Справа № 706/287/21
УХВАЛА

23 травня 2022 року м. Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області в складі головуючого-судді: ОСОБА_1 при секретарі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Христинівка, клопотання у кримінальному провадженні, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000144 від 02.05.2020 року за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , м.Христинівка Черкаської області, громадянин України, освіта вища, не працюючий, не одружений, не перебуваю на обліках у лікаря нарколога та психіатра, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше не судимий.

Сторони та учасники кримінального провадження:

прокурор: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

особа, стосовно якої розглядається клопотання, ОСОБА_4 захисник ОСОБА_7 ,законний представник особа, стосовно якої розглядається клопотання ОСОБА_8 , потерпіла ОСОБА_9 , представник потерпілого ОСОБА_10

встановив:

Згідно клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру 02 травня 2020р. близько 01:28 водій ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння керуючи автомобілем «Honda Accord», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Каравайського в напрямку від вул. Шевченка у м. Христинівка, в порушення вимог п.п.2.3. б), 12.1., 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, в результаті чого здійснив виїзд на ліве узбіччя по напрямку свого руху, де в подальшому здійснив зіткнення з нерухомою перешкодою у вигляді ростучого дерева.

У наслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з висновком судово-медичної експертизи №05-07-02/183 від 26.05.2020р., отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми, яка супроводжувалась забійною раною лівої ноги, закритими переломами 5 ребра та ключиці справа, розривами печінки з внутрішньочеревною кровотечею, садном та забійною раною голови, крововиливом під тверду мозкову оболонку і спричинила набухання та набряк головного мозку. Вказані тілесні ушкодження, як поєднана травма, виникли від дії тупих твердих предметів, цілком можливо в час та за обставин ДТП та мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя.

Згідно висновку експертна №СЕ-19/124-21/1564-ІТ від 15.02.2021р., у дорожній обстановці, яка склалась на момент пригоди, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди було порушення водієм автомобіля «Honda Accord» ОСОБА_4 вимог п.п.12.1., 12.4 Правил дорожнього руху України. Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобілем «HondaAccord» ОСОБА_4 знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілого ОСОБА_11 .

Таким чином, згідно клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом, що спричинила смерть потерпілого.

Враховуючи те, що згідно висновку судово-психіатричної експертизи №90 від 09.03.2021 на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих йому дій, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , будь-яким хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим розладом психічної діяльності або іншим хворобливим станом психіки не страждав і був здатен усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними.

Внаслідок отриманої під час дорожньо-транспортної пригоди 02 травня 2020р. важкої відкритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалась переломом кісток черепа та формуванням субарахноїдального крововиливу та дифузного аксонального пошкодження головного мозку. У ОСОБА_4 виникли та утримуються до моменту огляду експертизою прояви хронічного психічного захворювання, а саме органічного, набутого внаслідок вищевказаної важкої відкритої черепно-мозкової травми (02.05.2020р.), психічного розладу, з вираженими, декомпенсованими, особистісними, емоційно-вольовими, інтелектуально-мнестичними розладами, що супроводжуються грубими розладами критичних та прогностичних функцій, супроводжуються грубою вогнищевою неврологічною симптоматикою у вигляді моторної афазії, спастичного правобічного геміпарезу, порушення функції тазових органів що позбавляють на теперішній час підекспертного здатності усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними, перешкоджають йому правильно сприймати обставини, що мають значення у справі та давати про них покази під час проведення з ним слідчих дій та в судовому засіданні.

Питання осудності, як юридичне, виходить за межі компетенції судово-психіатричної експертизи. Слід вказати, що поєднання на теперішній час у підекспертного грубих посттравматичних психічних розладів та грубої вогнищевої неврологічної симптоматики з проявами геміпарезу та потребою у постійному сторонньому догляді та допомозі, а також неможливість самостійного пересування, дозволяють прийти до висновку, що на теперішній час підекспертний не виявляє клінічних ознак суспільної небезпеки та потребує передання його на піклування родичам або опікунам з обов`язковим психіатричним лікарським наглядом.

А тому прохав суд застосувати до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Прокурор у судовому засіданні, пояснила, що під час розгляду справи не здобуто підстав для застосовування примусові заходів медичного характеру ОСОБА_4 , оскільки він вчинив злочин у стані осудності, у відповідності до висновку судово-психіатричного експерта №90 від 09.03.2021 на теперішній час не виявляє клінічних ознак суспільної небезпеки та потребує передання його на піклування родичам або опікунам з обов`язковим психіатричним лікарським наглядом, тобто відсутні підстави для застосування примусових заходів медичного характеру передбачені главою 39 КПК України, а тому у відповідності до ч.4 ст.513 КПК України, просить закрити кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 .

Захисник особи, стосовно якої розглядається клопотання, адвокат ОСОБА_7 , законний представник особа, стосовно якої розглядається клопотання ОСОБА_8 , потерпіла ОСОБА_9 , представник потерпілого ОСОБА_10 , клопотання прокурора про закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 на підставі ч.4 ст.513 КПК України, підтримали повністю.

Суд, заслухавши думку прокурора, захисника, законного представника, особи, стосовно якої розглядається клопотання, потерпілої, представника потерпілої приходить висновку про наявність підстав для закриття даного кримінального провадження, виходячи з такого.

На підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, стороною обвинувачення долучено, а судом досліджено наступні докази: протокол огляду місця події від 02.05.2020 розпочатий о 2 год. 00 хв. та закінчений о 3 год. 20 хв., протокол огляду місця події від 02.05.2020 розпочатий о 08 год. 30 хв. та закінчений о 09 год. 50 хв. зі схемою ДТП та фототаблицею, висновком експерта 05-07-02/183, висновок експертна №СЕ-19/124-21/1564-ІТ, висновок експерта 4/524, висновок експерта №05-7-01/782.

Окрім цього, в судовому засіданні допитано свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

Ст.503 КПК України, визначено підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру. Зокрема, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: 1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; 2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

ч.4 ст. 503 КПК України, примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Згідно із ст.513КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1)чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2)чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3)чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4)чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу,яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

ч.4 ст. 513 КПК України вищевказаної статті передбачено, що якщо буде встановлено, що суспільно небезпечне діяння особа вчинила у стані неосудності, а на момент судового розгляду видужала або внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в застосуванні примусових заходів медичного характеру, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №90 від 09.03.2021 на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих йому дій, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , будь-яким хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим розладом психічної діяльності або іншим хворобливим станом психіки не страждав і був здатен усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними.

Внаслідок отриманої під час дорожньо-транспортної пригоди 02 травня 2020р. важкої відкритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалась переломом кісток черепа та формуванням субарахноїдального крововиливу та дифузного аксонального пошкодження головного мозку. У ОСОБА_4 виникли та утримуються до моменту огляду експертизою прояви хронічного психічного захворювання, а саме органічного, набутого внаслідок вищевказаної важкої відкритої черепно-мозкової травми (02.05.2020р.), психічного розладу, з вираженими, декомпенсованими, особистісними, емоційно-вольовими, інтелектуально-мнестичними розладами, що супроводжуються грубими розладами критичних та прогностичних функцій, супроводжуються грубою вогнищевою неврологічною симптоматикою у вигляді моторної афазії, спастичного правобічного геміпарезу, порушення функції тазових органів що позбавляють на теперішній час підекспертного здатності усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними, перешкоджають йому правильно сприймати обставини, що мають значення у справі та давати про них покази під час проведення з ним слідчих дій та в судовому засіданні. Слід вказати, що поєднання на теперішній час у підекспертного грубих посттравматичних психічних розладів та грубої вогнищевої неврологічної симптоматики з проявами геміпарезу та потребою у постійному сторонньому догляді та допомозі, а також неможливість самостійного пересування, дозволяють прийти до висновку, що на теперішній час підекспертний не виявляє клінічних ознак суспільної небезпеки та потребує передання його на піклування родичам або опікунам з обов`язковим психіатричним лікарським наглядом.

Разом з тим, слід враховувати, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

Зауважень з приводу належності та допустимості вказаного доказу - висновку судово-психіатричного експерта №90 від 09.03.2021 від 11.10.2017, до суду не надходило.

Допитаний в судовому засіданні експерт який проводив судово-психіатричну експертизу №90 пояснив суду, що питання неосудності ним не вирішувалось, оскільки не входить до його компетенції. Однак на теперішній час у підекспертного грубих посттравматичних психічних розладів та грубої вогнищевої неврологічної симптоматики з проявами геміпарезу та потребою у постійному сторонньому догляді та допомозі, а також неможливість самостійного пересування, дозволяють прийти до висновку, що на теперішній час підекспертний не виявляє клінічних ознак суспільної небезпеки та потребує передання його на піклування родичам або опікунам з обов`язковим психіатричним лікарським наглядом.

Відтак, доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є суспільно небезпечною особою, страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, суду не надано. А тому, відповідальність за скоєне настає на загальних підставах, а кримінальне провадження повинно здійснюватися у загальному порядку з усіма гарантіями, які закон надає стороні кримінального провадження.

У суду відсутні підстави для оцінки доказів, долучених сторонами кримінального провадження до клопотання та з`ясування, в порядку п.п.1,2 ч.1 ст.513 КПК України, питань про те, чи мало місце суспільно-небезпечне діяння та чи вчинив ОСОБА_4 суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.286 КК України, оскільки відсутні підстави констатувати, що до ОСОБА_4 є необхідність застосовувати примусові заходів медичного характеру.

Оскільки судом не здобуто підстав для застосовування примусові заходів медичного характеру ОСОБА_4 суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру у відповідності до ч.4 ст.513 КПК України.

Після прийняття судом даного процесуального рішення, вимоги ч.5ст. 513 КПК України визначають дії прокурора, який повинен розпочати кримінальне провадження в загальному порядку.

Крім цього, цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, слід залишити без розгляду, оскільки відповідно дост.129 КПК Українисуд вирішує цивільний позов в кримінальному провадженні по суті лише у випадку ухвалення обвинувального вироку, постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи постановлення виправдувального вироку у зв`язку з встановленням відсутності події кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19,20,94 КК України, ст. ст.502,512,513,515КПК України,

Ухвалив:

Кримінальне провадження про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_4 , закрити.

Матеріали кримінального провадження направити прокурору Черкаської обласної прокуратури для здійснення кримінального провадження в загальному порядку.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Христинівський районний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На ухвалу суду про закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру можуть бути внесені заперечення, які викладаються в апеляційній скарзі, що подається за наслідками судового розгляду в загальному порядку, передбаченому КПК України.

Суддя ОСОБА_1