ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1139/22 Справа № 204/4661/22 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2022 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 436-2, ч. 1 ст. 263 КК України,-
за участю:
секретаря ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2022 року задоволено клопотання слідчого та продовжено підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10 вересня 2022 року без визначення розміру застави.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя, врахувавши наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 тяжкого кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів на підтвердження цих обставин, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання та реєстрації, стійких сімейних зв`язків, а також наявність ризиків, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, продовжувати вчинювати кримінальне правопорушення, та те, що підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу у судовому засіданні не встановлено, дійшов висновку про необхідність продовження підозрюваному строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, захисник ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного більш м"який запобіжний захід, ніж триманням під вартою, зокрема домашній арешт.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги захисник посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення. Апелянт зазначає, що слідчий, обґрунтовуючи своє клопотанні про продовження строку тримання під вартою, послався на докази, зокрема висновок експерта від 03.05.2022, який був отриманий органом досудового розслідування поза межами кримінального провадження, тому не може бути допустимим доказом. Разом з цим, захисник вказує, що клопотання слідчого не містить викладу обставин, які б підтверджувалися достатніми доказами, й що заявлені ризики, є реальними, не зменшились або з"явилися нові ризики, що виправдовувало б продовження цього запобіжного заходу. Окрім того, апелянт звертає увагу на те, що ризик продовження злочинної діяльності, який безпідставно було встановлено слідчим суддею у своєму рішення, у клопотання слідчого відсутній, що підтверджує незаконність постановленої ухвали.
Також, захисник посилається на те, що слідчий суддя, перевіряючи доводи клопотання слідчого та незважаючи на його вимоги, протиправно, всупереч положенням ст. 183 КПК України, не визначив підозрюваному розмір застави, який у цьому випадку, є обов"язковий. Поряд з тим, апелянт вказує, що ОСОБА_5 тяжко хворіє, має міцні соціальні зв"язки, зокрема постійне місце проживання, перебуває у шлюбі, має на утриманні неповнолітню дитину та хвору матір, проте слідчий суддя не надав належної оцінки цим обставини, які, на думку захисника, суттєво могли б вплинути на його висновки, тому просить ухвалу скасувати.
Заслухавши суддю-доповідача, думку підозрюваного та його захисників, які підтримали вимоги скарги, прокурора, який просив залишити рішення слідчого судді без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з вимогами ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Положеннями частини 3 статті 197 КПК України передбачено, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, вказаних в ст. 184 КПК України, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явився новий ризик, який виправдовує утримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового слідства до закінчення дій попередньої ухвали про утримання під вартою.

Цих вимог закону слідчий суддя дотримався в повному обсязі.

Так, клопотанням слідчого та наданими до нього доказами підтверджується, що СВ Управління СБУ у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0000082 від 16.05.2022 за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 436-2, ч. 1 ст. 263 КК України.

18 травня 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 436-2, ч. 1 ст. 263 КК України та цього ж дня ухвалою слідчого судді йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, який оскаржуваною ухвалою було продовжено.

13 липня 2022 року ухвалою слідчого судді строк досудового розслідування у цьому провадженні було продовжено до 17 листопада 2022 року.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що прийняте слідчим суддею рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 ґрунтується на фактичних обставинах провадження та вищенаведених вимогах закону.

Апеляційним суд вважає, що слідчим суддею належним чином і в повній мірі дослідженні у сукупності наявні докази у провадженні, долучені до клопотання, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри й дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що ОСОБА_5 міг скоїти ці злочини, враховуючи при цьому й рішення ЄСПЛ від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», де зазначено, що для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення.

Разом з цим, в контексті п. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у п. 60 рішення у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду про те, що з урахуванням обставин провадження, наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 тяжких кримінальних правопорушень, вагомість доказів на підтвердження цих обставин, тяжкість покарання, що йому загрожує, у разі визнання винуватим, особи обвинуваченого, його віку, стану здоров`я, наявності постійного місця проживання та реєстрації, стійких сімейних зв`язків, є достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, та цей ризик не зменшився й продовжує існувати.

На переконання колегії суддів, продовжуючи строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, слідчий суддя обґрунтовано послався на те, що заявлений слідчим у клопотанні ризик, передбачений ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшився та виправдовує необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного.

Водночас, твердження захисника про те, що слідчий суддя не мотивував наявність та доведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та його висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є необґрунтованими.

Отже, враховуючи викладене та фактичні обставини кримінального провадження, апеляційний суд погоджується з висновками суду, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи підозрюваного та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи сторони захисту про те, що підозрюваний має міцні соціальні зв"язки, зокрема постійне місце проживання, перебуває у шлюбі, має на утриманні неповнолітню дитину та хвору матір, не спростовують заявлені у клопотанні слідчого ризики та не можуть виступати стримуючими факторами належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Посилання апелянта на тяжку хворобу ОСОБА_5 , як на підставу для скасування судового рішення, є необґрунтованим, оскільки в документах, що містяться в провадженні, відсутні відомості про те, що захворювання унеможливлює перебування його під вартою. При цьому, питання надання медичної допомоги особам, до яких зокрема належать особи, які тримаються під вартою на підставі ухвали суду щодо застосування до них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врегульовано відповідними наказами МЮ України та МОЗ України «Про затвердження порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту».
Твердження скарги апелянта про посилання слідчого судді у своєму рішення на докази, які, на думку захисника, є недопустимими не заслуговують на увагу, оскільки на цьому етапі провадження слідчий суддя не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Разом цим, доводи скарги захисника про необхідність визначення розміру застави, про яку зазначалося у клопотанні слідчого про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є слушними, однак колегія суддів, враховуючи те, що строк досудового розслідування у цьому провадженні вже закінчився та обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 направлено до суду, вважає, що вирішення цього питання буде за доцільне розглянути судом першої інстанції при наявності відповідних клопотань.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею щодо підозрюваного прийняте рішення, яке відповідає вимогам кримінального процесуального закону та не суперечить практиці ЄСПЛ, що стосується застосування запобіжних заходів.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала є законною, обґрунтованою та скасуванню, з викладених в апеляційній скарзі мотивів, не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2022 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3