КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/1958/22
Провадження № 1-кс/552/2400/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.09.2022 року м. Полтава

Слідчий суддя Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 про арешт майна ТОВ «МІШЕМ»,-

В С Т А Н О В И В :

Слідчий ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором про арешт майна ТОВ «МІШЕМ».

В клопотанні вказувала, що в провадженні СВ ВП №1 ХРУП №2 в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000041 від 06 травня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч.2 ст. 366 КК України.
Зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що між Департаментом будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради в особі начальника ОСОБА_6 та ТОВ «Мішем» в особі директора ОСОБА_7 укладено ряд договорів про закупівлю робіт щодо капітального ремонту внутрішньоквартальної дороги та тротуарів у м. Харкові.

Наразі сторонами підписано акти приймання виконаних будівельних робіт за вищевказаними договорами (форми КБ-2В) та проведено оплату на рахунки ТОВ «Мішем».

Відповідно до висновку комісійної судової будівельно-технічної та дорожньо-технічної експертизи та висновку судової економічної експертизи встановлено завищення вартості виконаних робіт за вищевказаними договорами на загальну суму 2 608 439,60 грн. у зв`язку з фактичним не проведенням ряду робіт, відомості про виконання яких вказані у актах виконаних робіт від чого державним інтересам в особі Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради спричинена матеріальна шкода.
22.08.2022 року ОСОБА_7 як директору ТОВ «Мішем» повідомлено про підозру у вчиненні злочинів за ч.4 ст.191 КК України - тобто у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому у великих розмірах та за ч.2 ст.366 КК України тобто у внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та видача завідомо неправдивих документів, що спричинило тяжкі наслідки. Повідомлення про підозру того ж дня відповідно до ст.135 КПК України направлено засобами поштового зв`язку за відомим органу досудового розслідування місцем її реєстрації.

Тому, з метою забезпечення цивільного позову, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення слідчий просив накласти арешт з позбавленням права на відчуження та розпорядження на майно, що належить ТОВ «МІШЕМ» (): коток дорожній марки «НАММ HD75» 2001 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , коток дорожній марки «АММАNN AV26-2» 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 , коток дорожній марки «BOMAG BW 120 AC-4» 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_3 , коток дорожній марки «HAMM HD 90.4» 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_4 , коток дорожній марки «HAMM HD090V» 2002 р.в., д.н.з. НОМЕР_5 , коток дорожній марки «BOMAG BW138AC» 2014 р.в., д.н.з. НОМЕР_6 , ексковатор-навантажувач марки «JCD 3CX» 2006 р.в., д.н.з. НОМЕР_7 ,ексковатор-навантажувач марки «JCB 3CX 14M3WM» 2015 р.в., д.н.з. НОМЕР_8 ,ексковатор-навантажувач марки «JCB 3CX SITEMASTER» 2020 р.в., д.н.з. НОМЕР_9 ,ексковатор-навантажувач марки «JCB 3CX SITEMASTER» 2020 р.в., д.н.з. НОМЕР_10 ,міні-навантажувач марки «BOBCAT S630» 2015 р.в., д.н.з. НОМЕР_11 , транспортний засіб марки DAF FT CF 85/410, д.н.з. НОМЕР_12 , номер шасі НОМЕР_13 , 2008 р.в.; напівпричип марки ASCA S 319 DB, д.н.з. НОМЕР_14 , номер шасі НОМЕР_15 , 2008 р.в.; причип марки ПГМФ 8304-02, д.н.з. НОМЕР_16 , номер шасі НОМЕР_17 , 2017 р.в.; напівпричип марки PACTON TXD 339, д.н.з. НОМЕР_18 , номер шасі НОМЕР_19 , 2008 р.в.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити. При цьому посилався на обставини, викладені в клопотанні.

Представник володільця майна ТОВ «МІШЕМ» - адвокат ОСОБА_4 в задоволенні клопотання просив відмовити.

Заслухавши прокурора, представника володільця майна адвоката ОСОБА_4 перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно частини 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слідчий, звертаючись до суду з даним клопотанням посилається на п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України як на підставу для накладення арешту на майно ТОВ, директором якого була підозрювана.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

З наведеного вбачається, що підставою для накладення арешту на майно підозрюваного згідно п. 4 ч. 2 ст. 170 УПК України є наявність обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.
В той же час, як вбачається з матеріалів клопотання, на даний час цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої злочином, у кримінальному провадженні не подано.

Крім того, слідчим не додано до матеріалів клопотання будь-яких доказів та підтвердження вартості належного ТОВ майна, на яке необхідно накласти арешт.

Також, під час вивчення матеріалів клопотання слідчим суддею встановлено, що до поданих на розгляд слідчому судді матеріалів не долучено доказів повідомлення колишнього директора ТОВ «МІШЕМ» про підозру, а відповідно доказів набуття нею статусу підозрюваної.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, тобто що існує можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна .

Будь-яких доказів на підтвердження існування можливості відчуження майна ТОВ слідчий до клопотання не надала.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Проте, до цього клопотання слідчим не долучено доказів, на підставі яких слідчий суддя міг би визначити чи обґрунтованою є підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення, доказів співмірності вартості майна розміру завданої шкоди.

На підставі викладеного слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту.

На підставі викладеного і керуючись ст. 170, 173 КПК України,

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання слідчого ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 про арешт майна ТОВ «МІШЕМ» відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1