ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1970/22 Справа № 185/4235/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2022 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2022 року обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22 серпня 2022 року з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , та обставини провадження, посилався на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України не припинили існувати та більш м`який запобіжний захід не зможе їм запобігти.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 просить ухвалу скасувати, відмовити у задоволенні клопотання прокурора або обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічній час доби, а у разі відмови у скасуванні ухвали, скасувати її в частині застави, постановивши нову, якою визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів доходів громадян.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, захисник посилається на те, що суд не надав оцінки доводам сторони захисту та доказам на їх підтвердження. Так, захисник зазначає, що суд не перевірив обвинувальний акт на відповідність вимогам кримінального процесуального закону, внаслідок чого дійшов до безпідставного висновку про необхідність призначення справи до розгляду. Захисник вказує на те, що формулювання обвинувачення є некоректним, а зміст акту суперечить вимогам ст.ст. 26-30 КПК України. Поряд із цим, апелянт посилається на порушення строків звернення прокурора з клопотанням про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою. Захисник вважає, станом на день звернення прокурора до суду з клопотанням строк застосування запобіжного заходу закінчився, у зв`язку з чим таке клопотання не відповідає вимогам ст. 199 КПК України та за аналогією п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України підлягає поверненню особі, яка його подала. Окрім цього, захисник порушує питання про необґрунтованість обвинувачення та наводить обставини, які на його думку виключають відповідальність обвинуваченого. Також адвокат вказує на недоведеність встановлених судом ризиків. Захисник вважає, що зазначені у клопотанні прокурором обставини спрямовані лише на створення карального прецеденту до інших осіб, що є недопустимим під час застосування запобіжного заходу. На переконання захисту, вказані прокурором підстави є лише формальними та жодні докази реального існування зазначених ним ризиків відсутні. Адвокат зауважує, що поведінка обвинуваченого не свідчить про намір ухилення від органів досудового розслідування та суду, а тому сама лише тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим, не може свідчити про існування ризику переховування від суду. Щодо ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, то і він, з позиції адвоката, є недоведеним, оскільки твердження прокурора у клопотанні не відповідають обставинам провадження. Також захисник вважає, що прокурором не доведено неможливості запобігання встановленим ним ризикам шляхом застосування альтернативного запобіжного заходу, тобто порушено вимоги п.п.2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України. Окрім наведеного, захисник зазначає, що судом визначено розмір застави, який є явно непомірним для підозрюваного, що суперечить практиці ЄСПЛ.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить поновити строк апеляційного оскарження ухвали суду, скасувати її та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора, обравши обвинуваченому більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а у разі залишення без змін запобіжного заходу, зменшити розмір застави, який не перевищує 100000 грн.
Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження ухвали, захисник посилається на те, що судовий розгляд провадження було здійснено в режимі відеоконференції, а копію судового рішення він тримав лише 29 червня 2022 року засобами електронного зв`язку.
Свої вимоги про скасування ухвали адвокат обґрунтовує порушенням прокурором строків звернення до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу, визначених у ст. 199 КПК України. Поряд із цим, адвокат вказує на недоведеність встановлених судом ризиків, оскільки жодні докази їх існування у матеріалах провадження відсутні та прокурором не надані. Окрім цього, захисник вважає, що прокурором не доведено неможливості запобігання встановленим ним ризикам шляхом застосування альтернативного запобіжного заходу, тобто порушено вимоги п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 194 КПК України. Також, захисник не погоджується з визначеним судом розміром застави та вважає його непомірним для обвинуваченого. На переконання захисту, суд не надав оцінки майновому стану ОСОБА_10 та не навів мотивів свого рішення в цій частині.
В апеляційній скарзі скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить поновити строк апеляційного оскарження ухвали суду, скасувати її та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора, обравши обвинуваченому більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги захисник наводить доводи аналогічні за змістом тим, що зазначені в апеляційній скарзі, поданій останнім в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 .

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_6 , який апеляційну скаргу підтримав, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення захиснику ОСОБА_8 строку апеляційного оскарження ухвали, колегія суддів виходить з того, що останній отримав оскаржуване судове рішення 29 червня 2022 року.
За цих умов, колегія суддів вважає поважними причини пропуску строку та приходить до висновку, що його слід поновити.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах контрольного провадження, 24 червня 2022 року судом, на розгляді якого перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в порядку ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою останніх.
Вирішуючи питання про продовження строку застосування запобіжного заходу суд першої інстанції дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість подальшого тримання ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 під вартою, та дійшов висновку про існування тих, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились і виправдовують тримання обвинувачених під вартою.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження тримання під вартою ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та доводи захисту щодо зміни обвинуваченим запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення цього питання.
Так, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував тяжкість злочину у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , покарання, яке їм загрожує у разі визнання винуватими, обставини провадження та відповідно наявність передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст.177 КПК ризиків, які не припинили існувати, тому дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою останніх та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 під вартою, та стороною захисту не наведені.
Твердження захисників про недоведеність встановлених судом ризиків не заслуговують на увагу, оскільки сукупність даних про тяжкість злочину у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , обставини провадження, з урахуванням оголошеного на території України воєнного стану, беззаперечно вказує на їх існування.
Доводи захисту про необґрунтованість обвинувачення, на переконання колегії суддів, не заслуговують на увагу
Як вбачається із матеріалів справи, питання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було вирішено під час судового розгляду, тобто на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання припинила існувати і на заміну їй було висунуте обвинувачення.
Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є питання наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, продовження існування яких в даному випадку було беззаперечно встановлено.
Щодо доводів захисту про відсутність підстав для призначення акта до судового розгляду та необхідність його повернення через невідповідність вимогам закону, то вони судом не перевіряються, оскільки судове рішення в цій частині оскарженню не підлягає.
Доводи сторони захисту на порушення прокурором строків звернення до суду з клопотанням суд вважає такими, що висновків суд про необхідність продовження обвинуваченим строку тримання під вартою спростувати не можуть. При цьому, посилання захисника ОСОБА_6 на ухвалення рішення поза межами строку тримання обвинувачених під вартою суд розцінює критично, оскільки востаннє обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було продовжено строк застосування цього запобіжного заходу до 27 червня 2022 року, тоді як оскаржуване рішення ухвалено 24 червня 2022 року.
Що стосується застави, то її розмір визначений у відповідності з вимогами ст. 182 КПК України та з позиції суду є обґрунтованим.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Поновити захиснику ОСОБА_8 строк апеляційного оскарження ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2022 року.
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2022 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4