УХВАЛА

20 квітня 2022 року
м. Київ
справа № 229/4920/20
провадження № 51-1145ск22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на вирок Дружківського міського суду Донецької області від 18 грудня 2020 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 25 травня 2021 року щодо нього,
встановив:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд вказаних судових рішень

у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 1, 3, 4, 5 ч. 2 цієї статті.
Так, засуджений, всупереч положенням п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК, направляючи до Суду

21 лютого 2022 року свою касаційну скаргу, вказав, що скарга подається до Касаційного суду України, що не відповідає приписам п. 21 ч. 1 ст. 3 КПК (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147 - VIII), згідно з якою судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається, судове рішення, що оскаржується, однак касаційна скарга містить протиріччя щодо цього.
Засуджений, зазначивши назву суду першої інстанції, вирок якого, на його думку, є незаконним, у касаційній скарзі вказав лише назву районного суду, який ухвалив рішення, однак не зазначив дату його ухвалення. До скарги вирок також не долучив.
Крім того засуджений вказує, що касаційна скарга подається у справі

№ 229/4967/20 та додає копії ухвал з вищевказаним єдиним унікальним

номером судової справи, які стосуються застосування слідчим суддею до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Надалі, як вбачається зі змісту касаційної скарги, засуджений неодноразово посилається на недотримання вимог закону при постановленні ухвали Донецького апеляційного суду від 25 травня 2021 року у справі № 229/4920/20, якою апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок Дружківського міського суду Донецької області від 18 грудня 2020 року щодо нього без змін.
Згідно з пунктом 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Проте скаржник подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність

(ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). Тому, скаржник, заперечуючи законність судових рішень, має конкретно вказати у чому полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, які відповідно до ст. 438 КПК є підставами для скасування чи зміни оспорюваних судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Всупереч законодавчим приписам у поданій скарзі не викладено обґрунтування незаконності судових рішень та необхідності їх скасування на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 84, 94, 370, 374, 404, 412-414, 415, 419 цього Кодексу в їх взаємозв`язку.
З огляду на викладене, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені ст. 438 КПК, що є підставою для зміни чи скасування судових рішень, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. Так засудженому необхідно належним чином обґрунтувати свою позицію щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, оскільки у касаційній скарзі засуджений аналізує ряд порушень допущених апеляційним судом, однак деякі з них не конкретизує, зокрема щодо несправедливості призначеного йому покарання, а порушення норм КПК судом першої інстанції, що можуть стати підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції не наводить взагалі.
Згідно з пунктом 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Згідно зі ст. 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Всупереч вищевказаним положенням ст. 436 КПК касаційна скарга містить протиріччя.
Так, у вступній та прохальній частинах касаційної скарги засуджений зазначає про оскарження ним рішень у справі № 229/4967/20 та просить витребувати справу, що має цей єдиний унікальний номер, однак у мотивувальній частині касаційної скарги описує порушення, допущені судом апеляційної інстанції у справі № 229/4920/20.

У зв`язку з цим засудженому необхідно визначитися, яке судове рішення він оскаржує та які вимоги ставить перед судом касаційної інстанції (скасувати чи змінити судові рішення), усунути протиріччя та обґрунтувати свої доводи

з урахуванням судових рішень, які він оскаржує.
Крім того, як вбачається із долученої до касаційної скарги копії судового рішення, ухвала Донецького апеляційного суду постановлена 25 травня 2021 року. Зважаючи на приписи ст. 115 КПК трьохмісячний строк касаційного оскарження ухвали апеляційного суду від 25 травня 2021 року закінчився. Однак із цією касаційною скаргою засуджений звернувся до Верховного Суду 21 лютого 2022 року. Оскільки з касаційної скарги та доданих до неї матеріалів неможливо встановити дотримання засудженим приписів ст. 426 КПК, останньому слід крім іншого вказати дату отримання ним ухвали Донецького апеляційного суду від 25 травня 2021 року.
У зв`язку з цим засудженому необхідно визначитися, яке судове рішення він оскаржує, усунути протиріччя, обґрунтувати свої доводи з урахуванням судових рішень, які він оскаржує та обґрунтувати причину пропуску строку на касаційне оскарження.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків. Засудженому також необхідно надати докази дотримання встановленого судом строку усунення недоліків.
Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дружківського міського суду Донецької області від 18 грудня 2020 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 25 травня 2021 року щодо нього залишити без руху та надати йому строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3