком. Автомобіль «Ауді» він повернув потерпілим. Під час проведення досудового розслідування він приймав участь в різних слідчих діях: впізнання за фотографіями, проведення слідчих експериментів за місцем його проживання, де ним були викрадені гроші, та за місцем розбійного нападу на нього та брата в м.Павлограді. Всі пояснення під час вказаних слідчих дій він надавав без будь-якого примусу, добровільно. Під час допиту впевнено стверджував, що впізнає обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які разом з іншими двома особами, скоїли на нього та брата 06.05.2016 року розбійний напад, забравши гроші та коштовності які належать потерпілим ОСОБА_18 та ОСОБА_17 . Ніяких тілесних ушкоджень при нападі вони не зазнали.
Зазначені покази повністю узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_21 , який підтвердив викладені потерпілим ОСОБА_20 обставини появи в м.Павлограді з грошима та коштовностями потерпілих ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , додав, що дійсно 15.04.2016 року мав розмову з братом ОСОБА_20 , в нього були на той час певні фінансові проблеми, проти грошей в нього не просив. Брат приїхав вночі та по дорозі до м.Павлограда вони разом заїхали до його знайомої свідка ОСОБА_64 , де він залишив мобільні телефони: свій і той, що брат наказав викинути з сім-картами, виключивши їх. В м.Павлограді на квартирі перерахували гроші: там було 1420 тис. доларів США, 156 тис. евро та коштовності. ОСОБА_29 повідомив, що гроші та коштовності належать подрузі його дружини, вказані речі вони переклали в сумки та заховали в світлі крісла в квартирі. До нападу брат придбав автомобіль «Ауді», вартість якого становила 41 тис євро. Пригадує, що разом з таксистом ОСОБА_65 міняли долари на гривні. Також він спілкувався зі свідком ОСОБА_64 , яка йому повідомила, що приходили поліцейські, робили у неї обшук, забрали ті мобільні телефони, які він залишив на збереженні, шукали гроші. 6 травня 2016 року, коли він разом з ОСОБА_20 виходили з орендованої квартири по АДРЕСА_16 між першим та другим поверхом їх скрутили обвинувачені ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_27 , матеріали про притягнення якого виділені в окреме провадження. Останній забрав ключі від орендованої квартири, були обізнані про наявність квартири. Перебуваючи всередині квартири, обвинувачений ОСОБА_14 та ОСОБА_27 стали ошукувати квартиру, лунали погрози від когось з них, до цього він побачив у обвинуваченого ОСОБА_14 пістолет. Також під час нападу він збоку побачив четверту особу ОСОБА_26 , який зайшов до квартири. Нападники діяли злагоджено, йому здалось, що вони військові, старшим, на його думку, був обвинувачений ОСОБА_14 . Коли вони отримали сумки з грошима та коштовностями, ОСОБА_27 передав їм п`ять пачок з доларами США, нападники наказали їм покинути область. В цей день вони разом з ОСОБА_65 переночували у нього в автомобілі на стоянці, а вранці поїхали з міста. Під час проведення досудового розслідування з ним проводились слідчі дії, під час яких він впізнав особи обвинувачених: ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , та інших нападників ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , також він приймав участь в слідчому експерименті.
Дані свідчення підтверджуються й показами потерпілої ОСОБА_18 , яка під час допиту повідомила, що все життя займається підприємницькою діяльністю, накопичила значну суму грошових коштів, які спочатку зберігала в установах банку. Коли банки стали зачинятись та банкрутіти, вона стала знімати кошти та привозити на зберігання до своєї подруги, свідка ОСОБА_24 , остання тримає великих собак, тому сподівалась на належну охорону. Крім того в неї були коштовності: ювелірні вироби, кольє, каблучки, сережки, загалом на суму 200 тис. доларів США, які вона також передала на зберігання, є відповідні сертифікати. Її знайомий, потерпілий ОСОБА_17 після спілкування з нею тричі привозив свої гроші на збереження: спочатку 100 тис. доларів США, за тиждень до крадіжки ще 300 тис. доларів США. Загалом на збереження ОСОБА_24 з січня 2015 року до квітня 2016 року було передано 142 пачки по 100 купюр номіналом 100 доларів США, євро в пачках купюрами номіналом по 500 та коштовності в пакетах та пластикових упаковках. Вказані речі зберігались в двох пластмасових відрах в козлятнику. 15 квітня 2016 року вона подзвонила ОСОБА_24 , щоб привітати з днем народження, остання була схвильована. Вона приїхали до останньої, і та повідомила, що її чоловік, потерпілий ОСОБА_29 , забрав речі, які вона залишила на зберігання, та поїхав у невідомому напрямку. ОСОБА_24 поїхала до брата чоловіка, потерпілого ОСОБА_21 , до м.Синельникове з метою його розшуку. Вона в свою чергу подзвонила прокурору ОСОБА_67 , який порадив звернутись до поліції. ОСОБА_24 поїхала до поліції та написала заяву про зникнення чоловіка та крадіжку. Зі слів подруги, остання також 19 квітня 2016 року зустрічалась з прокурором ОСОБА_68 . Через деякий час ОСОБА_24 подзвонив обвинувачений ОСОБА_14 , і вони зустрілись, вона передала інформацію про зниклого чоловіка, телефони та де він може перебувати, зокрема зазначила про м.Павлоград, розповіла про викрадені гроші. На прохання обвинуваченого ОСОБА_14 подруга зателефонувала їй, і обвинувачений ОСОБА_14 по телефону повідомив, що він вирішує це питання. Також обвинувачений ОСОБА_14 запитав у ОСОБА_24 чи буде вона (потерпіла) розраховуватись, бо він не буде цим займатись. Здзвонившись з обвинуваченим ОСОБА_14 , вона 27 травня 2016 року приїхала до відділу поліції за місцем роботи обвинуваченого, зайшла до його службового кабінету. В подальшому вона передала 5 тис. гривень обвинуваченому ОСОБА_14 для пошуку. Пізніше їй стало відомо, що потерпілі ОСОБА_29 та ОСОБА_21 придбали новий автомобіль, оформивши його на ОСОБА_65 , цю інформацію вона передала обвинуваченому ОСОБА_14 , він в свою чергу сказав, що поїде з трьома працівниками та перевірить цю інформацію. 16 червня 2016 року вона, подзвонивши знайомому, свідкові ОСОБА_22 , попросила його зустрітись з обвинуваченим ОСОБА_14 та передати йому гроші. Вони зустрілись, та ОСОБА_22 передав обвинуваченому ОСОБА_14 гроші. Після чого обвинувачений ОСОБА_14 поїхав до м.Павлограда, сусіди ОСОБА_65 повідомили, що він працює таксистом. Через деякий час були встановлені телефони ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , і що вони перебувають в м.Умані. Вона передала дану інформацію обвинуваченому ОСОБА_14 8 липня 2016 року знайомий ОСОБА_22 після її дзвінка та прохання зустрівся з обвинуваченим ОСОБА_14 та передав йому 10 тис. гривень. Обвинувачений ОСОБА_14 поїхав до м.Умані, їй передзвонив та сказав, що ОСОБА_29 та ОСОБА_21 вже поїхали. Через два дні передзвонив ОСОБА_29 та запитав чи повернули працівники поліції грошові кошти. На наступний день він повернувся, зізнався у крадіжці, та розповів, що 6 травня 2016 року на нього з братом, коли вони орендували квартиру в м.Павлограді, напали, заламали руки, погрожували та забрали гроші, залишивши 50 тис. доларів США та наказавши поїхати з області. Вона знову зв`язалась з обвинуваченим ОСОБА_14 , який повідомив, що ОСОБА_20 вже займаються інші працівники поліції. Загальна сума, яку вона передала обвинуваченому ОСОБА_14 за пошуки складає 35 тис. гривень. Втративши довіру до правоохоронних органів, вона написала заяву до Генеральної прокуратури України, після чого стало відомо, що Харківська обласна прокуратура стала проводити розслідування за даним фактом. На даний час потерпілим ОСОБА_20 було відшкодовано 50 тис доларів США шляхом продажу автомобілів «Ауді» та «Ніва». Наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог, при визначенні виду та міри покарання обвинуваченим просить призначити реальне покарання.
Узгоджуються з іншими показами й свідчення потерпілого ОСОБА_17 про те, що з 1996 року займається підприємницькою діяльністю, підтримує дружні стосунки з потерпілою ОСОБА_18 . Коли розпочались проблеми з банками, поспілкувавшись з потерпілою, вирішив передати їй зароблені гроші на зберігання. В січні 2016 року він привіз ОСОБА_18 першу частину грошей 100 тис. доларів США, потім приїздив ще, та передав на зберігання 200 тис. доларів США та двічі по 300 тис. доларів США. Загалом у ОСОБА_18 на збереженні було 900 тис. доларів США. Йому невідомо було де саме зберігає ці грошові кошти потерпіла. 15 квітня 2016 року йому подзвонила ОСОБА_18 та повідомила, що гроші були викрадені, пояснивши, що чоловік ОСОБА_24 забрав гроші та зник. Він намагався знайти потерпілого ОСОБА_20 самостійно по номеру телефону, звернувся до «хакерів» через мережу «Інтернет». Отримав інформацію, що ОСОБА_29 спілкувався зі своїм братом. Вони розклеювали оголошення в м.Синельникове, намагались найти ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . За грошову винагороду йому повідомили про переміщення ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , їх телефони працювали в м.Умані. Також йому відомо, що потерпіла ОСОБА_18 звернулась до прокурора, який «прислав» поліцейського ОСОБА_69 , який займався розшуком грошей. ОСОБА_18 повідомляла йому, що передає гроші обвинуваченому ОСОБА_14 для пошуку зниклих. На початку липня 2016 року з`явився потерпілий ОСОБА_29 , який розповів про напад на нього поліцейських, коли вони перебували в м.Павлограді. З його слів на початку травня 2016 року троє осіб нападників, скрутили йому та братові руки, коли вони виходили з квартири, завели назад, де примусили віддати гроші та коштовності, тоді відпустили та надали 50 тис. доларів. У нього розпочались обшуки, вилучили товар, намагались залякати, щоб він більше не шукав свої гроші. Він звернувся до Генеральної прокуратури. При визначенні покарання у разі засудження обвинувачених сподівається на позбавлення волі.
Не суперечать вищенаведеним свідченням і пояснення свідка ОСОБА_24 про те, що потерпіла ОСОБА_18 , з якою вона підтримує дружні стосунки, зберігала у неї грошові кошти та ювелірні вироби. Ці кошти вони разом перерахували, вони були в пачках по 10 тис. купюрами по 100 доларів США та пачки купюрами по 500 евро. Зберігались вказані речі в козлятнику на території домоволодіння у вигрібній ямі. 15 квітня 2016 року після святкування її дня народження, коли всі роз`їхались, вийшовши на подвір`я, побачила, що у дворі був відсутній автомобіль її чоловіка, потерпілого ОСОБА_20 , не було чоловіка та грошей з коштовностями. Вона одразу зателефонувала чоловікові, якій вибачився та сказав, що зробив вибір, після слухавку не брав. Вона про це сповістила потерпілу ОСОБА_18 . Знаючи, що чоловік спілкувався з братом, потерпілим ОСОБА_21 , вона, знайшовши телефон, подзвонила йому і той сказав, що поверне ОСОБА_20 додому. Вона разом з дітьми поїхала до м.Синельникове шукати чоловіка. Не знайшовши ОСОБА_20 , о 10.00 годині наступного дня до них під`їхала потерпіла ОСОБА_18 , і вони разом поїхали до знайомого останньої, після вона звернулась до районного відділу поліції, де її опитали. 19 квітня 2016 року вона попала на прийом до прокурора ОСОБА_68 , розповіла про гроші, які привозила ОСОБА_18 . В цей же день приїхав обвинувачений ОСОБА_14 , який представився майором поліції та назвав своє ім`я та по батькові, посвідчення не надавав, сказав, що він буде займатися розшуком. Вона розповіла про гроші та коштовності, при цьому не зазначала точну суму, лише повідомила, що грошей було дуже багато. Обвинувачений ОСОБА_14 запитав про потерпілу ОСОБА_18 та просив з нею зустрітись. 1 травня вона набрала обвинуваченого ОСОБА_14 та повідомила, що її чоловік може перебувати в м.Павлограді, на що він попросив нікому не говорити про це, та запитав про розрахунок потерпілої ОСОБА_18 з ним. Періодично вони передзвонювались з обвинуваченим ОСОБА_14 . В липні подзвонив чоловік з невідомого номеру та запитав чи повернуті поліцейськими гроші ОСОБА_18 , повідомив, що він в Одесі. Вони набрали обвинуваченого ОСОБА_14 і сповістили про це, на що останній сказав, що не приїде. Наступного дня приїхав чоловік ОСОБА_29 , потерпіла ОСОБА_18 та ОСОБА_17 . Чоловік розказав, що на них напали, дали грошів в розмірі 50 тис. доларів, щоб вони зникли з області. Чоловік та брат жили за ці гроші, витратили їх, ОСОБА_29 боявся повертатись додому. Їй відомо, що потерпіла ОСОБА_18 сама та через знайомого ОСОБА_22 передала більше 30 тис. гривень обвинуваченому ОСОБА_14 на пошуки чоловіка та грошей. В якості компенсації чоловік повернув автомобіль «Ауді», продав свій автомобіль та будинок, повернувши загалом 50 тис. доларів. При проведенні досудового розслідування вона приймала участь у слідчих діях, з нею проводився слідчий експеримент, вона впізнавала обвинуваченого ОСОБА_14 , на особу якого вказала і під час допиту в судовому засіданні. Вказані слідчі дії відбувались без будь-якого примусу чи погроз в присутності понятих.
Відповідають вищенаведеному і покази свідка ОСОБА_28 , яка в судовому засіданні пояснила, що більше 10 років підтримувала дружні стосунки з потерпілим ОСОБА_21 . 15 чи 16 квітня 2016 року приблизно після 22.00-23.00 години до неї додому за адресою: АДРЕСА_6 , - раптово приїхав ОСОБА_21 та запропонував поїхати розважитись, оскільки у нього з братом було два відра доларів. Вона не придала цьому значення, відмовилась. ОСОБА_21 залишив в будинку два звичайних мобільних телефони, знявши батареї, та пішов. На подвір`я вона не виходила, потерпілого ОСОБА_20 в той день не бачила. 21 квітня 2016 року приблизно після 17.00 години до неї за вказаною вище адресою приїхали троє співробітників поліції, серед яких були обвинувачені ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Вони стали питати про ОСОБА_21 та гроші, погрожувати. У обвинуваченого ОСОБА_14 під піджаком був пістолет, вона злякалась. Вони вивели двох дітей з будинку, а її завели до будинку та стали ошукувати оселю. Вона у всіх цих осіб просила показати будь-які документи на проведення обшуку, ніякої згоди на його проведення не надавала. Обвинувачений ОСОБА_14 віддавав накази, обвинувачений ОСОБА_15 та ОСОБА_27 ошукували. Вони знайшли на шафі телефони, які залишив ОСОБА_21 , та забрали їх. Ніяких документів вони не складали, понятих не запрошували, все тривало приблизно годину. Також забрали її телефон, перебуваючи в машині, переглянули вміст її телефону, а потім повернули, ОСОБА_27 залишив свій контактний номер телефону, після чого вони поїхали. Через деякий час подзвонив ОСОБА_21 , вона розказала йому про обшук про те, що його шукають з грошима. В травні вона ще двічі бачилась з ОСОБА_27 та ОСОБА_15 : один раз вони приїжджали за місцем її проживання та питали - чи приїздив ОСОБА_21 , інший раз в м.Дніпрі в автомобілі Тойота Камрі сріблястого кольору, за кермом якого перебував обвинувачений ОСОБА_15 , а ОСОБА_27 показував роздруківку телефонних дзвінків та запитував про її спілкування по телефону з ОСОБА_21 , місце його перебування. При проведенні досудового розслідування вона приймала участь в слідчих діях добровільно, показання надавала без примусу чи погроз, при допиті в суді заявила, що впізнає двох з трьох осіб, що проводили обшук за місцем її проживання обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , з останнім вона потім ще двічі зустрічалась.
Також судом першої інстанції були допитані свідки, пояснення яких не спростовують вищевикладені покази і повністю узгоджуються між собою, а саме як убачається з показів свідка ОСОБА_67 , в квітні 2016 року йому зателефонувала знайома, потерпіла ОСОБА_18 , після чого вони разом зустрілись. Вона розказала про крадіжку грошей, тому він порадив написати заяву до районного відділу поліції. ОСОБА_18 взяла знайому, у якій зберігала гроші, та вони втрьох прибули до Дніпровського районного відділу поліції. Ця жінка написала заяву про крадіжку, він радив подати заяву про зникнення її чоловіка. Потім він телефонував прокурору ОСОБА_68 з проханням прийняти на прийом заявницю. ОСОБА_18 йому ще декілька разів телефонувала, скаржилась на неякісне проведення дізнання. Від прокурора ОСОБА_68 йому стало відомо, що пошуком грошей займались працівники карного розшуку Дніпровського місцевого відділу поліції ОСОБА_14 та інші. В середині травня після скарг ОСОБА_18 він, отримавши від ОСОБА_68 номер мобільного телефону, дзвонив обвинуваченому ОСОБА_14 , який повідомив загальну інформацію про те, що роботи по встановленню осіб ведуться, вживаються заходи. Наприкінці літа, можливо на початку осені, йому стало відомо від ОСОБА_18 про суму викрадених грошей 1 500 000 доларів. Йому нічого невідомо про гроші, які були передані обвинуваченому ОСОБА_14 для пошуку.
Свідок ОСОБА_22 під час допиту показав, що на прохання знайомої, потерпілої ОСОБА_18 двічі біля готелю «Спорт» по вул.Щорса м.Дніпра передавав грошові кошти. ОСОБА_18 повідомила телефон цієї особи, яка забирала гроші, та вказувала яку саме суму, треба передати. Він за 20-30 хвилин по телефону домовлявся і на власному автомобілі приїздив на вказане місце. Перший раз зустріч відбулася 16.06.2016 року о 16.00 годині та він передав 20 тис. гривень купюрами по 200 гривень. Другий раз 08.07.2016 року о 12.00 годині він передав 10 тис. гривень купюрами по 100 гривень. Потім вказані кошти ОСОБА_18 йому повертала. Особа, якій він передавав гроші на прохання ОСОБА_18 , був обвинувачений ОСОБА_14 . Для чого передавались кошти йому невідомо. На стадії досудового розслідування він приймав участь у впізнанні особи за фотознімками, ніякого примусу чи погроз під час цього не відбувалось. Під час допиту свідок вказав на обвинуваченого ОСОБА_14 , якому передавав грошові кошти.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_68 пояснив, що на момент інкримінованих подій в 2015 році працював керівником місцевої прокуратури. Йому відомо про відкриті кримінальні провадження за фактом зникнення ОСОБА_20 та зникнення грошей у потерпілої ОСОБА_24 . Він знайомий зі свідком ОСОБА_67 , який є його колегою. Він дійсно дзвонив йому, щоб він прийняв на особистому прийомі свідка ОСОБА_24 та цікавився ходом розшуку, мотивуючи наявністю знайомої, потерпілої ОСОБА_18 , з якою стались неприємності. Проводячи особистий прийом, він зустрівся з ОСОБА_24 , яка розповіла про зникнення чоловіка ОСОБА_20 з грошима, при цьому суму зниклих грошей не зазначала. З потерпілою ОСОБА_18 він не спілкувався. Будучи керівником прокуратури, здійснюючи загальне керівництво, він спілкувався за вказаними кримінальними провадженнями з начальником кримінальної поліції Дніпровського відділу поліції та зі свідком ОСОБА_25 .. Від останнього дізнався, що пошуком зниклого займається обвинувачений ОСОБА_14 , інших задіяних осіб для пошуку ця особа не повідомляла. В подальшому йому стало відомо про наявність родичів зниклого у м.Синельникове та місце перебування автомобіля «Ниви». Він, як працівник прокуратури, участі в розгляді кримінальних проваджень за вказаним фактами не брав, процесуальним керівником не був, доручень не надавав.
Свідок ОСОБА_70 в судовому засіданні повідомив, що з 2013-2014 року є власником квартири АДРЕСА_17 . На час інкримінованих подій він здавав в оренду вказану оселю через оголошення в газеті «Безкоштовні оголошення». Єдине, що він пригадує, що в той час у нього винаймав оселю сивий чоловік у віці 40-60 років. Пізніше він надавав згоду на проведення слідчих дій у його квартирі.
В судовому засіданні допитаний в якості свідка ОСОБА_71 пояснив, що на час інкримінованих обвинуваченим подій в першій половині 2016 року він працював в місцевій прокуратурі та входив до групи процесуальних керівників в кримінальних провадженнях за фактом зникнення потерпілого ОСОБА_20 за ст.115 КК України та крадіжки грошей. В заяві про крадіжку грошей не була визначена сума. Старшим в групі прокурорів було визначено ОСОБА_72 . Проведенням негласних слідчо-розшукових заходів не займався, доручень ніяких не надавав. До складу слідчо-оперативної групи, що проводили первинні слідчі дії за даними фактами, увійшли чергові слідчі Дніпровського ВП, прізвищ яких він не пригадує. Подальша доля вказаних проваджень йому невідома, оскільки він перевівся з прокуратури, що здійснювала процесуальне керівництво в даних провадженнях.
Свідок ОСОБА_73 пояснив, що на квітень-травень 2016 року працював заступником кримінальної поліції Дніпровського ВП. На цей час до поліції надійшла заява про зникнення потерпілого ОСОБА_20 . Була відкрита справа «Розшук». Він здійснював розшукові заходи з цього приводу, перебував в с.Новоолександрівка, звідки зник ОСОБА_29 , опитував. Обвинувачений ОСОБА_14 займав вищестоящу посаду в органах поліції щодо безвісті зниклих осіб. З вказаним обвинуваченим спілкувався з приводу зникнення ОСОБА_20 , отримував вказівки по телефону, ніяких рапортів з цього приводу чи контролю не було. Не пригадує про проведення НСРД за вказаними фактами та про наявність перебування ОСОБА_20 в м.Павлограді.
Допитана свідок ОСОБА_74 показала, що раніше працювала в Дніпровському ВП, спочатку дільничним, пізніше слідчим. Перебуваючи в чергуванні в 2016 році в квітні, надійшло повідомлення про зникнення ОСОБА_20 , грошей та цінностей від ОСОБА_24 . Вона прибула на місце злочину, оглядала територію домоволодіння, обстановка не була порушена, спілкувалась з заявницею, остання розповіла, що ОСОБА_29 взяв документи та речі та поїхав. Вона внесла відомості за вказаними фактами до ЄРДР, в подальшому з квітня по серпень за цими двома кримінальними провадженнями вона була включена старшим слідчим до групи слідчих, які здійснювали досудове розслідування, потім передала провадження, оскільки поступила до магістратури. ОСОБА_24 розповіла про зникнення грошей та коштовностей, які передала їй на зберігання ОСОБА_18 , суму викрадених грошей не називала, була допитана за цим фактом. До групи слідчих увійшла слідча ОСОБА_75 . В порядку ст.40 КПК України вона надавала доручення на проведення певних розшукових дій оперативному підрозділу Дніпровського районного відділення поліції, до Дніпровського ВП (міського) ніяких доручень вона не направляла. У вказаних кримінальних провадженнях проводились допити свідків потерпілих, вона проводила досудове розслідування по мірі завантаженості. На її мобільний телефон дзвонив обвинувачений ОСОБА_14 , працівник карного розшуку, начальник відділу по розшуку безвісті пропалих осіб, та цікавився ходом проведення досудового розслідування, чи знайшли ОСОБА_20 . Вона стала ігнорувати його дзвінки. Від неї вимагало керівництво направити доручення саме на вказаний відділ поліції (Дніпровський ВП). Стало відомо, що був знайдений автомобіль потерпілого ОСОБА_20 в Одеській області, проте туди вона не виїжджала, туди їздила слідча ОСОБА_75 . Будь-які обшуку за місцем проведення проживання ОСОБА_28 вона не проводила та доручення на проведення такої слідчої дії не надавала, їй взагалі невідома така особа. Не пригадує про вилучення будь-яких мобільних телефонів у вказаних кримінальних провадженнях. В травні 2016 року вона не знала нічого про місце перебування ОСОБА_20 , ніяких слідчих дій в цей час в Павлограді в межах вказаних кримінальних проваджень не проводилось, затримання чи доручення на затримання ОСОБА_20 не надавалось. Спеціальні технічні підрозділи МВД для пошуку ОСОБА_20 не залучались.
Свідок ОСОБА_72 в суді розповів, що був старшим процесуальним керівником в кримінальному провадженні за фактом викрадення грошей та золотих виробів у ОСОБА_24 у великих розмірах. До групи прокурорів увійшов і прокурор ОСОБА_71 . Спочатку провадження було відкрито за ч.1 ст.185 КК України, в подальшому кваліфікація була змінена на ч.4 ст.185 КК України. Під час виконання своїх повноважень він спілкувався лише зі слідчим, з оперативними підрозділами, що здійснювали розшук, він не спілкувався. В межах вказаного кримінального провадження він не погоджував клопотань про проведення НСРД, доручень не надавав, було клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів, яке надавала слідча ОСОБА_74 . За кримінальним провадженням було допитану ОСОБА_24 , родичів, проводився огляд місця події, в зібраних матеріалах фігурувала ще одна жінка, яка передала на зберігання гроші та коштовності ОСОБА_24 . Він, як процесуальний керівник, за фактом викрадення грошей і коштовностей у ОСОБА_24 не погоджував клопотань на проведення обшуків, не звертався з такими клопотаннями до суду, затримання ОСОБА_20 під час його роботи не відбулось. До кримінального провадження за фактом зникнення ОСОБА_20 не мав ніякого відношення.
Під час допиту свідок ОСОБА_63 пояснив, що працює оперативним співробітником управління ОТЗ ГУНП в Дніпропетровській області. 06 травня 2016 року від начальника відділу ОСОБА_76 він отримав завдання про встановлення мобільного терміналу в м.Павлограді, ініціатором якого був обвинувачений ОСОБА_14 . Отримавши інструктаж та получивши службовий автомобіль, він разом з іншим співробітником ОСОБА_77 виїхали до м.Павлограда. Хід проведення завдання контролював ОСОБА_76 . Здзвонившись з обвинуваченим ОСОБА_14 він отримав два номери мобільних терміналів, місце знаходження яких необхідно було встановити в м.Павлограді. Ці мобільні термінали працювали. Перший мобільний термінал був встановлений в квартирі 4-5-поверхівки в м.Павлограді. Він зателефонував ініціатору. Через 10-15 хвилин приїхав обвинувачений ОСОБА_14 на автомобіль марки «Кіа Спортейдж» синього кольору, який був одягнений в звичайний одяг. В автомобілі сиділи ще 2-3 чоловіка. Він показав на пластикові вікна квартири на 4 поверсі з кондиціонером, вказавши точну адресу. На що отримав відповідь від обвинуваченого, що «навряд чи ця квартира, бо в кватирі непоганий ремонт». Після вказаних дій він з ОСОБА_77 поїхали виконувати інше завдання. Робота іншого мобільного термінала була виявлена в старенькому автомобілі таксі марки «Ауді». Передзвонивши на номер обвинуваченого ОСОБА_14 , останній повідомив, що необхідно сфотографувати номер транспортного засобу та вислати йому. Що і було зроблено. Сам обвинувачений ОСОБА_14 не приїздив на місце встановлення іншого мобільного телефону. Під час виконання завдань він отримує усне розпорядження начальника, доступу до ухвал слідчих суддів про проведення НСРД він не має, рапортів чи протоколів за результатами проведень завдань він не складає. Під час проведення досудового розслідування з ним проводились слідчих дії, показання він надавав добровільно, без примусу чи погроз. В судовому засіданні вказав на особу обвинуваченого ОСОБА_14 , та повідомив, що саме ця особа була ініціатором встановлення мобільних терміналів в м.Паволограді.
Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні показав, що в 2016 році працював начальником карного розшуку Дніпровського міського ВП, обвинувачений ОСОБА_14 був його підлеглим, працював у секторі по розшуку безвісті зниклих осіб. Обвинувачений ОСОБА_15 , ОСОБА_27 були підлеглі ОСОБА_26 , всі разом працювали в Дніпровському міському ВП у карному розшуку у секторі по майновим злочинам, ОСОБА_26 займав на той час посаду начальника даного сектору. На той час йому, як начальнику, були підконтрольні 8 районних відділів. В Дніпровському районному ВП працювали два співробітника поліції в карному розшуку, один з яких ОСОБА_73 подзвонив та повідомив про безвісті зниклого потерпілого ОСОБА_20 на автомобілі «Жигулі» Також ОСОБА_73 повідомляв про зникнення грошей. Він доручив проведення розшуку обвинуваченому ОСОБА_14 та начальнику сектору ОСОБА_26 . Працівники карного розшуку Дніпровського районного ВП були підпорядковані обвинуваченому ОСОБА_14 . Через деякий час йому зателефонував прокурор ОСОБА_68 , просив посприяти в розшуку. Він звів обвинуваченого ОСОБА_14 та ОСОБА_68 , і вони працювали разом. Через півроку йому повідомили, що працівники поліції заволоділи грошима. За фактом зникнення ОСОБА_20 не було звернень до суду для отримання дозволу на проведення НСРД. Були невідкладні випадки, коли він звертався до генерала начальника ГУНП в області з проханням надати дозвіл для проведення НСРД, який в подальшому легалізовувався в суді. Не виключає факту такого звернення за фактом зникнення ОСОБА_20 . В період інкримінованих обвинуваченим подій відбувалась реорганізації міліції в поліцію, тому не працювала «секретка». Йому нічого невідомо про залучення працівників управління ОТЗ в межах пошуку ОСОБА_20 . Не пригадує подій від 06.05.2016 року, з обвинуваченим ОСОБА_14 зустрічались в Кіровському районі за фактом виявленого вбивства. З обвинуваченим ОСОБА_15 , ОСОБА_27 та ОСОБА_26 того дня не спілкувався, можливо зустрічались на оперативній нараді. У вказаний день вказані поліцейські офіційно зброю не отримували, обвинувачений ОСОБА_14 на той час користувався автомобілем марки «Кіа Спортейдж» синього кольору. Після вказаної дати обвинувачений ОСОБА_14 був відсутній на роботі два дні. Йому відомо, що ОСОБА_29 сам повернувся та повідомив про здійснений напад на нього працівниками поліції, які викрали гроші.
Під час допиту в судовому засіданні свідок ОСОБА_78 повідомив, що під час інкримінованих подій він працював заступником начальника пошукового відділу управління ОТЗ ГУНП в Дніпропетровській області. Приблизно в травні 2016 року йому подзвонив начальник управління ОСОБА_76 та запитав чи є у відділу будь-які завдання по встановленню мобільних терміналів по м.Павлограду. На той час було декілька ухвал на проведення НСРД по м.Павлограду, що він і повідомив останньому. У відповідь ОСОБА_76 сказав направити екіпаж до м.Павлограда для встановлення мобільних терміналів, які будуть надані ініціатором завдання на місці. Він провів інструктаж, підготував транспортний засіб на виїзд. В розмові з ОСОБА_76 він сповістив, що у нього відсутні документи для проведення НСРД, на що він повідомив, що «всю інформацію він бере на себе». Для виконання завдання до м.Павлограда виїхав екіпаж під керуванням співробітника ОСОБА_63 . За результатами виїзду він не отримував ніякого звіту, йому лише повідомлено, що робота виконана, виїзд був результативний. Зазвичай під час виконання НСРД на адресу управління надходить ухвала слідчого судді на проведення таких заходів, потім готується завдання та план проведення таких заходів, все проходить через «секретку», реєструється в канцелярії та надходить до них. Виконавець завдання ніяких документів проведення НСРД не отримує. В телефонному режимі доповідається - де саме знаходиться мобільний термінал. Був лише один випадок в його практиці, коли НСРД проводилось без ухвали слідчого судді. В даному випадку він не пригадує наявність ухвали слідчого судді по встановленню саме тих мобільних терміналів, місцезнаходження яких встановлювалось екіпажем ОСОБА_63 .
Під час судового розглядусвідок ОСОБА_76 показав, що 06 травня 2016 року працював начальником управління ОТЗ, ОСОБА_78 був його заступником. Вказаний відділ займався моніторингом та пошуком мобільних телефонів, аналізом їх з`єднань. Всі дії по встановленню мобільних терміналів відбуваються на підстав ухвали суду. Цього дня він не надавав наказу та не погоджував виїзд екіпажу для встановлення мобільних терміналів за фактом зникнення ОСОБА_20 , йому невідома вказана особа, ухвала для проведення НСРД стосовно цього не надходила. ОСОБА_63 та ОСОБА_77 були підлеглими ОСОБА_78 . Він не спілкувався по мобільному телефону з ними, ніяких докладів щодо виконання завдань від вказаних осіб він в той день не отримував. Також у вказаний день по телефону не спілкувався з обвинуваченими ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .
Свідок ОСОБА_79 в судовому засіданні пояснив, що в 2016 році працював заступником начальника Дніпровського районного ВП. Надійшла інформація про зникнення ОСОБА_20 на автомобілі «Нива» разом з грошима, сума яких не називалась. До його повноважень входило зокрема розшук безвісті зниклих осіб. На місце події виїжджала СОГ. Ним була відкрита оперативно-розшукова справа, опитувались особи, зокрема заявниця. ОСОБА_24 та потерпілу ОСОБА_18 бачив лише під час написання заяви до поліції. Оперативне супроводження кримінального провадження за фактом зникнення ОСОБА_20 здійснював їх підрозділ сектор кримінальної поліції Дніпровського районного ВП. ОСОБА_80 був старшим розшукової групи, готував пакет документів, які складаються під час розшуку особи. Він особисто готував рапорт, в якому висловлював думку про доцільність встановлення радіоелектронних засобів зв`язку за фактом зникнення ОСОБА_20 , який напевно був адресований слідчому в кримінальному провадженні. Пригадує, що слідчим за фактом зникнення ОСОБА_20 була ОСОБА_75 , з якою він виїздив до Одеської області, де був зупинений автомобіль потерпілого ОСОБА_20 , проводили обшук в цьому транспортному засобі та його транспортування. В інших обшуках за вказаним фактом він не приймав участі. Пошуками зниклого ОСОБА_20 займався і вищестоящий орган, проте ніяких вказівок від них він не отримував. Пригадує, що разом з ОСОБА_20 зник його родич з м.Синельникове, раніше судимий. Участі в обшуку за місцем проживання свідка ОСОБА_28 він не приймав, інформації про перебування зниклого ОСОБА_20 в м.Павлограді у нього не було.
Свідок ОСОБА_65 під час допиту розповів, що більше чотирьох років таксує. В квітні 2016 року в селищі «ПШС» м.Павлограда до нього підійшли потерпілий ОСОБА_29 та ОСОБА_21 , замовили їх відвезти на селище «Хіммаш», у ОСОБА_81 була невелика сумка через плече. Через годину через службу таксі надійшов виклик від ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , в той день він привіз їх спочатку назад до «ПШС», а потім відвіз до м.Синельникове. Так він познайомився з вказаними особам, які представились будівниками. Потерпілі стали дзвонити йому на мобільний телефон та викликати, користувались оператором мобільного зв`язку «МТС». В м.Павлограді ОСОБА_29 та ОСОБА_21 спочатку проживали на «ПШС», потім переїхали на вул.Радянська, де він їх забирав біля магазину «Малятко», пізніше - на вул.Полтавській, 69. На стоянці він побачив автомобіль потерпілих марки «Нива». Потерпілі казали, що загубили документи від транспортного засобу, тому не можуть на ньому їздити. За його послуги обвинувачені сплачували гривнями і одного разу дали йому 1 тис. доларів США на ремонт його автомобіля. Потім ОСОБА_29 запропонував йому оформити придбаний ними автомобіль на себе, за що пообіцяв сплатити 6 тис. доларів. Він погодився, і в автосалоні потерпілі обрали автомобіль марки «Ауді», оформили всі документи на нього та через установу банку сплатили його вартість у розмірі 43 тис. доларів США, які обміняли на гривні. Оскільки автомобіля не було в наявності та були певні помилки в документах, тому довелось його чекати. Одного разу він забрав ОСОБА_20 та ОСОБА_21 з АДРЕСА_16 , потерпілі були стривожені, при них була велика господарська сумка, тілесних ушкоджень на них він не побачив. Вони повідомили про наявність проблеми, цього дня вони разом переночували в машині. Після вказаних подій він допоміг орендувати квартири на АДРЕСА_18 . Коли він забрав новий автомобіль, він поставив його на стоянку, звідки його забрав ОСОБА_29 . Він зустрівся з ним ще один раз, коли оформлював довіреність на придбаний ним автомобіль на його знайомого.
Допитаний свідок ОСОБА_77 в суді повідомив, що на час інкримінованих обвинуваченим подій працював оперуповноваженим управління ОТЗ. Приблизно в 2016 році разом з іншим співробітником ОСОБА_63 отримали від керівництва управління наказ на встановлення мобільних терміналів в м.Павлограді. Отримавши дозвіл, вони на службовому автомобілі направились до м.Павлограда. ОСОБА_63 по мобільному телефону зв`язався з ініціатором завдання. Робота першого мобільного оператора була виявлена в 5-поверхівці по вул.Радянська м.Павлограда, про що було повідомлено ініціатора. До місця встановлення мобільного терміналу приїхав обвинувачений ОСОБА_14 на автомобілі темного кольору, в якому знаходилось ще дві-три людини. Всі були одягнені в цивільний одяг. ОСОБА_14 на вигляд 35 років, фізично розвинений. Вони показали на вікна квартири, а він разом з обвинуваченим ОСОБА_14 піднялись на поверх до дверей квартири, в якій був встановлений мобільний термінал. Він бачив зброю у обвинуваченого ОСОБА_14 , у інших наявність зброї не може пригадати. Після цього спілкування, він разом з ОСОБА_63 поїхали виконувати наступне завдання, а обвинувачений разом з іншими залишились біля будинку по вул.Радянська м.Павлограда. Робота іншого мобільного термінала була виявлена в старенькому автомобілі з шашками таксі на виїзді з міста. ОСОБА_63 зателефонував ініціатору та передав встановлену інформацію. В цей день вони виконували лише два завдання по м.Павлограду, ініціатором яких був обвинувачений ОСОБА_14 . В подальшому з обвинуваченими не зустрічався. Особу обвинуваченого ОСОБА_14 бачив в метрі, добре запам`ятав. При проведенні досудового розслідування краще пригадував події, надавав показання добровільно, приймав участь у слідчих діях без примусу чи погроз.
Свідок ОСОБА_82 , будучи допитаним судом, показав, що був запрошений в якості понятого в січні-лютому 2017 року під час впізнання особи по фотознімкам. На вулиці підійшов співробітник поліції запросив його та знайомого бути понятим. Вони разом зайшли до службового приміщення, там був слідчий, особа, з якою проводилось впізнання. Ця особа довго вглядувалась у фотокартки, потім вказувала. В ході проведення цієї дії складався протокол, який був ним прочитаний, зауважень у нього не було, він нікуди не виходив під час вказаної слідчої дії, ніякого тиску на нього чи особу, яка впізнавала, не було. Ніхто з присутніх цьому чоловіку не підказував. До проведення впізнання його ніхто не просив бути понятим. З потерпілим ОСОБА_17 знайомий, в вересні 2017 року у нього не працював. Коли проводилось впізнання не був обізнаний, що ця слідча дія проводиться в кримінальному провадженні, де ОСОБА_17 є потерпілим, і протокол таких обставин не містив. Потерпіла ОСОБА_18 в 2019-2020 роках придбала компанію, де він був директором. Ніякої зацікавленості під час проведення впізнання він не мав.
Свідок ОСОБА_83 під час допиту повідомив, що разом з ОСОБА_82 в січні-лютому 2017 року був запрошений в якості понятого під час впізнання невідомою до цього особою по фотокарткам. Слідча дія відбувалась за участі понятих, особи, яка впізнавала, слідчого та співробітника, який їх запросив на цю дію. Ніхто з присутніх не впливав на особу, яка впізнавала, та не підказували. Останній вказав на фотокартки осіб, яких було більше двох. Після він ознайомився з протоколом та підписав його. Не заперечував ділових відносин з ОСОБА_82 , потерпілу ОСОБА_18 бачив під час інтерв`ю.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_84 повідомила, що взимку 4 роки тому була запрошена співробітником поліції в якості понятого до прокуратури в м.Харкові. Пригадує, що разом був запрошений інший понятий, в кабінеті знаходилась особа, якій були надані фотографії для впізнання, та ще дві особи. В ході проведення слідчої дії були складені документи, в яких вона поставила свій підпис. Ніяких погроз чи примусу, залякування під час вказаної дії не було. Не заперечує факту, що раніше зустрічалась з понятими ОСОБА_82 та ОСОБА_83 , оскільки працювали на одній території. Особисто потерпілого ОСОБА_17 не знає. Понятим була добровільно, ніхто до цього її не просив, не примушував та не зобов`язував.
Допитаний судом свідок ОСОБА_85 пояснив, що в 2016 році працював оперуповноваженим в секторі по розшуку безвісті зниклих осіб Дніпровського міського ВП, був підпорядкований обвинуваченому ОСОБА_14 . Обвинувачений ОСОБА_15 працював в іншому підрозділі вказаного відділу поліції. Йому відомо, що до Дніпровського районного ВП надійшла заява про зникнення ОСОБА_20 . Їх підрозділ поліції здійснював розшукові заходи. Наказ на проведення таких заходів він отримав від обвинуваченого ОСОБА_14 . Ніяких доручень від слідчого на проведення розшукових дій він не отримував. В своїй діяльності керується наказом, законом, кодексом. Разом з іншим співробітником їх відділу ОСОБА_86 , обвинуваченим ОСОБА_14 відпрацьовували різні адреси можливого перебування ОСОБА_20 , зокрема приїздили до м.Павлограду та м.Новомосковську. В них також була наявна інформація, що ОСОБА_29 зник разом з ОСОБА_21 . В них були в наявності їх фотографії. Вони опитували людей, намагались встановити місце перебування вказаних осіб. Всі звіти перед начальником він робив усно, ніяких рапортів щодо зробленої пошукової роботи не складав. Йому відомо, що обвинувачений ОСОБА_14 зустрічався з потерпілою ОСОБА_18 . В слідчих діях в кримінальному провадженні за фактом зникнення ОСОБА_87 ніякої участі не приймав, будь-яких доручень від слідчого до їх відділу не надходило. На той час обвинувачений ОСОБА_14 користувався автомобілем марки «Кіа Спортейдж» темно-синього кольору, в нього була наявна табельна зброя, проте отримувати її було непросто.
Свідок ОСОБА_88 під час допиту в судовому засіданні повідомив, що точної дати подій не пригадує, його було запрошено в якості понятого для проведення слідчої дії. Тривалий проміжок часу пройшов, тому всіх обставин не пригадує. Під час вказаної події він перебував в службовому приміщенні разом з іншими особами. Ніяких зауважень з його боку не було, тиск або погрози також були відсутні, він не знайомий з обвинуваченими та потерпілими.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_86 розповів, що в 2016 році працював оперуповноваженим у відділі поліції під керівництвом обвинуваченого ОСОБА_14 . Їх відділ займався пошуком безвісті зниклих громадян, контролював роботу в цьому напрямку 10 відділів поліції. Обвинувачений ОСОБА_62 працював оперуповноваженим в іншому відділі, ОСОБА_27 та ОСОБА_26 працювали поліцейськими, останній займав посаду начальника сектору. Після перегляду зведень на нараді у обвинуваченого ОСОБА_14 , останнім було поставлено завдання про здійснення розшукових заходів з приводу зникнення ОСОБА_20 . Разом з іншим оперуповноваженим ОСОБА_85 та обвинуваченим ОСОБА_14 відпрацьовувались можливі місця перебування зниклого в м.Синельникове, м.Новомосковську та м.Павлограді. Інформація про перебування ОСОБА_20 в м.Павлограді надійшла від обвинуваченого ОСОБА_14 . Опитували батьків зниклого, обвинувачений ОСОБА_14 надавав інформацію, яку він з напарником перевіряли, шукали свідків. Всі накази вони отримували усно, таким же чином і звітували. Ніяких доручень в межах розшуку ОСОБА_20 від інших посадових осіб не надходило. Всі дії в пошуку ОСОБА_20 координував начальник обвинувачений ОСОБА_14 .
Таким чином, як витікає зі змісту оскаржуваного вироку, суд при його ухваленні взяв за основу показання потерпілих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_28 , ОСОБА_63 , ОСОБА_77 , ОСОБА_74 , ОСОБА_73 , ОСОБА_79 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_65 , ОСОБА_25 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , а до пояснень свідків ОСОБА_78 , ОСОБА_76 , ОСОБА_70 , ОСОБА_22 віднісся критично, оскільки вони не були очевидцями подій та не змогли нічого повідомити про обставини проведення незаконних обшуків, затримання, відкритого заволодіння чужим майном і розбійного нападу.
На думку апеляційного суду, вищевикладені пояснення учасників кримінального провадження надані ними з дотриманням вимог чинного КПК України, є послідовними і повністю узгоджуються між собою та з фактичними обставинами справи, а суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що покази, які вони давали на досудовому слідстві та підтвердили в судовому засіданні, незмінні та правдиві, оскільки знаходяться у взаємозв`язку з іншими об`єктивними письмовими доказами по справі, дослідженими у судовому засіданні.
Під час вивчення матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що потерпілі або свідки, які були допитані судом під присягою, з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченихв інкримінованих злочинах, а також не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів у справі, які б викликали сумніви в їх достовірності. Наявні у справі докази відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності доказів.
Із матеріалів кримінального провадження істотних суперечностей, які б впливали на правильність установлення фактичних обставин провадження при скоєнні кримінальних правопорушень, у вищевикладених показаннях не вбачається, а деякі розбіжності в зазначених показах свідчать про індивідуальне сприйняття кожною особою подій, учасником яких вони були, і не впливають на висновок суду, до того ж, не можна в цій ситуації залишити поза увагою великий проміжок часу, який сплив від дати події та допиту останніх у суді. Тому колегія суддів не вбачає в діях суду першої інстанції будь-яких порушень законодавства під час відправлення ним правосуддя у даному кримінальному провадженні. А та обставина, що слідство і суд по-іншому оцінюють докази, зокрема, показання потерпілих, свідків, висновки експертиз, процесуальних документів за результатами проведених під час досудового розслідування слідчих дій та інших письмових доказів, порівняно з оцінкою їх обвинуваченими та їх захистом, не свідчить про необ`єктивність слідчих органів і суду, на що є посилання в поданій захисниками апеляції.
Також вищезазначений висновок суду підтверджується і даними досліджених в судовому засіданні документів, у тому числі:
- витягом з кримінального провадження №0002964 від 20.10.2016 року,з якого до ЄРДР 20.10.2016 року заступником начальника відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_45 були внесені відомості про кримінальне правопорушення за ч.4 ст.187 КК України за заявою ОСОБА_20 про вчинений стосовно нього розбійний напад, до якого можуть бути причетні працівники Національної поліції /т.м.д.р.1 а.п.1/;
- постановою заступника начальника наглядового відділу управління наглядової діяльності у кримінальних провадженнях слідчих органів прокуратури Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_45 про те, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні було доручено 20.10.2016 року слідчому управлінню прокуратури Харківської області /т.19 а.п.180/;
- відомостями з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0002964 від 20.10.2016 року, отриманими на виконання ухвали суду з Офісу Генерального прокурора 13.01.2021 року про те, що вказана вище постанова заступника начальника наглядового відділу управління наглядової діяльності у кримінальних провадженнях слідчих органів прокуратури Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_45 про визначення підслідності за прокуратурою Харківської області була занесена до реєстру 21.10.2016 року /т.20 а.п.107-109/;
- витягом з кримінального провадження №0002964 від 20.10.2016 року, який підтверджує факт проведення досудового розслідування за вказаною вище заявою ОСОБА_20 прокуратурою Харківської області./т.13 а.п.105/;
- рапортом слідчого в ОВС першого слідчого відділу СУ прокуратури Харківської області від 16.03.2017 року про виявлення під час досудового розслідування в межах кримінального провадження за заявою ОСОБА_20 за ч.4 ст.187 КК України ознак кримінального провадження, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, в діях працівників поліції, зокрема обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_15 /т.13 а.п.106/, що стало підставою для відкриття кримінального провадження №0000224 згідно витягу з кримінального провадження /т.13 а.п.107/;
- постановою про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 12.04.2017 року /т.13 а.п.112/, відповідно до якої кримінальні провадження за ч.4 ст.187 КК України та за ч.2 ст.365 КК України були об`єднані в одне провадження, що підтверджено зведеним витягом з кримінального провадження №0002964 /т.13 а.п.191-192/;
- рапортом слідчого в ОВС першого слідчого відділу СУ прокуратури Харківської області від 22.06.2017 року про виявлення під час досудового розслідування в межах кримінального провадження за заявою ОСОБА_20 за ч.4 ст.187 КК України ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, в діях працівників поліції, зокрема обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_15 /т.16 а.п.126/, що стало підставою для відкриття кримінального провадження №0000605 згідно витягу з кримінального провадження /т.16 а.п.127/;
- постановою про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 22.06.2017 року, відповідно до якої кримінальні провадження за ч.4 ст.187 КК України, ч.2 ст.365 КК України та за ч.3 ст.186 КК України були об`єднані в одне провадження №0002964 /т.16 а.п.112/;
- постановою про перекваліфікацію кримінального правопорушення від 21.07.2017 року, відповідно до якої під час розслідування кримінального провадження дії обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_15 за фактом перевищення службових повноважень у зв`язку з наявністю тяжких наслідків були перекваліфіковані з ч.2 ст.365 на ч.3 ст.365 КК України /т.16 а.п.180/;
- рапортом слідчого в ОВС першого слідчого відділу СУ прокуратури Харківської області від 19.07.2017 року про виявлення під час досудового розслідування в межах кримінального провадження за заявою ОСОБА_20 за ч.4 ст.187 КК України ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, в діях працівника поліції обвинуваченого ОСОБА_14 /т.16 а.п.166/, що стало підставою для відкриття кримінального провадження №0000763 згідно витягу з кримінального провадження /т.16 а.п.167/;
- постановою про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 21.07.2017 року , відповідно до якої кримінальні провадження за ч.3 ст.186 КК України, ч.4 ст.187 КК України, ч.3 ст.365 КК України та за ч.3 ст.368 КК України були об`єднані в одне провадження №0002964 /т.16 а.п.176/;
- рапортом поліцейського щодо виконання доручення слідчого, згідно якого оперативним шляхом було встановлено причетних до розбійного нападу на потерпілих ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , зокрема особи ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який використовує мобільний номер оператора НОМЕР_19 , та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який використовує мобільний номер оператора НОМЕР_20 . Потерпіла ОСОБА_18 використовує номер мобільного телефону НОМЕР_21 /т.м.д.р.1 а.п.118-122/;
- матеріалами виконання окремого доручення слідчого з ДВБ УВБ в Дніпропетровській області від 14.03.2017 року, згідно яких: дружина обвинуваченого ОСОБА_14 06.12.2016 року придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_9 - та 04.11.2016 року придбала автомобіль марки «Субару Легаси», державний номерний знак НОМЕР_22 ; батько обвинуваченого ОСОБА_15 19.09.2016 року придбав земельну ділянку та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_10 , мати обвинуваченого ОСОБА_15 19.08.2016 року придбала автомобіль марки «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2016 року випуску, та зняла з обліку автомобіль марки «Toyota Camry», 2007 року випуску; обвинувачений ОСОБА_15 01.09.2016 року придбав пістолет травматичний ПМР УОС; обвинувачені ОСОБА_14 та ОСОБА_15 проходять службу у відділі кримінальної поліції Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м.Дніпро, вул. Троїцька площа, б.2а; обвинувачений ОСОБА_14 користується автомобілем марки «KIA SPORTAGE», державний номерний знак НОМЕР_23 , обвинувачений ОСОБА_15 користується автомобілем марки «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_15 . /т.м.д.р.3 а.п.256-297/.
- матеріалами окремого доручення ДВБ УВБ в Дніпропетровській області, згідно яких на час інкримінованих подій обвинувачений ОСОБА_14 , підполковник поліції, працював начальником сектора (у складі відділу) Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, керував автомобілем марки «KIA SPORTAGE», державний номерний знак НОМЕР_23 , синього кольору, номер мобільного телефону НОМЕР_24 /т.м.д.р.2 а.п.94-122/; обвинувачений ОСОБА_15 , майор поліції, працював старшим оперуповноваженим Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, керував автомобілем марки «TOYOTA CAMRY», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер мобільного телефону НОМЕР_20 /т.м.д.р.2 а.п.123-155/. 16.04.2016 року до Дніпровського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області звернулась свідок ОСОБА_24 та повідомила про скоєння потерпілим ОСОБА_20 15.04.2016 року крадіжки майна за адресою: АДРЕСА_5 , крім того, свідок ОСОБА_24 повідомила про зникнення потерпілого ОСОБА_20 , який 15.04.2016 року поїхав на автомобілі ВАЗ 2121 в невідомому напрямку, у зв`язку з чим були внесені відомості до ЄРДР та було розпочато досудове розслідування за даними фактами;
- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 05.01.2017 року, відповідно до якого в приміщенні ПрАТ «Київстар» на підставі ухвали слідчого судді від 12.12.2016 року /т.м.д.р.1 а.п.157/ була отримана інформація про телефонні з`єднання потерпілих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_18 , обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , за номерами мобільного оператора «Київстар» в період часу з 14.04.2016 року по 08.12.2016 рік /т.м.д.р.1 а.п.158-161/;
-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 05.01.2017 року, відповідно до якого в приміщенні ПрАТ «МТС «Україна» на підставі ухвали слідчого судді від 12.12.2016 року /т.м.д.р.1 а.п.163/ була отримана інформація про телефонні з`єднання свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_65 , ОСОБА_28 , потерпілих ОСОБА_20 , ОСОБА_18 за номерами мобільного оператора «МТС» в період часу з 14.04.2016 року по 08.12.2016 рік /т.м.д.р.1 а.п.164-167/;
- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 05.01.2017 року, відповідно до якого в приміщенні ТОВ «Лайфселл» на підставі ухвали слідчого судді від 12.12.2016 року /т.м.д.р.1 а.п.169/ була отримана інформація про телефонні з`єднання свідка ОСОБА_28 та потерпілих ОСОБА_20 , ОСОБА_89 за номерами мобільного оператора «Лайф» в період часу з 14.04.2016 року по 08.12.2016 рік /т.м.д.р.1 а.п.169-172/;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.01.2017 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_29 серед запропонованих для впізнання фотографій, отриманих в результаті виконання доручення слідчого під час досудового розслідування, вказав на ті, на яких зображені обвинувачений ОСОБА_14 , пояснивши, що саме ця особа погрожувала йому застосуванням зброї: пістолета «ПМ», - 06.05.2016 року під час розбійного нападу на нього та брата в м.Павлограді, вважає його «старшим» серед нападників; та обвинувачений ОСОБА_15 , який знаходився в кімнаті, де були сховані гроші та розмовляв по телефону з іншою особою, матеріали щодо притягнення якої до кримінальної відповідальності виділені в окреме провадження /т.м.д.р.3 а.п.26-36/;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.01.2017 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_21 під час слідчої дії вказав на фотографії, на яких зображені обвинувачений ОСОБА_14 , повідомивши про наявність зброї у цієї особи під час розбійного нападу 06.05.2016 року в м.Павлограді на нього та брата ОСОБА_20 , наставлянні цієї зброї на брата, виловлюванні погроз в адресу останнього; та обвинувачений ОСОБА_15 , який був в квартирі під час інкримінованих подій /т.м.д.р.3 а.п.37-47/;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.01.2017 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_28 під час проведення досудового розслідування серед фотографій, що були запропоновані для впізнання, вказала на фотографії, на яких зображені обвинувачені ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , зазначивши, що 21.04.2016 року до її помешкання по АДРЕСА_6 приїхали троє невідомих осіб, серед яких були вказані особи обвинувачених, провели обшук в її будинку, задавали питання про потерпілого ОСОБА_21 . Під час обшуку вони знайшли мобільні телефони, які до цього залишив потерпілий ОСОБА_21 , та вилучили їх без будь-якого дозволу. Особу ОСОБА_14 запам`ятала по зовнішньому вигляду, в нього був пістолет, який знаходився в кабурі під піджаком, вказана особа керувала діями інших двох осіб, які безпосередньо обшукували її домоволодіння, питала про потерпілого ОСОБА_21 : чи приїздив він, і де залишив гроші. Особу обвинуваченого ОСОБА_15 запам`ятала по ознакам зовнішності, цей чоловік перебував за кермом автомобіля марки «Тойота» темного кольору, під час обшуку перекопував город в пошуках грошей. Пізніше обвинуваченого ОСОБА_15 вона ще двічі бачила, коли він разом з особою, матеріали про притягнення якого до кримінальної відповільності виділені в окреме провадження, приїздив до неї додому та в м.Дніпрі /т.м.д.р.3 а.п.48-58/;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.02.2017 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_18 під час слідчої дії вказала на фотознімок, на якому зображений обвинувачений ОСОБА_14 та пояснила, що з вказаною особою зустрілась в міськвідділу поліції в м.Дніпро, оскільки вказаний чоловік до цього декілька разів телефонував свідкові ОСОБА_90 з приводу викрадення її грошових коштів, які знаходились на території її домоволодіння /т.м.д.р.3 а.п.59-69/;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.02.2017 року, відповідно до проведеної слідчої дії свідок ОСОБА_24 вказала на фотографію, на якій зображений обвинувачений ОСОБА_14 , та пояснила, що вказана особа після звернення її до правоохоронних органів з заявою про крадіжку грошей та дорогоцінностей 15.04.2016 року та зникнення її чоловіка, потерпілого ОСОБА_20 , приїздив до неї з міськвідділу поліції та, за його словами, займався пошуком зниклого /т.м.д.р.3 а.п.70-80/;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 15.02.2017 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_29 за участі понятих за адресою свого проживання по АДРЕСА_5 розповів та показав про обставини вчинення ним крадіжки 15.04.2016 року грошових коштів у сумі 1420000 доларів США, 156000 ЄВРО, золотих виробів з коштовним камінням на загальну суму приблизно 200000 доларів США, які належать потерпілім ОСОБА_18 та ОСОБА_17 та зберігались на території вказаного домоволодіння в приміщенні козлятнику. На фототаблиці до протоколу фотографії, зроблені під час слідчої дії /т.м.д.р.3 а.п.147-173/;
- протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_24 від 15.02.2017 року, відповідно до якого вказаний учасник кримінального провадження надала аналогічні показання показанням потерпілого ОСОБА_20 . На території її проживання по АДРЕСА_5 вказаний свідок показала де саме зберігались грошові кошти та ювелірні вироби потерпілих ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , які були викрадені 15.04.2016 року її чоловіком, потерпілим ОСОБА_20 /т.м.д.р.3 а.п.174-191/;
- протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_20 від 15.02.2017 року, згідно якого під час вказаної слідчої дії потерпілий за участі понятих, статиста з письмового дозволу власника оселі, в якій відбувались інкриміновані обвинуваченим події 06.05.2016 року, розповів та показав, що ввечері вказаного дня (06.05.2016 року) він разом з потерпілим ОСОБА_21 намагались вийти з під`їзду будинку АДРЕСА_16 , і на першому поверсі на них було скоєно розбійний напад раніше невідомими особами чоловічої статті, яких було спочатку троє. Двоє чоловіків заламали йому руки назад на наклонили донизу головою, наділи кайданки, а третій скрутив руки назад його брату, потерпілому ОСОБА_21 . Після чого вони всі піднялись до квартири АДРЕСА_8 на 4 поверсі, яку вони винаймали, та зайшли всередину, де розвели по кімнатах. Він перебував в кухні, лежав обличчям донизу на підлозі, а один з нападників, як йому здається «старший», тримаючи пістолет та погрожуючи, запитав про гроші та коштовності. Потерпілий ОСОБА_21 перебував в іншій кімнаті. Побоюючись за своє життя та брата, він погодився віддати гроші та ювелірні вироби, оскільки третій нападник, який перебував з потерпілим ОСОБА_21 в іншій кімнаті, не міг найти гроші. Йому дозволили підвестись, в цей час «старший» з нападників відповів на телефонний дзвінок, і в квартиру зайшов четвертий нападник. Його завели до кімнати, де перебував брат з одним з нападників, та він показав на крісло, де була захована валіза з грошима. Один з нападників дістав сумку, після чого «старший» з нападників запитав про наявність коштовностей в цій сумці. Він показав на інше крісло, де була захована інша сумка з грошима та ювелірними виробами. Другий нападник перевернув крісло, дістав сумку та переконався в наявності цих речей. За наказом «старшого» другий нападник дістав п`ять пачок по 10000 доларів США та поклав на крісло. «Старший» з нападників сказав, щоб вони зникли з міста і цих грошей для цього вистачить. Нападники повернули документи, забрали всі гроші (за винятком залишених 50 000 доларів США та 46 000 доларів США, витрачених на придбання автомобіля «АУДІ»), коштовності та інші предмети мисливський обріз, ліхтарик, бінокль, мисливські ножі, радіо, - та покинули квартиру, а він разом з потерпілим ОСОБА_21 залишились в квартирі. Через деякий час вони викликали таксиста за прізвищем « ОСОБА_91 » та залишили квартиру. На фотографіях, що додані до протоколу слідчої дії, зафіксовані обставини, встановлені під час слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_20 /т.м.д.р.3 а.п.192-218/;
- протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_21 від 15.02.2017 року, відповідно до якого під час вказаної слідчої дії за місцем вчинення кримінального правопорушення вказаний учасник відтворив дії, обстановку та обставини вчиненого 06.05.2016 року на нього та його брата, потерпілого ОСОБА_20 , розбійного нападу. Так потерпілий показав, що у зв`язку з викраденням потерпілим ОСОБА_20 15.04.2016 року грошей та ювелірних виробів, вони знаходились в м.Павлограді, де винаймали квартиру АДРЕСА_17 . 06.05.2016 року ближче до вечора його та брата троє невідомих осіб чоловічої статті на першому поверсі в під`їзді за вищевказаною адресою затримали: заламали руки та надягли кайданки потерпілому ОСОБА_20 , йому - лише скрутили руки назад. Піднявшись на 4 поверх, той нападник, що вів його, забрав ключі від орендованої квартири, відкрив двері, і вони всі зайшли всередину. Двоє нападників відвели потерпілого ОСОБА_20 на кухню, а він разом з третім нападником зайшли до житлової кімнати, де цей чоловік став обшукувати приміщення. Через деякий час до цієї житлової кімнати зайшли вже троє осіб нападників з потерпілим ОСОБА_20 . Брат вказав на крісла, де були заховані гроші з коштовностями в сумках. Після отримання цих сумок, один з нападників дістав 5 пачок по 10 000 доларів США та поклав на крісло за вказівкою іншого нападника, який наказав братові та йому покинути місто, скориставшись цими грошима. Нападники повернули раніше забрані документи, забрали сумки з грошима та коштовностями, пішли, залишивши їх в квартирі. Вони зібрали всі свої речі та також покинули квартиру, викликавши таксиста за прізвищем « ОСОБА_91 ». На фотографіях, що додані до протоколу, зафіксовані обставини інкримінованих подій, встановлені під час слідчого експерименту /т.м.д.р.3 а.п.219-244/;
- протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_28 від 10.03.2017 року, згідно якого за адресою проживання останньої в присутності понятих була проведена слідча дія. Під час слідчого експерименту свідок показала, що 21.04.2016 року до її помешкання незаконно проникли три особи, які провели обшук кімнат та вилучили два мобільних телефони марки «Нокіа», що були залишені до цього в ніч з 15.04.2016 року на 16.04.2016 рік потерпілим ОСОБА_21 . На фотографіях, що додані до протоколу, зафіксований хід проведення слідчої дії /т.м.д.р.3 а.п.245-255/;
- протоколом огляду предметів, які можуть мати значення речових доказів від 23.03.2017 року, згідно якого слідчим на стадії досудового розслідування було проведено огляд інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно на ім`я ОСОБА_30 та встановлено, що їй на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_9 /т.16 а.п.211/;
- ухвалою від 24.03.2017 року про накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_9 , яка належить ОСОБА_30 /т.11 а.п.135-136/;
- постановою слідчого від 07.04.2017 року про визнання речовим доказом квартири за адресою: АДРЕСА_9 , - що належить на праві приватної власності ОСОБА_30 /т.16 а.п.212/;
- протоколом огляду предметів, які можуть мати значення речових доказів від 23.03.2017 року, згідно якого слідчим під час проведення досудового розслідування було проведено огляд інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно на ім`я ОСОБА_14 та встановлено, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_11 (кадастровий номер :06:010:5264 /т.16 а.п.213/;
- постановою слідчого від 07.04.2017 року про визнання речовим доказом земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_11 (кадастровий номер :06:010:5264) - що належить на праві приватної власності ОСОБА_14 /т.16 а.п.214/;
- ухвалою слідчого судді від 24.03.2017 року про накладення арешту на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_11 що належить на праві приватної власності ОСОБА_14 /т.11 а.п.57-58/;
- протоколом огляду предметів, які можуть мати значення речових доказів від 23.03.2017 року, згідно якого слідчим під час проведення досудового розслідування було проведено огляд інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно на ім`я ОСОБА_37 та встановлено, що йому на праві приватної власності належить домоволодіння за адресою: АДРЕСА_10 - та земельна ділянка кадастровий номер :03:161:0010 /т.16 а.п.215/;
- постановою слідчого від 07.04.2017 року про визнання речовим доказом домоволодіння за адресою: АДРЕСА_10 та земельної ділянки кадастровий номер :03:161:0010 - що належить на праві приватної власності ОСОБА_37 /т.16 а.п.216/;
-ухвалою від 24.03.2017 року про накладення арешту на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_10 , яке належить на праві власності ОСОБА_37 /т.12 а.п.42-43/;
- ухвалою від 30.06.2017 року про скасування арешту на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_10 , яке належить на праві власності ОСОБА_37 /т.12 а.п.46-48/;
- ухвалою від 21.07.2017 року про накладення арешту на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_10 , яке належить на праві власності ОСОБА_37 /т.2 а.п.233-234, т.9 а.п.249-251/;
- протоколом обшуку від 06.04.2017 року, згідно якого на підставі ухвали слідчого судді /т.12. а.п.145-146/слідчим в присутності потерпілого ОСОБА_20 , понятих було проведено обшук автомобіля марки «Кіа Спортедж», державний номерний знак НОМЕР_23 . Під час обшуку було виявлено та вилучено блокнот синього кольору з записами, планшетку чорного кольору, один патрон, три зв`язки ключів, технічний паспорт на автомобіль «Кіа Спортедж», державний номерний знак НОМЕР_23 , водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_14 , спеціальний жетон №0050071 ДПН №002931. За результатами слідчої дії складено протокол та вилучено автомобіль, яким користувався обвинувачений ОСОБА_14 . Проведення обшуку було зафіксоване на відеокамеру. При перегляді додатку (диску) до протоколу обшуку були встановлені аналогічні обставини /т.12 а.п.147-152/;
- ухвалою від 07.04.2017 року про накладення арешту на майно, вилучене 06.04.2017 року під час обшуку автомобілю «Кіа Спортедж», державний номер НОМЕР_23 , а саме: спеціальний жетон №0050071 ДПН №002931, виданий 14.12.2016 року на ім`я ОСОБА_14 , начальника сектору ГУНП в Дніпропетровській області /т.12 а.п.124-125/;
-постановою слідчого про повернення тимчасово вилученого майна від 03.07.2017 року, відповідно до якої транспортний засіб «Кіа Спортедж», державний номер НОМЕР_23 , повернутий власнику ОСОБА_92 /т.16 а.п.177/;
- протоколом обшуку від 06.04.2017 року, відповідно до якого слідчим за участі понятих на підставі ухвали слідчого судді /т.12 а.п.152-153/ був проведений обшук в робочих кабінетах обвинуваченого ОСОБА_14 №423 та обвинуваченого ОСОБА_15 №416 на четвертому поверсі Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м.Дніпро, Троїцька площа, 2а. В кабінеті обвинуваченого ОСОБА_14 було виявлено та вилучено 5 аркушів з бухгалтерії щодо отриманого доходу обвинуваченим, чорнова декларація останнього на 1 арк., робочий зошит, в якому присутні записи про потерпілу ОСОБА_18 , ОСОБА_87 , ОСОБА_21 . В робочому кабінеті обвинуваченого ОСОБА_15 виявлена довідка щодо отриманих доходів останнім /т.12 а.п.154-157/;
- постановою про визначення речовими доказами від 15.06.2017 року, згідно якої вилучені в ході обшуку в робочих кабінетах, зокрема обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , речі та документи були визнанні речовими доказами, а саме: зошит в клітинку формату паперу А4 з синьою обкладинкою, перший аркуш декларації про майно, витрати і зобов`язання фінансового характеру на ім`я ОСОБА_14 ; довідка про доходи №63/32 від 22.01.2015 на ім`я ОСОБА_14 на суму 27668.84 грн.; довідка про доходи на ім`я ОСОБА_14 на суму 52643.84 грн.; витяг з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 16.03.2016 на ім`я ОСОБА_14 ; довідка про доходи на ім`я ОСОБА_14 на суму 12348 грн.; довідка про доходи №1145 від 30.01.2017 на ім`я ОСОБА_14 на суму 100847.03 грн.; довідка про доходи №1171 від 30.01.17 на ім`я ОСОБА_27 на суму 87045.45 грн.; довідка про доходи №1169 на ім`я ОСОБА_15 на суму 90817.41 грн. /т.16 а.п.250-258, т.17 а.п.1-83/;
-протоколом огляду предметів, які можуть мати значення речових доказів від 17.06.2017 року, згідно якого слідчим були оглянуті вилучені під час обшуку адміністративної будівлі Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області речі та документи. Так, при огляді зошиту в клітинку, вилученого з кабінету обвинуваченого ОСОБА_14 на аркуші 9 маються рукописні записи кульковою ручкою «план работы на 15.06.2016», «067-423-14-64 Заец», на аркуші 11 зі зворотної сторони маються рукописні записи кульковою ручкою «план работы на 01.07.2016» «1.Отработка Заболотного Гриши г.Синельниково», на аркуші 12 маються рукописні записи кулькою ручкою «план работы на 04.07.16» «2.Работа по б/п Заец-Заболотний-лагерь-г.Шахтное», на аркуші 15 зі зворотної сторони маються рукописні записи «план работы на 07.09.16» «3.Снятие б/п Заяц-Днепровский РО.» Під час вказаної слідчої дії також було оглянуто інші документи: перший аркуш декларації про майно, витрати і зобов`язання фінансового характеру на ім`я ОСОБА_14 ; 4 довідки про доходи на ім`я ОСОБА_14 ; витяг з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків на ім`я ОСОБА_14 ; довідка про доходи на ім`я ОСОБА_27 ; довідка про доходи на ім`я ОСОБА_15 /т.16 а.п.248-249/;
- протоколом обшуку від 06.04.2017 року, згідно якого під час проведення досудового розслідування слідчим на підставі ухвали слідчого судді /т.12 а.п.167-169/ було проведено обшук за місцем проживання співмешканки обвинуваченого ОСОБА_14 . ОСОБА_93 за адресою: АДРЕСА_19 . В ході проведення обшуку були виявлені та вилучені ювелірні прикраси, які в подальшому були повернуті власникові ОСОБА_93 під розписку /т.12 а.п.170-176/;
- протоколом обшуку від 06.04.2017 року, відповідно до якого під час проведення досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді /т.12.а.п.177-178/ був проведений обшук за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_2 . В ході проведення обшуку було виявлено та вилучено піджак чорного кольору в риску та брюки чорного кольору /т.12 а.п.179-183/;
- протоколом обшуку від 06.04.2017 року, згідно якого слідчим під час проведення досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді /т.12.а.п.193-194/ був проведений обшук за місцем реєстрації вогнепальної зброї обвинуваченого ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_20 . В ході проведення обшуку було виявлено та вилучено грошові кошти: 92732 гривень, 38018 доларів США, 11775 Євро; записи та мисливська рушниця марки «CIF-SAN» № НОМЕР_3 , мисливські патрони у кількості 25 штук. /т.12 а.п.195-200/;
- протоколом огляду предметів, які можуть мати значення речових доказів від 07.04.2017 року, відповідно до якого слідчим було оглянуто вилучену в ході обшуку за місцем реєстрації зброї обвинуваченого ОСОБА_14 рушницю чорно-коричневого кольору «CIF-SAN» №122498 /т.16 а.п.204/;
- постановою слідчого від 07.04.2017 року про визнання речовим доказом мисливської рушниці чорно-коричневого кольору «CIF-SAN» № НОМЕР_3 /т.16 а.п.205/;
- ухвалою слідчого судді від 07.04.2017 року про накладення арешту на майно, вилучене 06.04.2017 року під час обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_20 , а саме: рушницю чорно-коричневого кольору марки «CIF-SAN» №122498, мисливські патрони у кількості 25 штук /т.12 а.п.126-127/;
- протоколом огляду предметів, які можуть мати значення речових доказів від 13.05.2017 року, згідно якого слідчим під час проведення досудового розслідування було проведено огляд вилучених під час обшуку за місцем реєстрації зброї обвинуваченого ОСОБА_14 грошових коштів: пакет №1 -24732 гривень; пакет №2 68000 гривень; 38018 доларів США, 11775 Євро /т.16 а.п.217-220/;
- постановою слідчого від 13.05.2017 року про визнання в якості речових доказів грошових коштів: 24732 гривень; 68000 гривень; 38018 доларів США, 11775 Євро, - вилучених 06.04.2017 року за адресою: АДРЕСА_20 /т.16 а.п.221/;
- актами прийому-передачі майна на зберігання від 15.05.2017 року, відповідно до якого слідчий передав на відповідальне збереження до Харківського ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк» : пакет з грошовими коштами в сумі 92732 гривень, 38018 доларів США, 11775 євро; пакет з грошовими коштами в сумі 443 доларів США, 90 євро; пакет з грошовими коштами в сумі 14777 гривень та 32 доларів США /т.15 а.п.49-51/;
- ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14.06.2017 року, згідно якої були повернуті під час обшуку 06.04.2017 року за адресою: АДРЕСА_20 гр. ОСОБА_34 грошові кошти: 32303 доларів США, 10105 Євро, 92732 гривень /т.16 а.п.224/;
- розпискою гр. ОСОБА_34 про отримання від слідчого грошових коштів за ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14.06.2017 року /т.16 а.п.225/;
- ухвалою від 07.04.2017 року про накладення арешту на майно, вилучене під час особистого обшуку обвинуваченого ОСОБА_14 , а саме: грошові кошти в сумі 4562 гривень, флеш носій 16 ГБ Transcend /т.12 а.п.128-129/;
- протоколом огляду предметів, які можуть мати значення речових доказів від 23.03.2017 року, відповідно до якого слідчий провів огляд картки реєстрації транспортного засобу Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 , vin НОМЕР_25 , 2016 року випуску, що на праві приватної власності належить ОСОБА_32 /т.16 а.п.209/;
- ухвалою від 24.03.2017 року про накладення арешту на автомобіль Тойота Камрі, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_32 /т.12 а.п.32-33/;
- протоколом обшуку від 06.04.2017 року, відповідно до якого на підставі ухвали слідчого судді /т.12.а.п136-137/ слідчим в присутності понятих, захисника було проведено обшук автомобіля марки «Тойота Камрі», державний номерний знак НОМЕР_1 . Під час обшуку було виявлено та вилучено блокнот чорного кольору з записами, рішення Дніпропетровської міської ради. За результатами слідчої дії складено протокол та вилучено автомобіль, яким користувався обвинувачений ОСОБА_15 . Проведення обшуку було зафіксоване на відеокамеру. При перегляді додатку (диску) до протоколу обшуку були встановлені аналогічні обставини /т.12. а.п.138-144/;
- постановою слідчого від 07.04.2016 року про визнання речовим доказом автомобіль марки Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 , vin НОМЕР_25 , 2016 року випуску, який належить ОСОБА_32 /т.16 а.п.210/;
- постановою слідчого про повернення тимчасово вилученого майна від 03.07.2017 року, відповідно до якої транспортний засіб Тойота Камрі, державний номерний знак НОМЕР_1 , повернутий власнику ОСОБА_32 та наданий дозвіл на користування /т.16 а.п.178-179/.
- протоколом обшуку від 06.04.2017 року, відповідно до якого на підставі ухвали слідчого судді /т.12.а.п.184-185/ під час проведення досудового розслідування в присутності понятих, захисника було проведено обшук за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_4 . В ході обшуку були виявлені та вилучені: грошові кошти 4 купюри номіналом по 500 гривень, 1 купюра номіналом 200 гривень, 1 купюра номіналом 50 доларів США; заява до «Райфайзен Банк Аваль» №00665456 про підписання документів та надання інших послуг від 22.01.2016 загальною кількістю 6 арк. на ім`я ОСОБА_15 ; квитанція №180/1069-7 від 22.01.2016 на ім`я ОСОБА_15 , банківська картка «Райфайзен Банк Аваль» № НОМЕР_26 ; посвідчення Комітету по боротьбі з корупцією та організаційною злочинністю на ім`я ОСОБА_15 ; два жіночих годинника «Daniel Wellington», один з яких в металі жовтого кольору, серійний номер № НОМЕР_27 , другий годинник в металі білого кольору без серійного номеру з ремінцем синього та білого кольору; копія паспорту НОМЕР_28 на ім`я ОСОБА_15 ; договір на туристичне обслуговування від 15.02.2016 на 6 арк.; рахунок-фактура №0002 від 28.01.2017 на 3 арк.; квитанції №08К293752, №08К238438, №08К238479; копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру на ім`я ОСОБА_15 ; заява №92 про відкриття рахунку № НОМЕР_29 на ім`я ОСОБА_15 , договір страхування №6 на 8 арк.; наряд-замовлення №АМ08885 з товарним чеком №00449; квитанції ПриватБанк №0596-4927-1792-9961, №0596-4970-7936-0051, №0596-4910-2193-9334; ключі від автомобіля з емблемою «Тойота» серійний номер 46862; закордонний паспорт НОМЕР_30 на ім`я ОСОБА_15 ; IPAD model A1600 Serial DLXNK3HPG5Y2, мобільний телефон Nokia C-3, мобільний телефон Iphone 6 IMEI /т.12. а.п.186-192/;
- протоколом огляду предметів від 07.04.2017 року, відповідно до якого слідчим на стадії досудового розслідування були оглянуті вилучені в ході обшуку за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_15 речі та документи /т.16 а.п.208/. В подальшому вилучені в ході обшуку за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_15 грошові кошти 4 купюри номіналом по 500 гривень, 1 купюра номіналом 200 гривень, 1 купюра номіналом 50 доларів США, IPAD model A1600 Serial DLXNK3HPG5Y2, мобільний телефон Nokia C-3, мобільний телефон Iphone 6, - були повернуті його дружині ОСОБА_94 під розписку /т.12 а.п.134/;
- ухвалою від 16.05.2017 року про накладення арешту на майно, виявлене та вилучене 06.04.2017 року в ході обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_4 , а саме: заяву до «Райфайзен Банк Аваль» №00665456 про підписання документів та надання інших послуг від 22.01.2016 загальною кількістю 6 арк. на ім`я ОСОБА_15 ; квитанцію №180/1069-7 від 22.01.2016 на ім`я ОСОБА_15 , банківську картку «Райфайзен Банк Аваль» № НОМЕР_26 ; посвідчення Комітету по боротьбі з корупцією та організаційною злочинністю на ім`я ОСОБА_15 ; два жіночих годинника «Daniel Wellington», один з яких в металі жовтого кольору, серійний номер № НОМЕР_27 , другий годинник в металі білого кольору без серійного номеру з ремінцем синього та білого кольору; копію паспорту НОМЕР_28 на ім`я ОСОБА_15 ; договір на туристичне обслуговування від 15.02.2016 на 6 арк.; рахунок-фактуру №0002 від 28.01.2017 на 3 арк.; квитанції №08К293752, №08К238438, №08К238479; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру на ім`я ОСОБА_15 ; заяву №92 про відкриття рахунку № НОМЕР_29 на ім`я ОСОБА_15 , договір страхування №6 на 8 арк.; наряд-замовлення №АМ08885 з товарним чеком №00449; квитанції ПриватБанк №0596-4927-1792-9961, №0596-4970-7936-0051, №0596-4910-2193-9334; ключі від автомобіля з емблемою «Тойота» серійний номер НОМЕР_31 ; закордонний паспорт НОМЕР_30 на ім`я ОСОБА_15 ; IPAD model A1600 Serial DLXNK3HPG5Y2 /т.12 а.п.122-123/;
- протоколом огляду предметів, які можуть мати значення речових доказів від 25.05.2017 року, згідно якого слідчим під час проведення досудового розслідування було проведено огляд вилучених під час обшуку за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_15 двох жіночих годинників «Daniel Wellington», один з яких в металі жовтого кольору, серійний номер №5, другий годинник в металі білого кольору без серійного номеру з ремінцем синього та білого кольору, жіночого ланцюжка з металу жовтого кольору, жіночих сережок з металу жовтого кольору в коробочці для ювелірних виробів /т.16 а.п.229/;
- постановою слідчого від 25.05.2017 року про визнання в якості речових доказів оглянутих двох жіночих годинників «Daniel Wellington», жіночого ланцюжка з металу жовтого кольору, жіночих сережок з металу жовтого кольору в коробочці для ювелірних виробів, які були вилучені в ході проведення обшуку за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_15 /т.16 а.п.230-231/;
- протоколом огляду предметів, які можуть мати значення речових доказів від 25.05.2017 року, згідно якого слідчим під час проведення досудового розслідування було проведено огляд вилучених під час обшуку за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_15 , а саме: копії паспорту НОМЕР_28 на ім`я ОСОБА_15 ; договору на туристичне обслуговування від 15.02.2016 на 6 арк.; рахунка-фактури №0002 від 28.01.2017 на 3 арк.; квитанцій №08К293752, №08К238438, №08К238479; копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру на ім`я ОСОБА_15 ; заяви №92 про відкриття рахунку № НОМЕР_29 на ім`я ОСОБА_15 , договору страхування №6 на 8 арк.; наряду-замовлення №АМ08885 з товарним чеком № НОМЕР_32 ; квитанцій ПриватБанк № НОМЕР_33 , №0596-4970-7936-0051, №0596-4910-2193-9334 /т.16 а.п.232/;
- протоколом огляду речей і документів від 07.04.2017 року, відповідно до якого слідчим під час проведення досудового розслідування було оглянуто речі та документи вилучені під час затримання у обвинуваченого ОСОБА_15 , з флеш носія срібного кольору було зроблено роздруківку файлу з особистими даними потерпілих ОСОБА_20 та ОСОБА_21 на 2 арк. /т.16 а.п.197-198/;
- роздруківкою на потерпілих ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , в якій зазначені персональні дані вказаних осіб, дані щодо притягнення до відповідальності в 2016 році /т.16 а.п.199-200/;
- постановою слідчого від 07.04.2017 року про визнання в якості речових доказів речей та документів, вилучених під час затримання обвинуваченого ОСОБА_15 : сумки шкіряної на плече чорного кольору; дозволу на зброю на ім`я ОСОБА_15 №1696; картки-замісник №75; ключа чорного кольору у кількості 3 шт.; флеш носія чорного кольору; флеш носія срібного кольору; пістолету ПМР КІВГ 3932К із магазином до нього та набоями 9 мм (кулі гумові) кількості 4 шт.; довідки з банку «Аваль»; портмоне чорного кольору із водійським посвідченням на ім`я ОСОБА_15 ; портмоне чорного кольору із паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_15 та копії ІНН на ім`я ОСОБА_15 у кількості 2 шт.; чорного портмоне; грошові кошти: 1 купюра 2 долара США, 1 купюра 10 доларів США, 1 купюра 20 доларів США, 5 купюр по 500 гривень, 61 купюра по 200 гривень, 3 купюри по 20 гривень, 1 купюра 10 гривень, 1 купюра 5 гривень, 1 купюра 2 гривні; картки банку «Ренесанс Кредит» №5365; картки мобільного оператора Київстар без сім-картки № НОМЕР_34 ; газового балону дратівливої дії «ТЕРЕН 4М»; навушників білого кольору; мобільного телефону чорного кольору «NOMI» на 2 сім карти 1.IMEI: НОМЕР_35 та 2.IMEI: НОМЕР_36 із батареєю та сім картою оператора мобільного зв`язку Київстар № НОМЕР_4 ; мобільного телефону білого кольору «Samsung», IMEI: НОМЕР_37 із батареєю та сім картою оператора мобільного зв`язку Київстар № НОМЕР_4 ; зарядного пристрою (шнур із блоком живлення) чорного кольору; посвідчення працівника ГУ НП в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_15 №ДНП НОМЕР_5 із спеціальним жетоном № НОМЕР_6 /т.16 а.п.201-203/;
- ухвалою від 15.05.2017 року про накладення арешту на майно, вилучене під час особистого обшуку затриманої особи обвинуваченого ОСОБА_15 /т.12 а.п.130-131/;
- протоколом огляду предметів, які можуть мати значення речових доказів від 13.05.2017 року, згідно якого слідчим під час проведення досудового розслідування було проведено огляд вилучених під час затримання обвинуваченого ОСОБА_15 грошових коштів:14777 гривень та 32 долара США /т.16 а.п.226-227/;
- постановою слідчого від 13.05.2017 року про визнання в якості речових доказів грошових коштів: 14777 гривень та 32 долара США, - вилучених 06.04.2017 року під час затримання обвинуваченого ОСОБА_15 /т.16 а.п.228/;
- ухвалою від 27.04.2017 року про накладення арешту на майно, вилучене 06.04.2017 року під час обшуку гаражу за адресою: м.Дніпро, гаражний кооператив «Комунар», гараж № НОМЕР_38 , а саме: мобільний телефон Nokia 1650 НОМЕР_39 без сім-картки; мобільний телефон Samsung GT-E1175T IMEI НОМЕР_40 без сім-картки; мобільний телефон Nokia 1208 IMEI НОМЕР_41 ; сім карту «Life» № НОМЕР_42 червоного кольору; сім карту Life № НОМЕР_43 червоного кольору; сім карту «Київстар» № НОМЕР_44 ; карту пластикову «ПриватБанк» Універсальна №490572; адаптер пам`яті Kingston Micro SD чорного кольору; пластикову картку для сім-картки «Utel» № НОМЕР_45 ; пластикову картку для сім-картки «Київстар» № НОМЕР_46 ; пластикову картку для сім-картки «МТС» № НОМЕР_47 з надписом чорною ручкою «»; пластикову картку для сім-картки «Київстар» № НОМЕР_48 ; пластикову картку для сім-картки «Київстар» № НОМЕР_49 ; ноутбук HP чорного кольору, модель ENVYm6; ноутбук HP чорного кольору, модель Pavilion g6 /т.12 а.п.132-133/;
- талоном-квитанцією №133 від 12.07.2017 року про прийняття Основ`янським ВП ГУНП в Харківській області речових доказів: револьверу ПО №020531 чорного кольору із пластиковою рукояткою коричневого кольору, барабаном на 6 патронів, написами «Калібр 9 мм», «Україна», кобура, три патрони із красним маркуванням, написом «ТЕРЕН-3» 9 мм/380; рушниці чорно-коричневого кольору марки ARMSAN SILAN DS Phenoma кал.12, № cod 3787 та чохлу до неї; мисливської рушниці чорно-коричневого кольору марки CIF-SAN №122498, пістолету ПМР КІВГ 3932К із магазином до нього та набоями 9 мм (кулі гумові) кількості 4 шт. /т.16 а.п.206-207/;
- положеннм про Дніпровський відділ поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 07.12.2016 року, відповідно до якого одним із завдань та функцій вказаного відділу є координація, у межах визначених законодавством України повноважень, діяльності підпорядкованих відділень поліції за напрямами організаційно-аналітичного, методичного та матеріально-технічного забезпечення. Відділ поліції координує та контролює діяльність підпорядкованих відділень поліції у межах повноважень, у встановленому порядку здійснює перевірки службової діяльності підпорядкованих відділень поліції, здійснює прийняття, реєстрацію заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, контролює цей напрям роботи у підпорядкованих відділеннях поліції відповідно до повноважень; розшукує осіб, зокрема які пропали безвісті та інших осіб у випадках, визначених законодавством, у межах повноважень організовує та здійснює оперативно-розшукову діяльність; у межах повноважень здійснює інформаційно-пошукову та інформаційно-аналітичну роботу, оброблення персональних даних, а також користується базами (банками) даних МВС і Національної поліції та бере участь у їх формуванні /т.15 а.п.107-110/;
- витягом з послужного списку ОСОБА_15 , отриманий на адвокатський запит, згідно якого обвинувачений з 2005 року працював в правоохоронних органах оперуповноваженим на різних посадах, на момент інкримінованих подій з 07.11.2015 року займав посаду старшого оперуповноваженого Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, в подальшому з 09.12.2016 року старший оперуповноважений сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області /т.1 а.п.217-218/;
- витягом з послужного списку ОСОБА_14 , отриманий на адвокатський запит, згідно якого обвинувачений з 1998 року працював в правоохоронних органах на різних посадах, на момент інкримінованих подій з 07.11.2015 року займав посаду начальника сектору Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, в подальшому з 09.12.2016 року начальник сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області /т.1 а.п.226-228/;
- витягом з функціональних обов`язків начальника сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_14 від 06.04.2017 року, згідно яких одним із завдань вказаної особи є узагальнення та аналіз стану пошукової роботи ВП ДВП ГУНП України в області; надає методичну та практичну допомогу з розшуку, зокрема безвісно зниклих осіб та безпосередньо приймає участь в оперативно-розшукових заходах спрямованих на розшук /т.16 а.п.181-183/;
- витягом з функціональних обов`язків старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_15 від 06.04.2017 року, відповідно до яких вказана особа займається вивченням оперативно-розшукових справ, які знаходяться в проваджені територіальних підрозділів карного розшуку, на контрольні та резонансні злочини заводить контрольно-наглядові справи; здійснює виїзди в ВП ДВП в цілях здійснення перевірок оперативно-розшукової діяльності територіальних підрозділів кримінальної поліції по вказаній ліній роботи, надання практичної допомоги в розкритті контрольних та резонансних злочинів; бере безпосередню участь у розкритті злочинів проти власності та надає практичну допомогу ВП ДВП в розкритті злочинів даної категорії /т.16 а.п.184-186/;
- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 19.04.2017 року, згідно якого в ПрАТ «МТС Україна» під час проведення досудового розслідування було отримано тимчасовий доступ та вилучено копію інформації в електронному вигляді на диску про зв`язок мобільного телефону потерпілого ОСОБА_20 та за номерами мобільних телефонів НОМЕР_50 і НОМЕР_51 за період з 16.04.2016 року по 20.03.2017 рік /т.15 а.п.59-64/;
- протоколом тимчасового доступу до речей та документів та здійснення їх виїмки від 22.06.2017 року, відповідно до якого в ПрАТ «Київстар» був наданий тимчасовий доступ та вилучено копію інформації в електронному вигляді на диску про зв`язок та телефони з`єднання абонентів, зокрема ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_27 , ОСОБА_26 , ОСОБА_25 , ОСОБА_18 , ОСОБА_63 , ОСОБА_17 за період часу з 14.04.2016 року по 16.05.2017 року /т.15 а.п.80-81/;
- протоколом тимчасового доступу до речей і документів та здійснення їх виїмки від 22.06.2017 року, згідно якого в ПрАТ «МТС Україна» під час проведення досудового розслідування було отримано тимчасовий доступ та вилучено копію інформації в електронному вигляді на диску про зв`язок та телефони з`єднання абонентів, зокрема ОСОБА_24 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_65 , ОСОБА_28 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 за період часу з 14.04.2016 року по 16.05.2017 року /т.15 а.п.82-83/;
- протоколом тимчасового доступу до речей і документів та здійснення їх виїмки від 21.06.2017 року, згідно якого в ТОВ «Лайфселл» під час проведення досудового розслідування було отримано тимчасовий доступ та вилучено копію інформації в електронному вигляді на диску про зв`язок та телефони з`єднання абонентів, зокрема ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_65 , ОСОБА_28 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 за період часу з 14.04.2016 року по 16.05.2017 року /т.15 а.п.84-86/;
- матеріалами виконання окремого доручення слідчого від 31.03.2017 року, відповідно до якого управлінням оперативно-технічних заходів ГУНП в Харківській області на підставі деталізації телефонних з`єднань мобільних телефонів, якими користувались обвинувачені ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та особи, матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності яких виділені в окреме провадження: ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , - під час інкримінованих подій було проведено аналіз з`єднань та місця перебування вказаних абонентів.
Так, 21.04.2016 року в період часу проведення обшуку за місцем проживання свідка ОСОБА_28 мобільні телефони, якими користувались обвинувачені ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та особа, матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності якої виділені в окреме провадження ( ОСОБА_27 ), працюють за однаковими адресами розташування базових станцій в Синельниківському районі, сел.Новоалександрівка, при цьому мають телефоні з`єднання в цей день між собою, а обвинувачений ОСОБА_14 о 21.04 годині спілкується з особою, матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності якого виділені в окреме провадження ( ОСОБА_26 ). В цей же день о 19.48 годині включається телефон потерпілого ОСОБА_20 в Синельниківському районі, сел.Новоалександрівка, який до цього 15.04.2016 був виключений. Крім того згідно аналітичної довідки /т.17 а.п.148/ наявне з`єднання мобільного телефону обвинуваченого ОСОБА_15 21.04.2016 року о 19.58 годині з телефоном дружини ОСОБА_94 ( НОМЕР_52 , номер який неодноразово вказаний дружиною при написанні заяв до суду 23.11.2017 року т.1 а.п.153), при цьому телефон ОСОБА_15 перебуває в с.Новоалександрівка.
06.05.2016 року мобільні телефони обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та особи, матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності якої виділені в окреме провадження ( ОСОБА_27 ), приблизно з 15.30 години працюють за однаковими адресами розташування базових станцій по вул.Соборна та вул. Центральної м.Павлограда. О 20.08 годині за вказаною адресою реєструється робота мобільного термінала, яким користується особа, матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності якого виділені в окреме провадження ( ОСОБА_26 ) При цьому 06.05.2016 року за мобільним терміналом обвинуваченого ОСОБА_14 мається 8 з`єднань з мобільним терміналом свідка ОСОБА_63 та два з`єднання в цей день зафіксовані між мобільними терміналами обвинуваченого ОСОБА_15 та свідка ОСОБА_63 в м.Павлограді. Крім того 06.05.2016 року зареєстровані телефонні з`єднання обвинуваченого ОСОБА_14 по базових станціям мобільного зв`язку, знаходячись у м.Павлограді, з обвинуваченим ОСОБА_15 , особами, матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності яких виділені в окреме провадження ( ОСОБА_26 та ОСОБА_27 ). Також наявні два з`єднання мобільного терміналу обвинуваченого ОСОБА_15 06.05.2016 року з дружиною ОСОБА_94 ( НОМЕР_52 , номер який неодноразово вказаний дружиною при написанні заяв до суду 23.11.2017 року т.1 а.п.153), при цьому одне із з`єднань о 20.14 годині вказаного дня, коли телефон обвинуваченого перебуває неподалік базової станції в АДРЕСА_21 .
Також згідно проведеної аналітичної роботи з 19.04.2016 року обвинувачений ОСОБА_14 має 28 з`єднань з мобільним терміналом, яким користується свідок ОСОБА_24 , з 24.05.2016 року контактує з потерпілою ОСОБА_18 (більше 180 з`єднань). /т.17 а.п.130-248/;
- матеріалами виконання окремого доручення слідчого від 30.08.2017 року /т.18 а.п.119-133/, згідно яких управлінням оперативно-технічних заходів ГУНП в Харківській області на підставі деталізації телефонних з`єднань мобільних телефонів, якими користувався обвинувачений ОСОБА_14 , потерпілі ОСОБА_18 , ОСОБА_29 , ОСОБА_21 , свідки ОСОБА_22 , ОСОБА_28 . ОСОБА_24 , було проведено аналіз телефонних з`єднань та місця перебування під час інкримінованих подій.
06.05.2016 року в період часу з 15.00 до 20.00 години мобільні термінали потерпілих ОСОБА_20 та ОСОБА_21 працювали за базовими станціями, що розташовані неподалік вул.Ганни Світличної (Радянська) в м.Павлограді та квартири, в якій на них було скоєно розбійний напад.
03.06.2016 року в період часу з 13.00 до 13.30 години мобільні термінали обвинуваченого ОСОБА_14 та потерпілої ОСОБА_18 працюють за однаковими адресами розташування базових станцій неподалік пл.Троїцька в м.Дніпрі, при цьому наявне з`єднання між вказаними абонентами о 13.02 годині.
16.06.2016 року в період часу з 15.15 до 16.00 години мобільний термінал обвинуваченого ОСОБА_14 працює в районі базової станції неподалік пл.Троїцька в м.Дніпрі, цього дня наявні телефонні з`єднання о 15.11 та 15.57 годині між обвинуваченим ОСОБА_14 та потерпілою ОСОБА_18 , при цьому у о 16.00 наявне телефонне з`єднання між потерпілою ОСОБА_18 та свідком ОСОБА_22 /т.17 а.п.205/
08.07.2016 року в період часу з 11.15 до 12.00 години обвинувачений ОСОБА_14 мав декілька з`єднань з мобільним терміналом потерпілої ОСОБА_18 , в цей же час остання мала розмову зі свідком ОСОБА_22
- протоколом проведення слідчого експерименту із застосуванням технічних засобів від 25.04.2017 року, відповідно до якого під час проведення досудового розслідування свідок ОСОБА_77 на місці вчинення кримінального правопорушення по АДРЕСА_16 розповів та показав про обставини від 06.05.2016 року у зв`язку з виконанням своїх службових обов`язків поліцейського за завданням керівництва з ініціатором проведення заходу оперативним співробітником карного розшуку, обвинуваченим ОСОБА_14 . Так в цей день він спільно з ОСОБА_63 на службовому автомобілі марки «Мазда» за вказівкою керівництва ОСОБА_95 та ОСОБА_96 виїхали до м.Павлограда для відпрацювання чотирьох напрямків роботи, по двох з яких ініціатором робіт був працівники поліції ОСОБА_14 , його номер мобільного телефону був отриманий ОСОБА_63 у керівників для контакту. До м.Павлограда виїхали в першій половині дня. Свідок ОСОБА_77 показав, що ОСОБА_63 спілкувався з обвинуваченим ОСОБА_14 , в телефонному режимі, обвинувачений коректував координати відпрацювання, надаючи актуальну інформацію про роботу мобільного термінала. Коли він з ОСОБА_63 встановили місце роботи мобільного терміналу, що розшукували, ОСОБА_63 повідомив про це обвинуваченого ОСОБА_14 , який приїхав до даного будинку в м.Павлоград на позашляховику синього кольору, в якому перебували ще декілька чоловіків. В його присутності ОСОБА_63 сказав та показав обвинуваченому ОСОБА_14 на вікна квартири на 4 поверсі, де працював мобільний термінал. До цього ними було встановлено, що мобільний термінал, який розшукували, працював на рогу квартир АДРЕСА_22 з більшою вірогідністю в квартирі АДРЕСА_8 , про що було сповіщено обвинуваченого ОСОБА_14 приблизно о 15-16 годині. Після чого обвинувачений ОСОБА_14 незрозуміло чому сказав, що це можливо не те, що вони шукали, оскільки у квартирі повинні бути «безхатченки», а ця кватира була з гарним ремонтом. Обвинувчений ОСОБА_14 повідомив ОСОБА_63 та йому, що вони можуть їхати далі. Вони поїхали виконувати інші завдання, зокрема де був ініціатором обвинувачений ОСОБА_14 , а останній залишився стояти біля вказаного будинку. На фотографіях, що додані до протоколу, зафіксований хід проведення слідчого експерименту та показання свідка ОСОБА_77 /т.15 а.п.111-120/;
- протоколом проведення слідчого експерименту із застосуванням технічних засобів від 25.04.2017 року, згідно якого під час проведення слідчої дії на стадії досудового розслідування свідок ОСОБА_77 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_23 , розповів та показав, що 06.05.2016 року після встановлення роботи мобільного терміналу по АДРЕСА_7 , він та ОСОБА_63 продовжуючи виконувати завдання, ініціатором якого був обвинувачений ОСОБА_14 на виїзді з ОСОБА_97 приїхали за вказаною вище адресою та встановили термінал, який працював у таксиста. Вони сфотографували це таксі (стара іномарка коричневого кольору ауді). ОСОБА_63 зателефонував обвинуваченому ОСОБА_14 , проте останній повідомив, що він дуже зайнятий. Про результати відпрацювання ОСОБА_63 сповістив керівництву, від якого отримали команду повертатись до м.Дніпра. На фотографіях зафіксований хід проведення слідчої дії /т.15 а.п.121-127/;
- протоколом проведення слідчого експерименту із застосуванням технічних засобів від 25.04.2017 року, відповідно до якого під час проведення досудового розслідування свідок ОСОБА_63 на місці вчинення кримінального правопорушення розповів та показав про обставини, які мали місце 06.05.2016 року під час виконання завдань отриманих від начальника УОТМ ОСОБА_76 по чотирьом напрямкам, по двох з яких був ініціатором обвинувачений ОСОБА_14 , з яким він спілкувався в телефонному режимі, надавши показання аналогічні показанням свідка ОСОБА_77 під час проведення з останнім слідчого експерименту за місцем встановлення роботи мобільного терміналу на рогу квартир АДРЕСА_8 та АДРЕСА_24 . На фотографіях, що додаються до протоколу, зафіксований хід проведення слідчої дії /т.15 а.п.128-137/;
- протоколом проведення слідчого експерименту із застосуванням технічних засобів від 25.04.2017 року, згідно якого під час проведення слідчої дії на стадії досудового розслідування свідок ОСОБА_63 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_23 , показав, що 06.05.2016 року після встановлення роботи мобільного терміналу по АДРЕСА_7 , продовжуючи виконувати завдання, ініціатором якого був обвинувачений ОСОБА_14 встановили роботу мобільного терміналу, який працював у таксиста, про що сповістив обвинуваченого ОСОБА_14 . Останній повідомив, що дуже зайнятий та просив перекинути через Вайбер фото номера таксі. Він доповів про результати роботи керівництву та отримав команду повертатись до м.Дніпра. На фотографіях, що додаються до протоколу, зафіксований хід проведення слідчої дії /т.15 а.п.138-145/;
- матеріалами, які характеризують ОСОБА_14 , наданими на виконання доручення слідчого адміністрацією ДУ «Харківська установа виконання покарань (№27)», де утримувався обвинувачений ОСОБА_14 на час застосування запобіжного заходу. Серед наданих копій листів, які стали підставою для стягнення за порушення режиму тримання та знайдені в речах обвинуваченого ОСОБА_14 є лист, в якому невідомий адресат повідомляє про спілкування з «Німцем», особа якого є свідком в кримінальному провадженні, який дослівно «все сделал и сказал УВБ правильно: помню, не помню, если выезжали, то только по заданию. Задания все уничтожены уже! ОСОБА_98 , которые выезжали в Павлик, УВБ возили туда, чтобы они показали дом (который показали вам). На меня вышла через ОСОБА_99 , (потерпевшая ОСОБА_100 ) с ней буду вести переговоры. Только будет что-то конкретное, пиля приедет и будем советоваться. Я знаю, что они в гонении от всех и уже не хотят ничего…. Я и Лис» /т.15 а.п.157/;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.07.2017 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_22 серед запропонованих для впізнання фотокарток вказав на фотографію, на якій зображений обвинувачений ОСОБА_14 , повідомивши, що саме цій особі він 16.06.2016 року та 08.07.2016 року на прохання потерпілої ОСОБА_18 в м.Дніпро поблизу готелю «Спорт» передавав грошові кошти 20 тис. гривень та 10 гривень відповідно /т.16 а.п.28-38/;
- відповіддю начальника УОТЗ ГУНП в Дніпропетровській області від 06.04.2017 року на запит слідчого, згідно якої вказане управління повідомляє, що 06.05.2016 року до м.Павлограда для виконання НСРД №7 виїжджав екіпаж співробітників УОТЗ у складі о/у ОСОБА_77 та ОСОБА_63 . Матеріали проведення заходів зберігаються в УОТЗ терміном 10 днів, по закінченню їх зберігання матеріали були знищені. Відповідно Журналу вхідних цілком таємних та таємних документів управління кримінальної поліції ГУНП (оперативно-технічних заходів) у вказаний період УОТЗ проводились НСРД згідно ухвал та завдань, отриманих з Павлоградського ВП ГУНП від 06.04.2016 року та 27.04.2016 року. Додаток до відповіді - копія журналу, згідно якого 06.05.2016 року о 12.45 до м.Павлограду виїхав екіпаж ОСОБА_77 та повернувся о 21.00 годині /т.16 а.п.133-134/;
- відповіддю начальника УКР ГУНП в Дніпропетровській області від 05.05.2017 року на запит слідчого, відповідно до якого поліцейськими сектору кримінальної поліції Дніпровського РВП Дніпровського ВП ГУНП в рамках кримінального провадження за фактом безвісного зникнення ОСОБА_20 за ч.1 ст.115 КК України 23.05.2016 року реєструвались завдання на проведення НСРД №7 та направлені до УОТЗ ГУНП. Перевіркою встановлено, що ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області була постановлена про надання дозволу за абонентськими номерами НОМЕР_53 та НОМЕР_54 , а також за IMEI: НОМЕР_55 . За фактом безвісного зникнення ОСОБА_20 заводилось ОРС категорії «Розшук» №20416009 від 18.04.2016. Матеріали з УОТЗ 06.07.2016 року були повернуті до Дніпровського РВП ДВП без виконання у зв`язку з відсутністю технічної можливості їх виконання /т.16 а.п.135-149/;
- копією висновку службового розслідування за фактом проведення негласних слідчих (розшукових) дій 06.05.2016 року працівниками УОТЗ ГУНП в Дніпропетровській області на території м.Павлограда, затвердженого 12.04.2017 року, отримана на запит слідчого, відповідно до якого було встановлено, що 06.05.2016 року о 12.45 годині на територію м.Павлограда для виконання негласних слідчих (розшукових) дій, передбачених ст. 268 КПК України (установлення місцезнаходження радіоелектронного засобу) виїжджали старші о/у управління ОСОБА_63 та ОСОБА_77 , інструктаж перед виїздом проведено заступником начальника ОСОБА_78 , дозвіл на виїзд надано начальником ОСОБА_76 . За повідомленням ОСОБА_78 з письмового дозволу ОСОБА_76 для проведення НСРД №7 по завданнях Павлоградського ВП було відправлено екіпаж у складі ОСОБА_63 та ОСОБА_77 в ході перебування вказаних осіб начальником управління ОСОБА_76 додатково було запропоновано відпрацювати завдання інших підрозділів, які надходили до управління останнім часом, за наявності інформації про те, що абоненти реєструються у м.Павлограді, для чого ОСОБА_76 було надано контакт одного з працівників Дніпровського ВП. ОСОБА_78 не перевірив за яким саме завданням начальником управління ОСОБА_76 було надано вказівку проводити заходи. В подальшому через декілька годин працівники екіпажу повідомили про встановлення місцезнаходження мобільного терміналу за одним із завдань та передачу вказаної інформації ініціатору. Опитаний ОСОБА_63 повідомив, що 06.05.2016 року у першій половині дня отримав вказівку від начальника управління ОСОБА_76 виїжджати до м.Павлограда для проведення заходу по встановленню місцезнаходження мобільних терміналів. Після чого він разом з ОСОБА_77 виїхали на виконання декількох завдань, деякі з них були від ініціатора на прізвище ОСОБА_61 . Від керівництва ОСОБА_63 отримав мобільний номер ОСОБА_61 для контакту та оперативного супроводження пошукових заходів. Після встановлення місцезнаходження одного з розшукуваних терміналів ОСОБА_63 було повідомлено ініціатора ОСОБА_61 про вірогідне місцезнаходження мобільного терміналу. Показавши ОСОБА_61 на вікно квартири, у якій ймовірно, знаходився розшукуваний мобільний термінал. Після цього екіпаж залишили цей район та поїхали виконувати інші завдання, а ОСОБА_61 залишився біля будинку, на який вони йому вказали. Через деякий час екіпажем було встановлено місцезнаходження ще одного мобільного терміналу, який знаходився у автомобілі таксі, ініціатором розшуку якого теж був ОСОБА_61 , та повідомлено останнього про це. Доповівши про результати проведення заходів ОСОБА_63 отримав від ОСОБА_76 вказівку повертатися до м.Дніпро /т.16 а.п.148-154/;
- матеріалами виконання доручення слідчого з УКР ГУНП в Харківській області від 06.06.2017 року, відповідно до яких було встановлено, що за період з 14.04.2016 року по 16.04.2016 рік: потерпілий ОСОБА_29 використовував мобільний телефон марки Nokia 220 (Duos) IMEI НОМЕР_55 , в якому був мобільний номер НОМЕР_54 ; IMEI НОМЕР_56 , в якому був мобільний номер НОМЕР_57 ; потерпілий ОСОБА_21 використовував мобільний телефон марки Nokia 107 (Duos) IMEI НОМЕР_58 , в якому був мобільний номер НОМЕР_59 ; IMEI НОМЕР_60 , в якому був мобільний номер НОМЕР_61 . Вказані мобільні телефони були 15.04.2016 року вимкнені та залишені у ОСОБА_28 за місцем мешкання /т.16 а.п.160-165/;
- копіями матеріалів кримінального провадження №0001002 від 17.04.2016 року за фактом зникнення ОСОБА_20 , а саме: копією витягу з кримінального провадження, згідно якого органом досудового розслідування за фактом зникнення ОСОБА_20 є Дніпропетровське відділення поліції Дніпропетровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області /т.13. а.п.6/; копією доручення начальника СВ від 17.04.2016 року про проведення досудового розслідування за фактом зникнення ОСОБА_20 слідчому Дніпропетровського відділення поліції Дніпропетровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_74 /т.13 а.п.7/; копією повідомлення про початок досудового розслідування від 17.04.2016 року, відповідно до якого слідча ОСОБА_74 повідомляє керівнику Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_68 , начальнику Дніпропетровського відділення поліції Дніпропетровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_101 про початок досудового розслідування за фактом зникнення потерпілого ОСОБА_20 /т.13 а.п.8/; копією постанови начальника СВ від 17.04.2016 року про визначення групи слідчих в кримінальному провадженні за фактом зникнення ОСОБА_20 , куди увійшли слідчі ОСОБА_74 (старший групи), ОСОБА_75 /т.13 а.п.9-10/; копією постанови про групу прокурорів від 17.04.2016 року, відповідно до якого процесуальне керівництво в кримінальному провадженні за фактом зникнення ОСОБА_20 здійснюють прокурори Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_72 та ОСОБА_71 /т.13 а.п.11/; копією плану слідчих дій /т.13 а.п.12/; копією протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.04.2016 року, згідно якого свідок ОСОБА_24 16.04.2016 року звернулась до Дніпропетровського відділення поліції Дніпропетровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області з заявою про зникнення 15.04.2016 року потерпілого ОСОБА_20 , який поїхав на автомобілі «Ніва» з будинку за місцем проживання: АДРЕСА_6 , та не повернувся /т.13 а.п.13-14/; копією паспорту ОСОБА_20 /т.13 а.п.15/; копією добровільного дозволу свідка ОСОБА_24 від 16.04.2016 року на огляд її домоволодіння /т.13 а.п.16/; копією протоколу огляду місця події від 16.04.2016 року, згідно якого було оглянуто домоволодіння за місцем мешкання ОСОБА_20 , вилучена сорочка останнього /т.13 а.п.17-23/; копією протоколів допитів та письмові пояснення учасників кримінального провадження за фактом зникнення ОСОБА_20 , згідно яких слідчі ОСОБА_74 , ОСОБА_75 та поліцейські (оперуповноважені) Дніпропетровського ВП ОСОБА_102 , ОСОБА_103 отримували дані свідчення /т.13 а.п.25-28, 30-40, 57-58, 87-88, 91-99/; копією доручення слідчого оперативному підрозділу на проведення слідчих (розшукових) дій від 18.04.2016 року за фактом зникнення ОСОБА_20 , що направлено начальнику Дніпропетровського відділення поліції Дніпропетровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області /т.13 а.п.29/; копією клопотання слідчої ОСОБА_74 від 10.05.2016 року до слідчого судді Дніпропетровського районного суду про дозвіл на тимчасовий доступ до інформації, що перебуває у володінні ЗАТ «МТС Україна» про зв`язок абонентського номеру НОМЕР_54 , яким користувався ОСОБА_29 з 14.04.2016 року по 07.05.2016 рік та копія ухвали слідчого судді про задоволення вказаного клопотання слідчого про тимчасовий доступ від 10.05.2016 року /т.13 а.п.41-45/; копією клопотання слідчої ОСОБА_74 від 10.05.2016 року до слідчого судді Дніпропетровського районного суду про дозвіл на тимчасовий доступ до інформації, що перебуває у володінні ПрАТ «Київстар» про зв`язок абонентського номеру НОМЕР_57 , яким користувався ОСОБА_29 з 14.04.2016 року по 07.05.2016 рік та копія ухвали слідчого судді про задоволення вказаного клопотання слідчого про тимчасовий доступ від 10.05.2016 року /т.13 а.п.51-54/; копією клопотання слідчої ОСОБА_74 від 10.05.2016 року до слідчого судді Дніпропетровського районного суду про дозвіл на тимчасовий доступ до інформації, що перебуває у володінні ПрАТ «Київстар» про зв`язок абонентського номеру НОМЕР_59 , яким користувався ОСОБА_21 з 14.04.2016 року по 07.05.2016 рік та копія ухвали слідчого судді про задоволення вказаного клопотання слідчого про тимчасовий доступ від 10.05.2016 року /т.13 а.п.46-50/; копією клопотань слідчої ОСОБА_74 від 11.07.2016 року до слідчого судді Дніпропетровського районного суду про дозвіл на тимчасовий доступ до інформації, що перебуває у володінні ЗАТ «МТС Україна» про зв`язок абонентського номеру НОМЕР_62 , що перебуває у володінні ТОВ «Лайфсейф» про зв`язок абонентських номерів НОМЕР_63 та НОМЕР_64 , що перебуває у володінні ПрАТ «Київстар» про зв`язок абонентських номерів НОМЕР_65 , НОМЕР_66 , НОМЕР_67 , НОМЕР_68 , НОМЕР_69 , НОМЕР_70 , НОМЕР_71 , НОМЕР_72 , НОМЕР_73 , НОМЕР_74 , НОМЕР_75 , якими користувався ОСОБА_29 з 15.06.2016 року по 07.07.2016 рік /т.13 а.п.59-67/; копією клопотання слідчої ОСОБА_74 про накладення арешту на автомобіль потерпілого ОСОБА_20 від 08.07.2016 року та ухвали слідчого судді про задоволення вказаного клопотання /т.13 а.п.75-78/; копією рапорту поліцейського від 12.07.2016 року, клопотання слідчої ОСОБА_74 про дозвіл на проведення обшуку в автомобілі потерпілого ОСОБА_20 від 08.07.2016 року, ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку в автомобілі потерпілого ОСОБА_20 від 08.07.2016 року /т.13 а.п.70-74/; копією протоколу обшуку від 12.07.2016 року, відповідно до якого слідча ОСОБА_75 провела обшук в автомобілі потерпілого ОСОБА_20 на місці його зупинки на трасі М-05 Київ-Одеса в Одеській області на території СП-2 та виявила предмети схожі на гранату, пістолет та порох /т.13 а.п.79-84/; копією постанови прокурора від 14.07.2016 року про виділення матеріалів з кримінального провадження за фактом виявлення в автомобілі потерпілого ОСОБА_20 07.07.2016 року предметів схожих на гранату, пістолет та порох /т.13 а.п.68-69/; копією протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.07.2016 року, відповідно до якого слідча ОСОБА_75 провела дану слідчу дію в м.Одеса зі свідком ОСОБА_104 , який серед фотокарток вказав на фотографію, на якій зображений ОСОБА_29 та повідомив, що ця особа перебувала за кермом автомобіля «Ніва», який ним був зупинений 07.07.2016 року на трасі /т.13 а.п.89-90/; копією постанови про закриття кримінального провадження від 02.09.2016 року, згідно якої провадження за фактом зникнення ОСОБА_20 було закрито у зв`язку з відсутністю події злочину, передбаченого ст.115 ч.1 КК України, та появою ОСОБА_20 /т.13 а.п.100-101/;
- протоколом огляду документів від 05.04.2017 року, відповідно до якого під час досудового розслідування слідчим було оглянуто усі документи, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження №0001001 за ч.1 ст.185 КК України, відкритого 16.04.2016 року за заявою ОСОБА_24 за фактом вчинення 15.04.2016 року крадіжки за адресою: АДРЕСА_5 . При огляді застосовувались технічні засоби фіксації та зроблені електроні копії документів, які долучені до протоколу. Згідно зроблених копій досудове розслідування за вказаною заявою ОСОБА_24 проводилось Дніпропетровським відділенням Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, процесуальне керівництво здійснювали прокурори Дніпропетровської міської прокуратури №3. 16.04.2016 року ОСОБА_24 звернулась до поліції з заявою про вчинення крадіжки майна 15.04.2016 року о 21.30 годині її чоловіком ОСОБА_29 за адресою мешкання: АДРЕСА_5 . Доручення слідчого на проведення слідчих дій в межах даного кримінального провадження надавалось лише оперативному підрозділу Дніпропетровського відділення поліції ДВП ГУНП в Дніпропетровській області. Серед зроблених копій документів з кримінального провадження наявна копія паспорта з фотографією ОСОБА_20 , довідка з бази поліції «Армор» з фотографією ОСОБА_20 /т.15 а.п.13-48/;
- вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.04.2018 року, відповідно до якого потерпілого ОСОБА_20 було засуджено за ч.5 ст.185 КК України за фактом вчинення крадіжки 15.04.2016 року майна потерпілих ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , а саме: грошових коштів у вигляді 1420000 доларів США (по курсу НБУ 36419648.80 гривень), 156000 Євро (по курсу НБУ4501961.10 гривень), ювелірних виробів на суму 3279776 гривень /т.10 а.п.12-17, т.21 а.п.146-151/;
- копією висновку судово-товарознавчої експертизи №8989 від 19.12.2017 року, яка містить аналогічну інформацію щодо вартості ювелірних виробів, які належали ОСОБА_18 , та були викрадені під час нападу. Станом на час проведення експертизи середня ринкова вартість ювелірних виробів складала 3279776 гривень /т.21 а.п.152-157/;
- протоколом огляду предметів від 19.07.2017 року, згідно якого під час досудового розслідування були оглянуті надіслані з Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області розсекречені матеріальні носії секретної інформації у кримінальному провадженні №0001002 від 17.04.2016 року, а саме: клопотання слідчої СВ Дніпропетровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_75 від 18.05.2016 року про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії установлення місцезнаходження радіоелектронного засобу «Нокіа» та карток НОМЕР_53 та НОМЕР_54 , якими користувався ОСОБА_58 під час зникнення та постанови слідчої Дніпропетровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_75 від 14.07.2016 року про проведення негласної слідчої дії (розшукової) дії, яка полягає у спостереженні за місцем проживання потерпілого ОСОБА_21 в м.Синельникове /т.16 а.п.242-247/;
- висновком судово-товарознавчої експертизи від 22.08.2017 року, відповідно до якого середня ринкова вартість на 21.04.2016 року мобільного телефону торгової марки «Nokia» модель «220 Duos» складала 420 гривень; мобільного телефону торгової марки «Nokia» модель «107 Duos» складала 300 гривень /т.18 а.п.116-118/;
- виписками по рахунках потерпілої ОСОБА_18 з ПАОКБ «Правекс-Банк» за період з 01.11.2012 року по 07.11.2016 рік /т.18 а.п.137-176, т.м.д.р.1 а.п.70-85/;
- копіями податкових декларацій платника єдиного податку ФОП та звітів ФОП потерпілого ОСОБА_17 /т.м.д.р.1 а.п.32-47/;
- «Інструкцією з організації розшуку обвинувачених, підсудних, осіб, які ухиляються від відбування кримінального покарання, безвісно зниклих осіб та встановлення особи невпізнаних трупів», затвердженої наказом МВС України №3 ДСК від 05.01.2005 року, відповідно до якої на підрозділи карного розшуку покладається розшук (установлення) осіб, зокрема безвісно зниклих. Органи внутрішніх справ зобов`язані в межах своєї компетенції розглядати заяви, скарги і повідомлення громадян з питань розшукової роботи, виконувати розшукові завдання, орієнтування інших правоохоронних органів та вживати відповідних заходів реагування. Організація розшукової роботи покладається на керівників підрозділів карного розшуку, якими забезпечується: аналіз статистичної та іншої інформації, що характеризує стан розшукової роботи у відповідних підрозділах; контроль за станом розшукової роботи шляхом здійснення перевірок, вивчення оперативно-розшукових справ (надалі ОРС), розшукових справ (надалі РС), ведення справ контрольно-наглядового провадження (надалі СКНП), надання відповідним підрозділам методичної і практичної допомоги в організації розшукової роботи, розроблення й реалізація планів розшукових і оперативно-розшукових заходів з найбільш складних та актуальних справ, безпосередня участь працівників центрального апарату МВС України у здійсненні окремих розшукових заходів. Розшукову роботу підрозділів внутрішніх справ координує Департамент карного розшуку МВС України. Організація розшукової роботи покладається на керівників ГУМВС, УМВС, УМВСТ. Протягом доби ОРС «Розшук» заводиться зокрема на безвісті зниклих разом з автомобільним транспортом осіб. Організаційне забезпечення початкових розшукових дій покладено на чергові частини органу внутрішніх справ. Питання розшуку і порядок його здійснення безвісті зниклих осіб висвітлений в пункті 8.1 вказаної інструкції. Згідно пункту 9.6 Інструкції у разі, якщо за фактом безвісно зникнення людини порушено кримінальну справу ОРС «розшук» закривається і водночас заводиться ОРС «Злочин», до якої долучається раніше зібрані матеріали;
- наказом МВД №1084/ДСК від 26.11.2012 року про затвердження змін до Інструкції з організації розшуку обвинувачених, підсудних, осіб, які ухиляються від відбування кримінального покарання, безвісно зниклих осіб та встановлення особи невпізнаних трупів, відповідно до якого у зв`язку з набранням чинності КПК були внесені зміни до вказаної інструкції, при цьому оперативно-розшукову діяльність щодо розшуку осіб, в тому числі безвісно зниклих, продовжують здійснювати зокрема підрозділи карного розшуку;
- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 06.04.2017 року, згідно якого обвинуваченого ОСОБА_15 було затримано на підставі п.2 ч.1 ст.208 КПК України в присутності понятих, захисника, при здійснені обшуку затриманої особи було виявлено: дозвіл на зброю на ім`я ОСОБА_15 ; картку замісник №75; 3 ключі чорного кольору; 2 флеш носія чорного та срібного кольорів; магазин пістолета, 4 набої 9 мм, пістолет ПМР № НОМЕР_76 ; довідку з банку «Аваль»; портмоне із водійським посвідченням на ім`я ОСОБА_15 ; портмоне із паспортом ОСОБА_15 із 2 копіями ІНН; чорне портмоне із грошовими коштами: 1 купюра 2 долара США, 1 купюра 10 доларів США, 1 купюра 20 доларів США, 5 купюр по 500 гривень, 61 купюра по 200 гривень, 3 купюри по 20 гривень, 1 купюра 10 гривень, 1 купюра 5 гривень, 1 купюра 2 гривні; картку банку «Ренесанс Кредит» №5365; картку без сім-картки Київстар НОМЕР_34 ; газовий балон «ТЕРЕН 4М»; навушники білого кольору; мобільний телефон «NOMI» чорного кольору; мобільний телефон білого кольору «Samsung»; зарядний пристрій чорного кольору; посвідчення працівника ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_15 №ДНП НОМЕР_5 із спецжетоном №0049397 /т.13 а.п.136-141/. Вказана слідча дія фіксувалась на відеокамеру. При перегляді відеозапису затримання обвинуваченого ОСОБА_15 були встановлені аналогічні обставини;
- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 06.04.2017 року, згідно якого обвинуваченого ОСОБА_14 було затримано на підставі п.2 ч.1 ст.208 КПК України в присутності понятих, захисника, при здійснені обшуку затриманої особи було виявлено грошові кошти в сумі 4562 гривень, флеш носій 16 ГБ /т.13 а.п.119-124/.
Крім того, в ході проведення досудового розслідування під час виконання доручень слідчого підрозділами поліції були встановлені номери мобільних терміналів, якими користувались на час подій обвинувачені; особи, матеріали про притягнення яких до кримінальної відповідальності виділені в окреме провадження ( ОСОБА_27 , ОСОБА_26 ); потерпілі ОСОБА_18 , ОСОБА_29 , ОСОБА_21 ; свідки ОСОБА_24 , ОСОБА_28 , ОСОБА_63 , ОСОБА_77 , ОСОБА_65 , тощо.
Під час дослідження наданих стороною захисту письмових доказів на підтвердження придбання автомобіля марки «Тойота Камри», на який накладено арешт в межах кримінального провадження, ОСОБА_32 , матір`ю обвинуваченого ОСОБА_15 , було встановлено, що в договорі купівлі-продажу вказаного транспортного засобу станом на 13.08.2016 року в даних покупця « ОСОБА_32 » вказаний саме той номер мобільного телефону ( НОМЕР_20 ), що був встановлений в ході проведення досудового розслідування як такий, яким користувався обвинувачений ОСОБА_15 на час інкримінованих подій. Вказаний номер мобільного телефону згідно отриманої інформації від мобільних операторів з прив`язкою до базових станцій неподалік місць вчинення злочинів 21.04.2016 року (на час проведення незаконного обшуку у свідка ОСОБА_28 ) та 06.05.2016 року (на час проведення незаконного обшуку та розбійного нападу на потерпілих ОСОБА_20 та ОСОБА_21 ) мав з`єднання з телефоном ОСОБА_94 , дружини обвинуваченого ОСОБА_15 , номер якого остання вказувала у поданих заявах до суду станом на 23.11.2017 року. Зазначене спростовує позицію обвинуваченого ОСОБА_15 про невикористання мобільного терміналу НОМЕР_20 раніше та доводить позицію сторони обвинувачення.
В подальшому в ході виконання ухвал слідчих суддів мобільними операторами зв`язку були надані тимчасові доступи до телефонних з`єднань вказаних вище учасників кримінального провадження в період з 14.04.2016 року по 08.12.2016 рік з вказівками базових станцій, що відображено в протоколах про тимчасовий доступ. Після проведеного аналізу відповідним підрозділом поліції отриманої інформації підтверджено, що 21.04.2016 року в період проведення обшуку за місцем проживання свідка ОСОБА_28 мобільні телефони, якими користувались обвинувачені ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та особа, матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності якої виділені в окреме провадження ( ОСОБА_27 ), працюють за однаковими адресами розташування базових станцій в Синельниківському районі в сел.Новоалександрівка, при цьому мають телефоні з`єднання між собою в цей день. В цей же день після проведеного незаконного обшуку включається телефон потерпілого ОСОБА_20 також в Синельниківському районі в сел.Новоалександрівка, який до цього 15.04.2016 року був виключений, що підтверджує показання свідка ОСОБА_28 та спростовує покази обвинуваченого ОСОБА_14 та позицію обвинуваченого ОСОБА_15 щодо непричетності до пошуків обвинуваченого ОСОБА_15 та іншої особи, матеріали про притягнення якої до кримінальної відповідальності виділені в окреме провадження. 06.05.2016 року мобільні телефони обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та особи, матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності якої виділені в окреме провадження ( ОСОБА_27 ), вдень працюють за однаковими адресами розташування базових станцій по вул.Соборна та вул. Центральної м.Павлограда. ввечері за вказаною адресою реєструється робота мобільного термінала, яким користується особа, матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності якого виділені в окреме провадження ( ОСОБА_26 ) При цьому в цей день за мобільним терміналом обвинуваченого ОСОБА_14 мається 8 з`єднань з мобільним терміналом свідка ОСОБА_63 та два з`єднання в цей день зафіксовані між мобільними терміналами обвинуваченого ОСОБА_15 та свідка ОСОБА_63 в м.Павлограді. Крім того 06.05.2016 року зареєстровані телефонні з`єднання обвинуваченого ОСОБА_14 по базових станціям мобільного зв`язку, знаходячись у м.Павлограді, з обвинуваченим ОСОБА_15 , та особами, матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності яких виділені в окреме провадження ( ОСОБА_26 та ОСОБА_27 ). 06.05.2016 року в період часу з 15.00 до 20.00 години мобільні термінали потерпілих ОСОБА_20 та ОСОБА_21 працювали за базовими станціями, що розташовані неподалік квартири, в якій на них було скоєно розбійний напад по АДРЕСА_16 . Проведений аналіз в сукупності підтверджує показання потерпілих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , свідків ОСОБА_63 , ОСОБА_77 , та спростовує показання обвинуваченого ОСОБА_14 та доводить причетність до нападу на потерпілих обвинуваченого ОСОБА_15 .
Отже, що стосується зазначених судом доказів у їх сукупності, колегія суддів не сумнівається в їх належності та допустимості, вважає такі докази достатніми для доведеності вини ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у вчиненні інкримінованих їм кримінально-протиправних діянь, а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Оскільки наведені докази зібрані у встановленому законом порядку та узгоджуються між собою, не містять суперечностей і не викликають сумнівів щодо їх достовірності.
На думку апеляційного суду, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у зазначених вище злочинах відповідає доказам, які були предметом дослідження в судовому засіданні та які суд поклав в основу обвинувального вироку, проявів упередження щодо обвинувачених як з боку слідчих органів, так і з боку суду першої інстанції вивченням матеріалів провадження не виявлено. Під час досудового слідства та при розгляді справи в суді були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи, проведені необхідні експертизи, допитані всі особи, показання яких мають істотне значення для справи, тому колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги сторони захисту про відсутність доказів вини як ОСОБА_14 , так і ОСОБА_15 у вчиненні інкримінованих злочинів є безпідставними.
Доводи ж в поданих апеляціях про те, що деякі обставини справи всебічно не досліджені, є необгрунтованими, оскільки на підставах тих доказів, які були предметом перевірки в судових засіданнях, з достатньою повнотою досліджені обставини зазначених у вироку кримінальних правопорушень.
Зазначені докази винуватості ОСОБА_14 і ОСОБА_15 є належними, достовірними, допустимими, достатніми та такими, що не суперечать Конституції та нормам КПК України. До того ж, колегія суддів критично оцінює позиції обвинувачених, спрямовані на заперечення причетності до інкримінованих їм злочинів, до того ж, з урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_15 відмовився від дачі будь-яких показів під час судового та апеляційного розгляду, і розцінює це як спосіб захисту останніх, а поведінку їх в судовому засіданні - як захисно-установчу в суб`єктивно складній несприятливій для них судово-слідчій ситуації з метою уникнути покарання за скоєні ними кримінальні правопорушення.
Таким чином, колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні органами досудового розслідування здобуті беззаперечні докази, які свідчать про доведеність вини ОСОБА_14 і ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.365, ч.3 ст. 186, ч.4 ст. 187 КК України, а тому вважати, що останніх необгрунтовано засуджено за вказані кримінально-протиправні дії, немає підстав. На підтвердження такої своєї позиції суд першої інстанції навів досить обґрунтовані і вмотивовані, на думку колегії суддів, висновки, які в повному обсязі спростовують вищезазначену лінію, побудовану стороною захисту для уникнення обвинуваченими покарання за скоєні кримінальні правопорушення.
Що ж стосується позиції сторони захисту щодо визнання неналежними та недопустимими певних доказів, покладених органом досудового розслідування в основу обвинувачення ОСОБА_14 та ОСОБА_15 з урахуванням до того ж доктрини «плодів отруйного дерева» (frnit of the poisonous tree), сформульованої Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Валицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», а також порушень під час проведення окремих слідчих дій та інших процесуальних дій загальних засад верховенства права та законності, порядку фіксування окремих слідчих дій та вимог до їх проведення, апеляційний суд зауважує, що ці заперечення проти пред`явленого звинувачення, які тотожні й доводам, викладеним в апеляційній скарзі, були ретельно досліджені судом першої інстанції та на них надано належним чином мотивовану і обґрунтовану відповідь..
Вирішуючи питання про допустимість зазначених доказів, колегія суддів цілком погоджується з висновком суду першої інстанції, і також не вбачає підстав для визнання зазначених стороною захисту доказів недопустимими з огляду на наступне.
По-перше, сторона захисту оспорює порядок проведення досудового розслідування, предметної та територіальної підслідності, посилаючись на відсутність будь-яких повноважень у заступника начальника наглядового відділу управління наглядової діяльності у кримінальних провадженнях слідчих органів прокуратури Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_45 , який своєю постановою від 20.10.2016 року доручив проведення досудового розслідування прокуратурі Харківської області, відсутність роцессуального рішення про визначення вказаної особи процесуальним керівником в роцесс кримінальному провадженні після внесення до ЄРДР, та проведення досудового розслідування некомпетентним органом, відсутність роцессуального рішення про визначення слідчих в провадженні.
Апеляційним переглядом встановлено, що суд першої інстанції ретельно перевірив під час судового розгляду зазначені обставини, в результаті чого дійшов вірного висновку про законність підстав проведення досудового розслідування прокуратурою Харківської області.
Так, 12.10.2016 року Генеральною прокуратурою України було отримано заяву про злочин від потерпілого ОСОБА_20 та свідка ОСОБА_24 , в яких вони повідомили про вчинений розбійний напад на ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , вчинений ймовірно працівниками поліції спільно з прокурором м.Дніпропетровська /т.м.д.р.1 а.п.4-13/.
Також до Генеральної прокуратури України 12.10.2016 року звернулись потерпілі ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , в заявах зазначили аналогічні обставини вчинення розбійного нападу з вказівкою на причетність до цього працівників правоохоронних органів. /т.м.д.р.1 а.п.144-148 та а.п.152-155/. Вказані заяви в подальшому були направлені до прокуратури Харківської області.
Відомості про вчинене кримінальне правопорушення за вказаними заявами до ЄРДР було внесено прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_45 відповідно до витягу 20.10.2016 року о 17.51 годині /т.м.д.р.1 а.п.1/.
Оскільки згідно з вимогами ч.4 ст.216 КПК України в редакції, чинній на момент інкримінованих подій, слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування злочинів вчинених зокрема працівником правоохоронного органу, а відповідно до п.1 Перехідних положень КПК України до дня введення в дію положень частини четвертої статті 216 цього Кодексу повноваження щодо досудового розслідування здійснюють слідчі органів прокуратури, які користуються повноваженнями слідчих, визначеними цим Кодексом, - щодо злочинів, передбачених частиною четвертою статті 216 цього Кодексу, в заяві про злочин йшлося про ймовірну причетність до цього працівників правоохоронних органів Дніпропетровської області, відсутність на час подій державного бюро розслідувань, наявність повноважень здійснювати досудове розслідування у слідчих органів прокуратури, постановою заступника начальника наглядового відділу управління наглядової діяльності у кримінальних провадженнях слідчих органів прокуратури Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_45 від 20.10.2016 року /т.м.д.р.1 а.п.15, т.19 а.п.180/ здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні було доручено слідчому управлінню прокуратури Харківської області.
25.10.2016 року кримінальне провадження за заявою ОСОБА_20 та ОСОБА_24 за ч.4 ст.187 КК України надійшло до прокуратури Харківської області /т.м.д.р.1 а.п.2/.
27.10.2016 року начальник першого слідчого відділу Прокуратури Харківської області доручив проведення досудового розслідування за вказаною заявою старшому слідчому першого слідчого відділу Прокуратури Харківської області ОСОБА_105
31.10.2016 року постановою заступника прокурора Харківської області була призначена група прокурорів, які під час проведення досудового розслідування здійснювали процесуальне керівництво в даному кримінальному провадженні /т.м.д.р.1 а.п.19/, а постановою начальника першого слідчого відділу прокуратури Харківської області від 29.11.2016 року призначено слідчу групу в складі слідчих ОСОБА_105 та ОСОБА_56 /т.м.д.р.1 а.п.20/.
На виконання ухвали суду про тимчасовий доступ з Офісу Генерального прокурора 13.01.2021 року були отримані відомості з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0002964 від 20.10.2016 року за заявою потерпілого ОСОБА_20 /т.20 а.п.107-109/. Так, згідно наданої інформації реєстрація провадження в ЄРДР відбулась 20.10.2016 року о 18.03 годині, користувачем зазначений « ОСОБА_44 ». Також є відмітка про визначення підслідності та передачу до прокуратури Харківської області 21.10.2016 року, користувачем зазначений « ОСОБА_45 », є відмітки про призначення групи прокурорів та слідчих в даному кримінальному провадженні. На час внесення даних в ЄРДР за заявою ОСОБА_20 та ОСОБА_24 , станом на 20.10.2016 року ОСОБА_44 займав посаду заступника Генерального прокурора України.
Відповідно до п.2 ч.2 розділу ІІ «Положення про порядок ведення ЄРДР» (надалі Положення), затверджений Наказом ГПУ № 139 від 06.04.2016 року в редакції на час вказаних подій, саме керівник прокуратури, органу досудового розслідування після перевірки внесених до Реєстру відомостей реєструє кримінальне провадження. У Реєстрі автоматично фіксується дата обліку інформації та присвоюється номер кримінального провадження. Факт реєстрації кримінального правопорушення (провадження) настає з моменту підтвердження керівником прокуратури або органу досудового розслідування таких відомостей.
Таким чином, 20.10.2016 року прокурор Генеральної прокуратури України ОСОБА_45 о 17.51 годині вносить дані про вчинений злочин за заявою ОСОБА_20 та ОСОБА_24 до ЄРДР, а заступник Генерального прокурора України ОСОБА_44 (керівник в розумінні Положення) перевіряє внесені дані та реєструє кримінальне провадження о 18.03 годині цього ж дня.
З огляду на вищевикладене посилання захисту на відсутність процесуального рішення про визначення процесуального статусу прокурора ОСОБА_45 в даному кримінальному провадженні до складення ним постанови про доручення проведення досудового розслідуванні, у зв`язку з чим проведення подальшого досудового розслідування є порушенням процедури отримання доказів, є хибними, оскільки вказана посадова особа з самого початку, отримавши повідомлення про злочин, внесла відомості у відповідності до вимог ст.214 КПК України до ЄРДР та відповідно до частини 7 цієї статті передала наявні у нього матеріали до прокуратури Харківської області та доручила проведення досудового розслідування, оскільки в заяві про злочин були посилання на причетність до цього правоохоронців з Дніпропетровської області.
Доводи захисників на ч.5 ст.36 КПК України при визначенні територіальної підслідності прокурором ОСОБА_45 також є безпідставними, оскільки за заявою потерпілого ОСОБА_20 про злочин в Генеральній прокуратурі України, куди надійшло це повідомлення, досудове розслідування не здійснювалось, як і не здійснювалось в іншому органі досудового розслідування до цього, тому ефективність проведення досудового розслідування не оцінювалась і це не було обставиною, що впливала на визначення підслідності.
Не знайшли свого підтвердження й доводи сторони захисту про порушення процедури отримання доказів через відсутність в кримінальному провадженні оригіналу постанови прокурора ОСОБА_45 про визначення підслідності, що, на думку апелянтів, є наслідком визнання отриманих в подальшому доказів недопустимими, оскільки в матеріалах кримінального провадження наявна фотокопія постанови ОСОБА_45 , а в подальшому в ході проведення судового слідства прокурором був наданий другий примірник вказаної постанови ОСОБА_45 , а також в результаті виконання ухвали суду про тимчасовий доступ та отримання з Офісу Генерального прокурора України повного витягу з ЄРДР був встановлений факт внесення даних до реєстру про визначення підслідності саме прокурором ОСОБА_45 .
Також захист посилався на невизначення групи слідчих у кримінальному провадженні за фактом розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_20 , оскільки в постанові про призначення слідчої групи від 29.11.2016 року вказаний інший, відмінний номер кримінального провадження. Втім дані ствердження, на думку колегії суддів, є неспроможними, позаяк постановою начальника першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області від 29.11.2016 року /т.м.д.р.1 а.п.20/ в кримінальному провадженні за ч.4 ст.187 КК України за фактом розбійного нападу на ОСОБА_20 , до якого можуть бути причетні правоохоронці, була призначена група слідчих у складі ОСОБА_105 та ОСОБА_56 . Дана постанова згідно отриманої інформації з Офісу Генерального прокурора України наявна в ЄРДР, запис №8, а звичайна технічна помилка в номері кримінального провадження під час складання даної постанови не є підставою для визнання доказу недопустимим, а за відсутності підстав для констатування порушень порядку проведення досудового розслідування, предметної та територіальної підслідності, відсутні й підстави для сумніву в об`єктивності письмових доказів, зібраних стороною обвинувачення, які були досліджені судом.
Також суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для того, щоб визнати спроможними доводи апеляції захисту про недопустимість протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілими ОСОБА_20 від 26.01.2017 року та ОСОБА_21 від 30.01.2017 року з тих підстав, що під час вказаної дії були запрошені поняті, які знайомі з потерпілими ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , а тому є зацікавленими особами, оскільки вказані обставини не можуть свідчити про зацікавленість, враховуючи також, і те, що останні обвинуваченого бачили вперше, до того ж, статтею 223 КПК України чітко визначено перелік осіб, які не можуть бути понятими, до яких зазначені апелянтами свідки не входять, тож зазначені докази, на думку колегії суддів, отримані в порядку, визначеному КПК України.
Допитані поняті ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 та ОСОБА_88 , які були запрошені для проведення впізнання, підтвердили свою присутність на слідчій дії, законність її проведення, відсутність будь-яких зауважень у них. Вказані особи понятих показали, що на момент проведення впізнань вони не знали осіб, з якими проводились слідчі дії, вони були необізнані з учасниками кримінального провадження, в межах якого проводилось впізнання, наявності в цьому провадженні потерпілих ОСОБА_18 та ОСОБА_17 . Будь-якої заінтересованості в результатах кримінального провадження не виявляли.
З урахуванням викладеного апеляційний суд приходить до висновку, що у матеріалах кримінального провадження відсутні дані, які б надавали підстави визнати зазначені в апеляції сторони захисту процесуальні документи недопустимими доказами.

Що ж стосується апеляційних доводів прокурора стосовно безпідставності висновку суду першої інстанції щодо порушення порядку затримання обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в порядку ст.. 208 КПК України, колегія суддів вважає їх слушними з наступних підстав.
Так, під час судового розгляду місцевий суд перевірив позицію сторони захисту про незаконність затримання обвинувачених без ухвали слідчого судді 06.04.2017 року на підставі п.2 ч.1 ст.208 КПК України та дійшов висновку про наявність порушення порядку затримання цих осіб без ухвали слідчого судді, оскільки пройшов значний проміжок часу між вчиненням кримінального правопорушення та затриманням обвинувачених, і потреби діяти саме таким чином у органа досудового розслідування не було.
З метою перевірки доводів, викладених прокурором в апеляційній скарзі, апеляційним судом були досліджені процесуальні документи, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме постанову заступника начальника першого наглядового відділу управління наглядової діяльності у кримінальних провадженнях слідчих органів прокуратури Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України старшого радника юстиції ОСОБА_45 від 20 жовтня 2016 року про доручення проведення досудового розслідування (Т.1(9), а.п. 15); доручення начальника першого слідчого відділу прокуратури області старшого радника юстиції ОСОБА_51 від 27 жовтня 2016 роки старшому слідчому першого слідчого відділу прокуратури Харківської області молодшому раднику юстиції ОСОБА_105 про проведення досудового розслідування (Т.1(9), а.п.16); постанову заступника прокурора Харківської області старшого радника юстиції ОСОБА_106 від 31 жовтня 2016 року про призначення групи прокурорів (Т.1(9), а.п. 19); постанову начальника першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області старшого радника юстиції ОСОБА_51 від 29 листопада 2016 року про призначення слідчої групи (Т.1(9), а.п. 20); протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 06.04.2017 року, відповідно до якого обвинуваченого ОСОБА_15 було затримано на підставі п.2 ч.1 ст.208 КПК України в присутності понятих, захисника(Т.13, а.п.136-141); протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 06.04.2017 року, згідно з яким обвинуваченого ОСОБА_14 було затримано на підставі п.2 ч.1 ст.208 КПК України в присутності понятих, захисника (Т.13 а.п.119-123).
Дослідивши вищезазначені докази, перевіривши матеріали кримінального провадження, а також письмові документи, долучені під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення, апеляційний суд не може погодитись з висновком суду першої інтанції з наступних підстав.
Так, у мотивувальній частині рішень Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.04.2017 року по справі №646/2603/17 та апеляційного суду Харківської області від 29.05.2017 року по справі 646/2603/17 була надана оцінка протоколам затримання в порядку ст.208 КПК України обвинувачених ОСОБА_36 та ОСОБА_15 , тобто сторона захисту під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою подала скарги щодо незаконного затримання та звільнення обвинувачених, проте обвинувачені звільнені з-під варти не були, як це передбачено ст.206 КПК України, а на вказівку суду щодо проведення перевірки прокуратурою Харківської області щодо законності затримання вказаних обвинувачених в порядку ст. 208 КПК України така перевірка була проведена та на адресу суду було направлено лист, з якого витікає, що під час проведення перевірки порушень встановлено не було. Окрім цього, було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб з часу саме затримання, тобто з 06.04.2017 року, обвинувачених в порядку ст.208 КПК України. У подальшому, вказаний запобіжний захід ще неодноразово продовжувався за рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова та перевірявся апеляційним судом Харківської області під час досудового розслідування.
Крім того, 04.10.2017 року прокуратурою Дніпропетровської області за заявами ОСОБА_14 та ОСОБА_15 було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001235 за ст. 365 ч.1 КК України, за №0001237 за ст. 371 ч.1 КК України, №0001238 за ст. 374 ч.1 КК України. 26.01.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_15 було внесено відомості за №0000061 за ст. 371 ч.1 КК України. Зазначені кримінальні провадження 06.09.2018 року були об`єднані в одне кримінальне провадження №0001235, під час розслідування якого були перевірені в тому числі і доводи ОСОБА_14 та ОСОБА_15 щодо їх незаконного затримання в порядку ст. 208 КПК України. За наслідками досудового розслідування 31.03.2019 року кримінальне провадження №0001235 було закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях слідчих прокуратури Харківської області та працівників УВБ в Дніпропетровській області кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 365, ч.1 ст. 374, ч.1 ст. 371 КК України.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.10.2019 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_13 в інтересах ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на постанову слідчого в ОВС першого слідчого відділу СУ прокуратури Дніпропетровської області від 31.03.2019 року про закриття кримінального провадження №0001235 (справа №201/9213/19, провадження №1-кс/201/5883/2019). Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду від 18.12.2019 апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_13 в інтересах ОСОБА_14 та ОСОБА_15 залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду від 24.10.2019 про відмову в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_13 на постанову про закриття кримінального провадження №№0001235 від 31.03.2019 року без змін (справа №201/9213/19, провадження №11-сс/803/1653/19).
При цьому суди обох інстанцій зазначили, що вимоги норм закону слідчим при винесені оскаржуваної постанови порушені не були, а прийняте ним рішення обґрунтовано належним чином, оскільки винесено за результатами здійснення досудового розслідування, в ході якого було проведено повну та всебічну перевірку фактів, які стосувалися обставин, викладених у заявах обвинувачених ОСОБА_14 і ОСОБА_15 . Крім того, суди обох інстанцій вказали, що відповідно до п. 2 ч.2 ст.207 та п.2 ч.1 ст.208 КПК України законним затриманням вважається затримання особи, яка затримана безпосередньо після вчинення злочину та під час безперервного переслідування особи, яка підозрюється у його вчиненні. Тобто вказана норма не регламентує час затримання. А оскільки на той час були об`єктивні дані вважати, що обвинуваченні ОСОБА_36 і ОСОБА_15 , ОСОБА_107 та ОСОБА_27 будуть переховуватися від органу досудового розслідування, було констатовано, що орган досудового розслідування (слідчий) діяв відповідно до КПК України, а затримання ОСОБА_36 та ОСОБА_15 здійснено на законних підставах.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку про те, що посилання місцевого суду на порушення порядку затримання обвинувачених ОСОБА_14 і ОСОБА_15 в порядку ст..208 КПК України, без ухвали слідчого судді, оскільки пройшов значний проміжок часу між вчиненням кримінального правопорушення і затриманням обвинувачених та відсутності потреби у органа досудового розслідування діяти саме таким чином, є хибним та таким, що суперечить матеріалам кримінального провадження та не ґрунтується на нормах кримінального процесуального закону.
Отже, виходячи з об`єктивних даних, наявних в матеріалах кримінального провадження, а також з урахуванням викладеного апеляційний суд вважає, що все вищенаведене у повному обсязі спростовує апеляційні доводи сторони захисту про відсутність доказів винуватості ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в інкримінованих їм злочинах та про непричетність останніх до вказаних кримінально-протиправних діянь, а тому й немає підстав піддавати сумніву вірний по суті висновок суду першої інстанції про визнання обвинувачених винними у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 365, ч.3 ст. 186, ч.4 ст. 187 КК України.
Крім того, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного вироку було належним чином вирішено долю речових доказів відповідно до ст.. 100 КПК України, а саме ухвалено : квартиру за адресою: АДРЕСА_9 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_30 , після набрання вироком законної сили залишити останній по приналежності; земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_11 (кадастровий номер :06:010:5264), що належить на праві приватної власності ОСОБА_14 , після набрання вироком законної сили конфіскувати в дохід держави; домоволодіння за адресою: АДРЕСА_10 та земельну ділянку кадастровий номер :03:161:0010, що належить на праві приватної власності ОСОБА_37 - після набрання вироком законної сили залишити останньому по приналежності; зошит в клітинку формату паперу А4 з синьою обкладинкою; перший аркуш декларації про майно, витрати і зобов`язання фінансового характеру на ім`я ОСОБА_14 ; довідку про доходи №63/32 від 22.01.2015 на ім`я ОСОБА_14 ; довідку про доходи на ім`я ОСОБА_14 на суму 52643.84 грн.; витяг з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 16.03.2016 на ім`я ОСОБА_14 ; довідку про доходи на ім`я ОСОБА_14 на суму 12348 грн.; довідку про доходи №1145 від 30.01.2017 на ім`я ОСОБА_14 на суму 100847.03 грн.; довідку про доходи №1169 на ім`я ОСОБА_15 на суму 90817.41 грн., які долучені до матеріалів кримінального провадження, - після набрання вироком законної сили зберігати в матеріалах кримінального провадження; мисливську рушницю чорно-коричневого кольору «CIF-SAN» № НОМЕР_3 , передану на збереження до Основ`янського ВП ГУНП в Харківській області, - після набрання вироком законної сили конфіскувати в дохід держави; грошові кошти 5715 доларів США та 1670 євро, вилучені за адресою реєстрації зброї ОСОБА_14 за виключенням повернутих власникові ОСОБА_34 (32303 доларів США, 10105 Євро, 92732 гривень), які передані на відповідальне збереження до Харківського ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк», - після набрання вироком законної сили конфіскувати в дохід держави; автомобіль марки Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 , vin НОМЕР_25 , 2016 року випуску, який належить ОСОБА_32 та переданий їй у користування, - після набрання вироком законної сили залишити останній по приналежності; два жіночих годинника «Daniel Wellington», жіночий ланцюжок з металу жовтого кольору, жіночі сережки з металу жовтого кольору в коробочці для ювелірних виробів, які були вилучені в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_15 , - після набрання вироком законної сили конфіскувати в дохід держави; речі та документи, вилучені під час затримання обвинуваченого ОСОБА_15 : флеш носій чорного кольору; флеш носій срібного кольору; пістолет ПМР КІВГ 3932К із магазином до нього та набоями 9 мм (кулі гумові) кількості 4 шт.; газовий балон дратівливої дії «ТЕРЕН 4М»; мобільний телефон чорного кольору «NOMI» на 2 сім карти із батареєю та сім картою оператора мобільного зв`язку Київстар № НОМЕР_4 ; мобільний телефон білого кольору «Samsung» із батареєю та сім картою оператора мобільного зв`язку Київстар № НОМЕР_4 , зарядний пристрій чорного кольору, навушники білого кольору, сумку шкіряну на плече чорного кольору, чорне портмоне, - після набрання вироком законної сили конфіскувати в дохід держави; грошові кошти 14777 гривень та 32 долара США, вилучені під час затримання обвинуваченого ОСОБА_15 та передані на відповідальне збереження до Харківського ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк», - після набрання вироком законної сили конфіскувати в дохід держави; речі та документи, вилучені під час затримання обвинуваченого ОСОБА_15 : довідку з банку «Аваль»; дозвіл на зброю на ім`я ОСОБА_15 №1696; картку-замісник №75; ключ чорного кольору у кількості 3 шт.; портмоне чорного кольору із водійським посвідченням на ім`я ОСОБА_15 ; портмоне чорного кольору із паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_15 та копії ІНН на ім`я ОСОБА_15 у кількості 2 шт.; картку банку «Ренесанс Кредит» №5365; - після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_15 ; посвідчення працівника ГУ НП в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_15 №ДНП НОМЕР_5 із спеціальним жетоном № НОМЕР_6 після набрання вироком законної сили знищити.
Також суд зазначив, що після набрання вироком законної сили підлягає скасуванню арешт транспортного засобу марки «Тойота Камрі», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_32 , та квартири АДРЕСА_25 , що належить ОСОБА_30 , накладені ухвалами слідчого судді від 24.03.2017 року в даному провадженні, та арешт домоволодіння та земельної ділянки: АДРЕСА_10 , що належить ОСОБА_37 , накладений ухвалою слідчого судді від 21.07.2017 року в даному провадженні.
З приводу вимоги сторони захисту про повернення ОСОБА_34 решти грошових коштів, що були вилучені під час обшуку за місцем реєстрації зброї обвинуваченого ОСОБА_14 та визнані речовим доказом, у зв`язку з наявністю ухвали слідчого судді від 14.06.2017 року, то суд визнав її безпідставною, оскільки ухвалою слідчого судді були задоволені вимоги ОСОБА_34 в межах доведення ним прав на вилучені грошові кошти та повернуто 32303 доларів США, 10105 Євро, 92732 гривень. Решта ж грошових коштів, як зазначив суд, є речовим доказом, жодна особа не заявила на вказані кошти своїх прав, тому доля вказаних грошей вирішується відповідно ст.100 КПК України.
Стосовно інших накладених арештів на майно, які не були предметом дослідження суду, місцевий суд зазначив, що з матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_14 та ОСОБА_15 були виділені в окремі кримінальні провадження матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_27 та ОСОБА_26 , стороною обвинувачення суду не надавались ухвали про накладення арешту та підстави накладення такого арешту, а тому суд не вирішує питання у відповідності вимог ст.174 КПК України стосовно іншого заарештованого майна.
Тож, вирок суду першої інстанції в частині вирішення долі речових доказів цілком відповідає вимогам ст.. 374 КПК, тому вимоги апеляційної скарги сторони захисту в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки не є підставою для скасування законного та обгрунтованого судового рішення, а питання, які виникають з приводу даних обставин, можливо вирішити в порядку виконання вироку, який регламентується розділом VІІІ Кримінального процесуального кодексу.
Обговорюючи доводи апеляційної скарги Державної казначейської служби України в особі її представника ОСОБА_16 , які стосуються вирішення судом першої інстанції цивільного позову у даному кримінальному провадженні колегія суддів вважає за необхідне зазначає наступне.
Так, статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Як витікає з вимог ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному судочинстві розглядається судом за правилами КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Загальними ж засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (стаття 3 ЦК України). Справедливістю є оптимальний баланс інтересів осіб, з урахуванням засад розумності і добросовісності.
За змістом частини першої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Частиною четвертою зазначеної статті передбачено, що суд застосовує при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Стаття 6 Конвенції визначає справедливий розгляд справи, як елемент принципу верховенства права, із чого виходить у своїх рішеннях і Європейський Суд з прав людини, який неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а практичних та ефективних. Це особливо стосується гарантій закріплених статтею 6 Конвенції, з огляду на визначне місце, яке у демократичному суспільстві займають права на справедливий суд разом з усіма гарантіями за цією статтею (пункт 32 рішення «Наталія Михайленко проти України» від 30 травня 2013 року).
Згідно зі ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно з частиною другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
За загальними положеннями, передбаченими статтею 1166 ЦК, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
За відсутності підстав для застосування частини першої ст.1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).
Стаття 1172 ЦК України встановлює відповідальність юридичною особи за шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Дана стаття встановлює загальну відповідальність роботодавця (юридичної або фізичної особи), а спеціальна відповідальність роботодавця юридичної особи органу державної влади встановлена ст.1174 ЦК України.
Отже, шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою на підставі статті 1174 ЦК України.
Необхідною підставою для притягнення держави до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії посадової особи органу державної влади, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.
Згідно з ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентоване ст.129 КПК України, в частині першій якої встановлено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Як убачається з вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2021 року, за результатами судового розгляду було встановлено вину обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.186, ч.3 ст.365 КК України, а також встановлено наявність та розмір шкоди і причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.
Матеріалами справи підтверджується, що у межах кримінального провадження потерпілими ОСОБА_17 та ОСОБА_18 заявлені цивільні позови про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Потерпілий ОСОБА_17 просив стягнути солідарно зі ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України на його користь матеріальні збитки у розмірі 22 610 721,6 гривень (900 000 доларів США) та моральну шкоду в розмірі 200 000 грн., а потерпіла ОСОБА_18 з урахуванням уточнених (зменшених) позовних вимог від 01.07.2019 року просить стягнути солідарно зі ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України на її користь матеріальні збитки у розмірі 19 570 760,70 гривень (470 000 доларів США, 156 000 Євро, ювелірні вироби на суму 3 279 776 гривень) та моральну шкоду в розмірі 200 000 гривень.
Вартість викрадених ювелірних виробів та сума викрадених коштів була визначена під час досудового розслідування в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_20 за фактом викрадення 15.04.2016 року грошей та цінностей потерпілих ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , якими в подальшому заволоділи обвинувачені під час розбійного нападу 06.05.2016 року. Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.04.2018 вартість ювелірних цінностей потерпілої ОСОБА_18 складає 3 279776 гривень, грошових коштів було викрадено: 1) 1420000 доларів США, з яких 900 000 доларів США належали ОСОБА_17 , 520 000 доларів США належали ОСОБА_18 ; 2) 156000 Євро, які належали ОСОБА_18 .. Загальна вартість матеріальних збитків, завданих ОСОБА_18 та ОСОБА_17 (по курсу НБУ) склала 44201385.90 гривень, в подальшому з урахуванням витрачених ОСОБА_20 50000 доларів США, сума була зменшена до 42 200 279,9 грн. Рішення суду набрало законної сили 11.05.2018 року /т.10 а.п.12-17, т.21 а.п.146-151/.
На думку колегії суддів, місцевий суд цілком обгрунтовано зазначив, що оскільки на момент вчинення кримінальних правопорушень обвинувачені ОСОБА_14 та ОСОБА_15 займали посади та працювали в Дніпропетровському відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, маючи спеціальне звання підполковника поліції та звання майора поліції, в даному випадку є наявність трьох необхідних умов: неправомірні дії посадової особи органу державної влади, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, тому матеріальну та моральну шкоду на користь потерпілих згідно ст.56 Конституції України, ст.23, 1174 ЦК України та у відповідності до Рішення Конституційного Суду України №12-рп/2001 від 03.01.2001 року необхідно відшкодувати за рахунок Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України, оскільки обвинувачені на момент вчинення злочинів були службовими особами правоохоронних органів України.
Крім того, судом з показань потерпілих і свідків в судовому засіданні було встановлено, що 50 000 доларів США було повернуто потерпілій ОСОБА_18 за рахунок повернення автомобіля, придбаного потерпілими ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . Тому сума матеріального збитку, завдана ОСОБА_18 складає 470 000 (520 000 50 000) доларів США.
Тож, визначаючи розмір матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню на користь потерпілих, суд дійшов висновку, що відшкодуванню за рахунок держави належить матеріальна шкода, завдана ОСОБА_18 в розмірі 19 570 760,70 грн. (470 000 доларів США+156 000 Євро+3279776 гривень, вартість коштовностей) та матеріальна шкода, завдана ОСОБА_108 в розмірі 22 610 721,66 грн. (900 000 доларів США).
Апеляційним переглядом встановлено, що висновок суду в частині відшкодування матеріальної шкоди є законним та обгрунтованим, оскільки дії обвинувачених ОСОБА_14 і ОСОБА_15 знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням подій інкримінованих ним кримінальних правопорушень та наслідками у вигляді збитків для потерпілих, які в свою чергу підтверджені доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження.
Разом з цим, колегія суддів не може погодитись з розміром стягнутої судом з Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України на користь потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 по 100 000 гривень кожному в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди.
Так, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (стаття 3 ЦК України). Справедливістю є оптимальний баланс інтересів осіб, з урахуванням засад розумності і добросовісності.
Загальні підстави виникнення зобов`язання з відшкодування моральної шкоди визначені частиною другою статті 23 ЦК України, статтею 1167 ЦК України.
Справедливість механізму відшкодування моральної шкоди передбачає надання права на застосування зазначеного способу захисту цивільних прав і інтересів у випадках, коли з огляду на суть порушених немайнових прав застосування всіх інших засобів юридичного впливу не забезпечує мінімізації завданих особі немайнових витрат ефективніше, ніж таке відшкодування моральної шкоди.
Відповідно п.2,3 ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Під моральною шкодою фізичної особи слід розуміти наявність такого негативного емоційного сприйняття нею вчинених стосовно неї самої або членів її сім`ї чи близьких родичів протиправних дій (бездіяльності), що досягло певних психотравмуючих факторів: відчуття фізичного болю чи душевних страждань (відчуття хвилювання, занепокоєння, пригнічення, зміна життєвого укладу тощо).
Стаття 23 ЦК України передбачає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Аналіз зазначеної норми дає підстави дійти висновку, що моральна шкода полягає не тільки у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, а й щодо членів її сім`ї чи близьких родичів. Таке визначення законодавцем моральної шкоди дає підстави вважати, що встановлена судом наявність такої шкоди є самостійною підставою для її відшкодування за доведення та встановлення інших складових цивільно-правової відповідальності: протиправність діяння заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини заподіювача.
Одним з найважливіших питань, які підлягають встановленню судом при вирішенні зазначеної категорії справ, є доведеність особою заподіяння їй моральної шкоди, внаслідок протиправних дій щодо членів її сім`ї у зв`язку з ушкодженням здоров`я, оскільки не будь-які неправомірні дії і не будь-які моральні страждання, як-то тимчасові хвилювання, образи, чи незручності, можуть бути підтвердженням такої шкоди. Другим важливим критерієм є близькість родинних зв`язків та відносин, оскільки чим ближчий такий зв`язок, тим більш глибшими і істотними є моральні страждання, у даному конкретному випадку це найбільш близькі родинні відносини матері і неповнолітньої дитини, і що важливо це не віддзеркалення страждань постраждалої близької особи, а власні страждання особи, яка звернулася з такими вимогами.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції зазначені вимоги закону виконав не в повному обсязі.
З матеріалів кримінального провадження убачається, що позивачі, обґрунтовуючи завдану моральну шкоду, посилаються на те, що в результаті протиправних дій працівників поліції обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності яких виділені в окреме провадження, вони втратили можливість придбати та користуватися благами за рахунок власних заощаджень, вести звичний образ життя, зневірились у добропорядності працівників правоохоронних органів, стали відчувати невпевненість у майбутньому, що призвело до погіршення повноцінної життєдіяльності, стосунків з оточуючими, викликало появу негативних психологічних переживань.
Аналізуючи наведене у контексті встановлених судом першої інстанції обставин справи, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди належним чином врахував вищевикладені обставини, якими потерпілі обгрунтовували цивільні позови в частині відшкодування моральної шкоди, характер і обсяг фізичних та душевних страждань останніх. Разом з цим, суд першої інстанції недостатньо врахував вимоги частини третьої статті 23 ЦК України щодо розумності і справедливості, беручи до уваги які колегія суддів вважає цілком обгрунтованим розмір відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню з Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України на користь потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 по 10 000 гривень кожному в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.
Як визначено у п.2 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.
Згідно з п.3 ч.1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, подані у даному кримінальному провадженні апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а оскаржуваний вирок суду зміні. Будь-яких даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його розгляді істотних вимог норм кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування вироку суду, по справі не встановлено.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_12 і ОСОБА_13 в інтересах обвинувачених ОСОБА_14 і ОСОБА_15 та представника Державної казначейської служби України ОСОБА_16 задовольнити частково.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2021 року щодо ОСОБА_14 та ОСОБА_15 змінити.
Позов ОСОБА_17 до ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , Головного Управління Національної Поліції в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.
Стягнути з Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_17 22 610 721.60 гривень в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням майнової шкоди.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Позов ОСОБА_18 до ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , Головного Управління Національної Поліції в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.
Стягнути з Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_18 19 570 760.70 гривень в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням майнової шкоди.
В задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.
Виключити з мотивувальної частини вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2021 року посилання суду на порушення порядку затримання 06.04.2017 року обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на підставі п.2 ч.1 ст.208 КПК України, без ухвали слідчого судді.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4