УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2022 року

Справа № 638/7740/19

Провадження № 1-і/638/17/22

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку дистанційного судового провадження клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ленінград, громадянина Російської Федерації, росіянина, з вищою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною першою статті 115 КК України,

встановив:

У провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000249 від 17 січня 2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 115 КК України.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

Обвинуваченому ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», який ухвалою суду продовжено до 22 травня 2022 року включно.

17 травня 2022 року через офіційну електронну пошту суду прокурор Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 подала до суду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою стосовно ОСОБА_5 .

Клопотання прокурора обгрунтовано тим, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, встановлені під час обрання запобіжного заходу оскільки ОСОБА_5 вчинив умисне кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи, яке відповідно до статті 12 КК України є особливо тяжким та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до п`ятнадцяти років На території України у ОСОБА_5 відсутні стійкі соціальні зв`язки, він не одружений, не працює, оголошений у міжнародний розшук з метою арешту та подальшої екстрадиції; незаконно впливати на свідків, оскільки ОСОБА_6 проживав деякий час з ОСОБА_7 , йому відома адреса проживання свідків. Один із свідків не допитаний у судовому засіданні, а відтак, перебуваючи на свободі, ОСОБА_5 може впливати на останню; вчинити інше кримінальне правопорушення ОСОБА_5 , оскільки, будучи оголошеним у розшук з метою арешту та подальшої екстрадиції, перебуваючи на території України, знову обвинувачується у вчиненні злочину проти життя та здоров`я особи.

Крім того, прокурор вказує, що причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 17 січня 2019 року, протоколом огляду трупа від 19 січня 2019 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 , висновком експерта № 10-12/197-Дм/19 від 22 квітня 2019 року, протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , протоколами пред`явлення свідкам ОСОБА_11 , ОСОБА_8 особи для впізнання за фотознімком.

Обвинувачений ОСОБА_5 отримав письмове клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 17 травня 2022 року, що підтверджується його особистою розпискою про отримання копії клопотання прокурора.

Судове засідання у кримінальному провадженні № 0000249 від 17 січня 2019 року щодо розгляду клопотання прокурора призначено на 16 годину 40 хвилин 18 травня 2022 року.

Про дату та час проведення судового засідання учасники справи були повідомлені своєчасно та належним чином.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Законом України про затвердження Указу Президента України № 133/2022 від 14 березня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Законом України про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 259/2022 від 18 квітня 2022 року строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

У судове засідання захисник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_12 не з`явився, на відеозв`язок не вийшов.

Через офіційну електронну пошту суду захисник подав до суду заяву, в якій просив розглядати клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 без його участі.

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, через активні бойові дії, а відтак існуючу загрозу життю та/або здоров`ю, та відсутності наразі технічної можливості за повідомленням керівництва установи доставка осіб з Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» конвоєм до суду не здійснюється.

Судом була з`ясована можливість проведення судового засідання щодо розгляду клопотання в режимі відеоконференції, однак за інформацією уповноваженої особи після обстрілу внаслідок згорання підстанції та пошкодження кабельної мережі в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» з 05 березня 2022 року та станом на 18 травня 2022 року доступ до глобальної мережі Інтернет відсутній, у зв`язку із чим через наявні об`єктивні обставини проведення судового засідання в режимі відеоконференції з Державною установою «Харківський слідчий ізолятор» не є можливим, що підтверджено довідкою начальника відділу ІТЗО, ЗІ майора внутрішньої служби Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_13 від 18 травня 2022 року.

Отже, внаслідок обставин непереборної сили, що зумовлено введенням воєнного стану, як доставити обвинуваченого до суду, так і провести судове засідання в режимі відеоконференції з Державною установою «Харківський слідчий ізолятор», з об`єктивних причин не виявилось можливим.

Крім того, суд враховує, що листом Голови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду ОСОБА_14 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» для врахування в роботі судам роз`яснено, що якщо через об`єктивні обставини учасник кримінального провадження не може брати участь у засіданні в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою технічних засобів, визначених КПК України, як виняток можна допускати участь такого учасника в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою інших засобів. Також, ураховуючи об`єктивні обставини, як виняток, можна допускати розгляд клопотань щодо запобіжних заходів без участі підозрюваного.

Прокурор ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні, враховуючи наявні незалежні від суду об`єктивні причини, проти проведення судового засідання без участі обвинуваченого у порядку дистанційного судового провадження за допомогою власних технічних засобів не заперечували.

Таким чином, судом було вжито всіх можливих заходів задля забезпечення реалізації процесуальних прав учасників судового процесу.

Статтею 64 Конституції України передбачена можливість введення в Україні воєнного або надзвичайного стану. При цьому можуть встановлюватися певні обмеження прав і свобод людини із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Згідно з положеннями статті 122 цього закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Положеннями статті 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Враховуючи думки учасників судового провадження, виходячи з об`єктивних обставин непереборної сили, що зумовлено введенням воєнного стану в Україні, зважаючи на активні бойові дії на адміністративно - територіальній одиниці місця розташування суду, а відтак, існуючу загрозу життю та небезпеку для здоров`я, що за таких обставин унеможливлює безпосередню участь учасників справи у судовому засіданні, з метою забезпечення безпеки та уникнення загрози життю учасників судового процесу, та, водночас, за відсутності наразі технічної можливості провести судове засідання за допомогою відеоконференцзв`язку з Державною установою «Харківський слідчий ізолятор», суд доходить висновку про можливість розгляду клопотання прокурора про продовження застосування строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції з використанням учасниками судового провадження власних технічних засобів.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала подане клопотання та просила його задовольнити. Зазначила, що ОСОБА_5 не працює, не одружений, дітей не має, оголошений у міжнародний розшук з метою арешту та подальшої екстрадиції. Звертає увагу на тяжкість покарання, що передбачено статтею обвинувачення, у разі визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні щодо вирішення питання продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 покладалася на розсуд суду.

Суд, вислухавши думку прокурора, захисника, оцінивши ступінь обґрунтованості заявленого клопотання та дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Виходячи з положень розділу ІІ КПК України, зокрема статей 131, 176 вказаного Кодексу, запобіжні заходи, в тому числі тримання під вартою, є одними з видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Відповідно до частини першої, четвертої, п`ятої статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Таким чином, підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлені ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Згідно з частиною першою статті 333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Відповідно до частини другої, третьої статті 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому, суд враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до частини п`ятої статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

У рішенні від 26 січня 1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 166/313/17, від 13 серпня 2020 року у справі № 674/1202/19, від 27 лютого 2019 року у справі № 0503/10653/2012, усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та є підставою для тримання особи під вартою.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 січня 2019 року щодо обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Обираючи вказаний запобіжний захід, слідчий суддя дійшов висновку щодо обґрунтованості підозри та недостатності більш м`яких запобіжних заходів для запобігання існуючим ризикам.

Згідно з частиною другою статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований, окрім інших, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 115 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 15 років.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 не одружений, дітей та інших осіб на утриманні не має, до затримання не був офіційно працевлаштованим, а відтак не має стійких соціальних зв`язків та джерела доходу.

Крім того, може незаконно впливати на свідків, оскільки йому відома адреса проживання свідків, всі свідки не допитані у судовому засіданні; вчинити інше кримінальне правопорушення оскільки ОСОБА_5 , будучи оголошеним у розшук, з метою арешту та подальшої екстрадиції, перебуваючи на території України, знову обвинувачується у вчиненні злочину проти життя та здоров`я особи.

Таким чином, судом встановлено, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Водночас прокурором також доведено, що ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, які існували при обранні запобіжного заходу, наразі не зменшилися та продовжують існувати, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Судовий розгляд даного кримінального провадження не закінчено, докази в повному обсязі не досліджено.

Враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні умисного особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, суд доходить висновку, що інтереси суспільства у забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого переважають інтереси забезпечення поваги до його особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення , передбаченого частиною першою статті 115 КК України, яке є особливо тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винним, обставини вчинення кримінального провадження, суд доходить висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченим дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, які були підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на які посилалася прокурор в клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу, не зменшились настільки, що вже не можуть виправдовувати подальше тримання обвинуваченого під вартою.

За таких обставин, на підставі вищевикладеного, зважаючи на те, що судове провадження не завершене, свідків, обвинуваченого не допитано, докази не досліджено, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень, суд на даній стадії судового провадження доходить висновку про необхідність продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_5 , на 60 діб, тобто до 16 липня 2022 року включно.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування стосовно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Однак, як встановлено у судовому засіданні, заявлені стороною обвинувачення ризики наразі продовжують існувати та не зменшилися, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховування від суду, незаконно впливати на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень, суд на даній стадії судового провадження вважає, що наявні правові підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою.

Разом із тим, відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені статтею 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, та запобігати спробам вчинити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, а відтак жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний запобігти вказаним ризикам.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176 - 178, 183, 194, 197, 199, 331, 369 - 372, 376, 392-395, частиною шостою статті 615 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто до 16 липня 2022 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_5 - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Строк дії ухвали до 16 липня 2022 року.

Повний текст ухвали складено 18 травня 2022 року.

Суддя ОСОБА_1