Справа № 1-8/01
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2022 року місто Дніпро

Колегія суддів Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська в складі: головуючий суддя ОСОБА_2, судді ОСОБА_3, ОСОБА_4,

за участі:

- прокурора - ОСОБА_5

- засудженого - ОСОБА_1

- захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суд, в режимі відеоконференції об`єднане провадження за Єдиним унікальним номером 1-8/01, номер провадження 1-і/199/1/22, за: клопотанням засудженого ОСОБА_1 від 26.07.2022 про поновлення строку на оскарження вироку в порядку, встановленому КПК України в редакції 1960 року; заявою засудженого ОСОБА_1 від 25.07.2022 про зупинення виконання вироку Дніпропетровського обласного суду від 12.06.2001 та про направлення за належністю для розгляду по суті касаційного подання прокурора разом зі справою,

В С Т А Н О В И Л А:

В клопотанні від 26.07.2022 про поновлення строку на оскарження вироку в порядку, встановленому КПК України в редакції 1960 року, в заяві від 25.07.2022 ОСОБА_1 просить зупинити виконання вироку Дніпропетровського обласного суду від 12.06.2001.

В судовому засіданні засуджений та його захисник підтримали в цієї частині зазначені клопотання та заяву, прокурор заперечував.

Вирішуючи клопотання та заяву засудженого ОСОБА_1 в частині зупинення виконання вироку, суд враховує наступне.

Вироком Дніпропетровського обласного суду від 12.06.2001 ОСОБА_1 засуджено до покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю, за скоєння злочинів, передбачених п.п. «а», «г», «е», «з», ст.93, ч. 3 ст. 142, ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 193, ч. 1 ст. 222, ч. 1 ст. 42 КК України в редакції 1960 року.

Ухвалою Верховного Суду України від 15.06.2002 вказаний вирок суду щодо ОСОБА_1 в порядку ст. 395 КПК України в редакції 1960 року приведено у відповідність із чинним законодавством та остаточно ОСОБА_1 визначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю,

Вирок набрав законної сили та виконується.

Відповідно до ч. 3 ст. 388 КПК України в редакції 1960 року одночасно з витребуванням справи за наявності для цього підстав суддя може зупинити виконання судового рішення до розгляду скарги в суді.

Зупинення виконання вироку полягає у відтермінуванні до закінчення розгляду скарги в касаційному суді, видачі судом, суддею, що головував в судовому засіданні, або голови суду, розпорядження про виконання вироку та повідомлення органам, уповноваженим виконувати вирок, та/або тимчасове зупинення такими органами дій щодо виконання призначеного покарання чи інших заходів, які безпосередньо зазначені в резолютивній частині вироку.

Виходячи з тлумачення правової норми, закріпленої в ч. 3 ст. 388 КПК України в редакції 1960 року, питання про зупинення виконання судового рішення до розгляду скарги в суді є правом суду, а не обов`язком, яке пов`язано із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду є: кримінально-правові відносно-визначені та альтернативні; принципи права; уповноважувальні норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема, у справі «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів виходячи з відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду тощо.

Не вирішуючи наперед клопотання та заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження вироку в порядку, встановленому КПК України в редакції 1960 року, на переконання суду засудженим не наводяться переконливі доводи для обґрунтування наявності такого приватного чи суспільного інтересу, який би переважав над принципом правової визначеності та обґрунтовував необхідність зупинення виконання вироку суду, який набрав законної сили.

Як убачається зі змісту клопотання, заяви про зупинення виконання вироку суду першої інстанції, на обґрунтування своїх вимог засуджений ОСОБА_1 взагалі не наводить доводів щодо наявності підстав для зупинення виконання оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи, що засудженим в заяві та клопотанні не наведено підстав для зупинення виконання вироку Дніпропетровського обласного суду від 12.06.2001, його заява та клопотання не підлягають задоволенню.

Керуючись ч. 3 ст. 388 КПК України в редакції1960 року, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити засудженому ОСОБА_1 в задоволенні клопотання від 26.07.2022 року, та заяви від 25.07.2022 року про зупинення виконання вироку Дніпропетровського обласного суду від 12.06.2001року.

Копію ухвали направити засудженому ОСОБА_1 .

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ОСОБА_2_____________ОСОБА_3.___________ОСОБА_4