1Справа № 335/7034/21 1-кс/335/1752/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2022 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника-адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя, в режимі відеоконференції, клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, який має вищу освіту, офіційно не працевлаштованого, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

14.07.2022 захисник адвокат ОСОБА_5 , який здійснює захист підозрюваного ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу підозрюваному у кримінальному провадженні, в якому просить змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло цілодобово, з носінням засобу електронного контролю (браслету), з посиланням на однобічність досудового розслідування та на те, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України, не може вважатися обґрунтованим, оскільки повністю не відповідає фактичним обставинам події та спростовується зібраними у рамках досудового розслідування доказами, за викладених у клопотанні тверджень та обставин. Також, зазначено, що з пояснень ОСОБА_4 вбачається, що відразу після подій 04.07.2021, йому почали поступати погрози на телефон, через деякий час вказані погрози почали надходити членам його родини та близьким. Вказані погрози були розцінені ним як реальні й він був змушений певний час переховуватись, а його дружина та дитина перебувала під охороною інших родичів та знайомих. З часом, кількість погроз, що надходила на адресу його сім`ї зменшилася, а через 8 місяців вони зовсім припинилися, у зв`язку з чим ОСОБА_4 мав намір добровільно з`явитися в органи досудового слідства, але почалася війна. Фактично з перших днів війни ОСОБА_4 почав займатися волонтерством, а саме збором та розповсюдженням гуманітарної допомоги, розміщенням тимчасово переміщених осіб, отримував та передавав речі до бойових підрозділів ЗСУ та ТРО. ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, одружений, має малолітню дитину 2017 року народження, у нього наявне постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання та у благодійному фонді, волонтером якого він є. Крім іншого, ОСОБА_4 має ряд хронічних захворювань, течія яких загострилася за час його знаходження у Запорізькому слідчому ізоляторі. Отримання належного лікування ускладнено його перебуванням в умовах слідчого ізолятору.

Вважає, що вказані ризики повністю нівелюються шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням браслету, оскільки контроль за його місцем перебування буде здійснюватися в режимі реального часу працівниками відповідного підрозділу поліції. Крім того, стадія досудового розслідування фактично добігає завершення, й у найближчому часі буде виконуватися вимоги ст.290 КПК України. За весь цей час ОСОБА_4 «міг би мати» змогу здійснити спроби реалізувати ризики передбачені п.п.2-5, ч.1, ст.177 КПК, але свідомо жодної дії навіть не намагався вчинити.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_4 підтримали клопотання, на підставах зазначених у ньому, просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 із застосуванням електронного засобу контролю (браслету).

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення вказаного клопотання, зазначивши, що підозра є обґрунтованою; наявність ризиків, які були враховані слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, а навпаки збільшилися, оскільки знаряддя злочину (пістолет) не виявлено та не вилучено, що свідчить про наявність ризику знищення речового доказу; підозрюваний протягом року переховувався від органу досудового розслідування та перебував у розшуку; по даному кримінальному провадженню триває досудове розслідування та наразі не допитаний підозрюваний. Вважає, що підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який немає. У зв`язку з чим, вважає клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Просив відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши доводи клопотання та матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Статтею 201 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання. Копія клопотання та матеріалів, якими воно обґрунтовується, надається прокурору не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання. До клопотання мають бути додані: копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання; перелік свідків, яких підозрюваний, обвинувачений вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання, із зазначенням відомостей, які вони можуть надати, та обґрунтуванням значення цих відомостей для вирішення питання; підтвердження того, що прокурору надіслана копія клопотання та копії матеріалів, що обґрунтовують клопотання.

Як свідчать матеріали клопотання, 13.07.2022 адвокатом ОСОБА_5 було направлено вказане клопотання про зміну запобіжного заходу на адресу прокурора електронними засобами зв`язку, що підтверджено прокурором у судовому засіданні про завчасне отримання цього клопотання.

Слідчим суддею встановлено, що відділом поліції №1 Запорізького районного управління ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0000781 від 04.07.2021 за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні, 05.07.2021 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України.

14.07.2021 підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у розшук.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.06.2022 застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 04.06.2022 до 02.08.2022 включно, без можливості внесення застави.

Так, захисником подано клопотання про зміну запобіжного заходу після спливу тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу, що відповідає вимогам ст.201 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст.201 КПК України за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, захисника обраний раніше запобіжний захід може бути змінений.

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

При вирішенні питання про зміну запобіжного заходу підозрюваному, слідчий суддя виходить з того, що на даний момент існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та який застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, якщо спочатку тяжкість злочину та підозра, що особа може втекти чи зашкодити слідству, можуть бути достатніми підставами для обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, то чим довше відповідна особа знаходиться під вартою, тим більш вагомими і конкретними мають бути підстави для продовження цього заходу, про що має бути зазначено в судовому рішенні.

Зокрема, у справі «Волосюк проти України» («SergeyVolosyuk v. Ukraine», рішення від 12 березня 2009 р.). Європейський суд з прав людини наголосив, "саме національні судові органи мають подбати про те, щоб тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого у відповідній справі не перевищила розумного строку. Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності подовження строку тримання під вартою, але зі спливом певного часу ця умова перестає бути достатньою…

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції» (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991 р.), попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку» (п. 51).

Разом з тим, у контексті вказаних вище стандартів Європейського суду з прав людини, з огляду на те, що ОСОБА_4 більше місяця перебуває під вартою, протягом якого жодних слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні не проводилося, тому вважаю, що доводи прокурора про те, що лише подальше тримання підозрюваного під вартою може забезпечити його належну процесуальну поведінку на даний час не можна вважати підтвердженими та належно обґрунтованими, оскільки з огляду на рішення Європейського суду ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку (Панченко проти Росії § 106) та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою (Ноймайстер проти Австрії §10), вагомість наявних доказів може бути важливим фактором, що свідчить про наявність в минулому і зараз серйозних ознак вини, само по собі не може служити виправданням тривалого тримання під вартою (Дереджі проти Туреччини §38), відсутність роботи не дає підстав вважати, що особа схильна до повторного вчинення злочинів (Сулаоя против Естонії§ 64), а наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективу про значну міру покарання самі по собі не можуть бути виправданням тривалого попереднього ув`язнення (правова позиція в рішенні ЄСПЛ у справі «Адам`як проти Польщі»).

При цьому, виходячи з аналізу правових норм кримінального процесуального законодавства, виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

Так, є слушними доводи клопотання про те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні малолітню дитину, відсутність судимостей, позитивно характеризується за місцем проживання та у благодійному фонді, в якому займався волонтерством (здійснював збір та розповсюдження гуманітарної допомоги, розміщував тимчасово переміщених осіб, отримував та передавав речі до бойових підрозділів ЗСУ та ТРО), має відповідні хронічні захворювання. При цьому, слідчий суддя приймає до уваги згоду власників житла за адресою: АДРЕСА_1 , якими є ОСОБА_7 (мати підозрюваного), яка користується усією квартирою, та яка особисто підтвердила свою згоду на перебування підозрюваного під домашнім арештом за вказаною адресою у судовому засіданні, і ОСОБА_8 (тітка підозрюваного), яка відповідно до її письмової заяви не заперечує проти перебування ОСОБА_4 під домашнім арештом за вказаною адресою.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, враховуючи сукупність наведених обставин, зокрема ту обставину, що лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для застосування найбільш суворого виду запобіжного заходу - тримання під вартою, слідчий суддя вважає за доцільне змінити відносно ОСОБА_4 запобіжний захід.

При цьому вважаю, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого існує у кримінальному провадженні, є запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю (браслету).

Також, слід зазначити, що прокурором не доведено, що саме на теперішній час, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

За таких обставин, клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу підлягає задоволенню, а запобіжний захід відносно ОСОБА_4 зміні на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, що, на думку слідчого судді буде достатньою гарантією для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків у вказаному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 193, 194, 196, 197, 201, 395 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Змінити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту шляхом заборони підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, у межах строку досудового розслідування.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

- прибувати на виклик до слідчого, в провадженні якого знаходяться матеріали досудового розслідування, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції, за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з-під варти.
Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 21 липня 2022 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1