Справа № 191/4434/19
Провадження № 1-кп/191/390/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2022 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001085 від 17 липня 2019 року відносно:

ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
с. Значкове, Вільнянського району, Запорізької області, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-11.11.2003 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 296, ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ч.3 ст. 187, ч. 2 ст. 153, 304, 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 років, 24.11.2010 звільнений з Вільнянської ВК Запорізької області №20 у зв`язку із відбуттям строку покарання;
- 09.12.2014 Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки, 20.01.2017 знятий з обліку у зв`язку з відбуттям іспитового строку;
-06.02.2015 Вільнянськнм районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК Україні до покарання у вигляді обмеження волі на строк 3 роки, 15.11.2016 звільнений з Дружелюбівського ВЦ Запорізької області №1 на підставі ст. 81 КК України умовно- достроково, не відбута частина покарання 1 рік 4 місяці 18 днів;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю сторони обвинувачення

- прокурора ОСОБА_4 ,

- обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :
16 липня 2019 року приблизно о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу буд. 2 по вул. Миру, що в м. Синельникове, біля кафе «Гараж», зустрів раніше знайомого йому ОСОБА_5 , з яким у них склалися особисті неприязні відносини, та між ними виникла словесна сварка.
В ході вказаної словесної сварки у ОСОБА_3 на ґрунті особистих неприязних відносин, які склалися заздалегідь, раптово виник злочинний прямий умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.
Далі, ОСОБА_3 , реалізовуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , усвідомлюючи можливість настання наслідків у вигляді спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, умисно лівою рукою стиснутою в кулак наніс два удари в область щелепи з правого боку потерпілому ОСОБА_5 , від чого останній не втримавшись на ногах, впав на землю на лівий бік. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_3 наніс один удар ногою, в область щелепи з правого боку потерпілому ОСОБА_5 .
В результаті своїх умисних протиправних дій ОСОБА_3 , спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді закритого ангулярного (кутового) перелому нижньої щелепи справа, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 295 від 30.09.2019 за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України, як, умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю та пояснив, що 16.07.2019 року, приблизно о 18.00 годині, він перебуваючи поблизу буд. 2 по вул. Миру в м. Синельникове, біля кафе «Гараж», на ґрунті особистих неприязнених відносин спричинив удар рукою, стисненою в кулак потерпілому ОСОБА_5 . Останній не втримався на ногах та впав на землю на лівий бік. Потім він спричинив ОСОБА_5 ще один удар ногою в область щелепи потерпілого. У скоєному щиро кається. Просив призначити мінімальну міру покарання, не пов`язану з позбавленням волі.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.
Суд, оцінивши показання ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту якого він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.
Вина ОСОБА_3 в скоєнні ним злочину в судовому засіданні доказана повністю, його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

В ході кримінального провадження суд вважає за можливим визнати у відповідності до ст. 66 КК України - щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, як обставину, що пом`якшує покарання за скоєне.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому суд визнає рецидив злочину.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого: його соціальне становище, відсутність даних про перебування його на профілактичному обліку у лікаря психіатра та нарколога, і хоча він раніше є судимий, але має тимчасові заробітки, посередню характеристику за місцем проживання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути від кримінальної відповідальності, зважив на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів буде достатнім призначення покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 122 КК України, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків згідно ст.76 КК України.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Заходи забезпечення у кримінальному провадженні до обвинуваченого не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, і призначити покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 не обирати.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1