Справа № 317/121/22
Провадження № 1-в/317/22/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Державною установою «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» Міністерства юстиції України в приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, засудженого вироком Чернігівського районного суду Запорізької області від 14 травня 2019 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України,

про перерахунок строку покарання,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про перерахунок йому строку покарання, в якому він просив суд зарахувати йому в строк покарання строк з 31 жовтня 2017 року по 18 лютого 2020 року, під час якого він перебував в місцях позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав подане ним клопотання.

Прокурор в судовому засіданні висловила думку про необхідність відмовити засудженому в задоволенні його клопотання, оскільки той строк, про зарахування якого просить ОСОБА_4 , він відбував за іншим вироком суду (від 01 липня 2016 року) і він не підлягає зарахуванню в строк покарання, який був визначений ОСОБА_4 за вироком від 14 травня 2019 року, оскільки цим вироком суд визначив остаточне покарання ОСОБА_4 з урахуванням статті 71 КК України, приєднавши невідбуту частину строку за попереднім вироком.

Вислухавши засудженого, дослідивши матеріали справи та враховуючи думку прокурора, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, вирішує питання, пов`язані з виконанням вироку.

ОСОБА_4 відбуває покарання в Державній установі «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» Міністерства юстиції України.

01 липня 2016 року вироком Мелітопольського районного суду Запорізької області ОСОБА_4 був засуджений за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст.ст. 75, 76 КК України до позбавлення волі на строк 3 (три) роки з випробуванням строком два роки.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 31 жовтня 2017 року було скасовано звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та направлено засудженого до відбування покарання до УВП. Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня його затримання, тобто з 31 жовтня 2017 року.

Таким чином, з зазначеної дати ОСОБА_4 відбував строк покарання, що призначений йому вироком Мелітопольського районного суду Запорізької області від 01 липня 2016 року.

Крім того, 14 травня 2019 року ОСОБА_4 засуджено вироком Чернігівського районного суду Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Мелітопольського районного суду Запорізької області від 01 липня 2016 року та остаточно визначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

З зазначеного вбачається, що невідбута частина покарання за вироком Мелітопольського районного суду Запорізької області від 01 липня 2016 року, яка була врахована Чернігівським районним судом Запорізької області при ухваленні вироку від 14 травня 2019 року, становить 1 (один) рік позбавлення волі, при тому, що невідбута частина строку покарання загалом на дату ухвалення другого вироку становить 1 рік 5 місяців 17 днів.

Початок строку покарання ОСОБА_4 за вироком Чернігівського районного суду Запорізької області від 14 травня 2019 року (з урахуванням приєднаної частини строку покарання за попереднім вироком, що становить 1 рік) визначений моментом набрання цим вироком законної сили.

Відповідно до розпорядження Чернігівського районного суду Запорізької області, вирок відносно ОСОБА_4 від 14 травня 2019 року набрав законної сили 18 лютого 2020 року.

Оцінюючи правові підстави клопотання та встановлюючи фактичні обставини справи, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Дійсно, перебування ОСОБА_4 в установах виконання покарань з дня його затримання за вироком Мелітопольського районного суду Запорізької області від 01 липня 2016 року до дня постановлення відносно нього вироку Чернігівського районного суду Запорізької області, тобто строк з 31 жовтня 2017 року по 14 травня 2019 року, не може бути врахований судом в строк покарання за вироком від 14 травня 2019 року, оскільки при визначенні покарання за статтею 71 КК України цей строк вже був врахований судом при визначенні невідбутої ОСОБА_4 частини строку за попереднім вироком.

В той же час, відповідно до п. 26 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, маючи на увазі, що при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку.

При вчиненні нового злочину особою, яка відбувала покарання у виді позбавлення волі, його невідбутою частиною треба вважати строк, який залишився на момент обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою за новий злочин, а якщо такий захід не обирався, - то строк, який залишився після постановлення останнього за часом вироку.

Строк покарання ОСОБА_4 за вироком Чернігівського районного суду Запорізької області від 14 травня 2019 року, до якого входить й невідбутий 1 рік позбавлення волі за попереднім вироком, фактично обраховується з 18 лютого 2020 року, а строк з 14 травня 2019 року по вказану дату ОСОБА_4 не зарахований, що не відповідає вимогам закону та зазначеним роз`ясненням Пленуму ВСУ. Невідбута ОСОБА_4 частина покарання за вироком Мелітопольського районного суду Запорізької області від 01 липня 2016 року станом на день ухвалення вироку Чернігівського районного суду Запорізької області від 14 травня 2019 року становила 1 рік 5 місяців 17 днів. Станом на дату набрання цим вироком законної сили (тобто фактично на момент початку обчислення строку покарання за ним) невідбута частина строку покарання ОСОБА_4 за попереднім вироком становила 8 місяців 13 днів, що є меншим за 1 рік, який було приєднано судом за цим вироком.

Враховуючи вищевикладене та керуючись висновками Пленуму Верховного Суду України, суд вважає правильним зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання, строк з дня ухвалення відносно нього останнього за часом вироку (14 травня 2019 року) до дня набрання цим вироком законної сили (18 лютого 2020 року).

Доводи прокурора вказаних висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного та керуючись ст. 72 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_4 задовольнити частково.

У строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженому вироком Чернігівського районного суду Запорізької області від 14 травня 2019 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років зарахувати строк з дня ухвалення цього вироку до дня набрання ним законної сили, тобто з 14 травня 2019 року по 18 лютого 2020 року.

В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її проголошення до Запорізького апеляційного суду, а для засудженого ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1