№ 207/496/21
№ 1-в/207/142/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року м. Кам`янське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

інспектора ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське клопотання начальника Південного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, освіта вища, одруженого, працює в ТОВ «ТАНДЕМ» машиністом навантажувача, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 29.09.2021 року ОСОБА_5 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців не вчинить нового злочину та виконає наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

04.03.2021 року ОСОБА_5 був поставлений на облік до Південного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області.

29.09.2022 року Південний районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, звернувся до суду з клопотанням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання до місць позбавлення волі, посилаючись на те, що ОСОБА_5 був ухиляється від виконання обов`язків, покладених на нього вироком суду, систематично вчиняє адміністративні правопорушення, які потягли за собою адміністративні стягнення, що є свідченням небажання стати на шлях виправлення.

Засужений ОСОБА_5 в судовому засіданні у задоволенні подання просив відмовити, так як в період іспитового строку він до кримінальної відповідальності не притягувався, нових кримінальних правопорушень не вчинив, запевнив, що став на шлях виправлення та більш не буде вчиняти адміністративні правопорушення. Також пояснив, що він не був 03.06.2022року на залізничному вокзалі, алкогольне пиво взагалі не вживає, а підпис у поставі не його. Продемонстрував суду підпис в своєму паспорті, який значно відрізняється від підписів в постановах. Просив надати йому шанс на виправлення та відмовити у задоволенні подання про скасування йому звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Представник органу пробації ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_5 протягом іспитового строку систематично вчиняє адміністративні правопорушення та неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Разом з цим має постійне місце роботи та нових кримінальних правопорушень під час іспитового староку не вчиняв. Просив вирішити питання по поданню відповідно до діючого законодавства.

Прокурор ОСОБА_3 вважав, що не має підстав для задоволення подання Південного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, оскільки це лише перше подання на засудженого. Вважав, що на даному етапі, ОСОБА_5 треба дати ще один шанс для виправлення.

Суд, вислухавши прокурора, представника органу пробації та засудженого, вивчивши матеріали клопотання, вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання про направлення засудженого в місця позбавлення волі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 164 Кримінально-виконавчого кодексу України, саме на уповноважений орган з питань пробації покладено обов`язок здійснення нагляду за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з приписами п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Так, відповідальність осіб, звільнених від відбуття покарання з випробуванням регламентована у ст. 166 КВК України, зокрема у ч. 2 передбачено, що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. При цьому, як зазначено у ч. 3, невиконання обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

За цим законом направлення засудженого впродовж іспитового строку для відбування призначеного покарання настає у двох випадках: коли засуджений в період проходження іспитового строку не виконує покладених на нього судом одного чи кількох обов`язків (при цьому суд у кожному випадку повинен з`ясувати причини їх невиконання) або якщо засуджений протягом іспитового строку систематично (три і більше рази) вчиняв правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення, що дає суду підстави для висновку про небажання засудженого стати на шлях виправлення і необхідності направлення його для реального відбування покарання.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» згідно з ч.2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

При цьому суд керується вимогами ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з положеннями Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі (Розділу IХ) (далі Порядок), у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, встановлених КВК України, Законом України «Про пробацію», а також покладених на нього судом, або систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження, зазначене в пункті 8 глави 2 розділу IV цього Порядку. Перед винесенням попередження звільнений з випробуванням викликається до уповноваженого органу з питань пробації, надає пояснення, у якому зазначає обставини, які спричинили ухилення від виконання обов`язків або правопорушення, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Невиконанням обов`язків вважається, якщо звільнений з випробуванням не виконав хоча б один з обов`язків за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють його можливості їх виконувати (документально підтверджених).

Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення,є вчинення звільненим з випробуванням протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Невиконанням обов`язків вважається ігнорування (невиконання) хоча б одного з обов`язків, які було покладено на нього судом (наприклад, не з`являється до інспекції два і більше разів без поважних причин).

В даному випадку судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 виконує всі обов`язки, покладені на нього вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 29.09.2021 року виконує, вчасно з`являється на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, нових кримінальних правопорушень не здійснював, офіційно працює, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, за місцем мешкання скарги на нього відсутні.

Окрім цього у судовому засіданні було встановлено, що уповноважений орган з питань пробації не застосовував до ОСОБА_5 письмове попередження, зазначене в пункті 8 глави 2 розділу IV цього Порядку. Доказів про це матеріали справи не містять.

Також судом враховується, що хоча ОСОБА_5 під час перебування на обліку в уповноваженому органі з питань пробації скоєно низку адміністративних правопорушень, однак фактично їх кількість становить лише два, вперше 30.06.2022 ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП. Вдруге постанова про накладення адміністравного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №013318 за ч.1 ст. 121 - керування транспортним засобом у темну пору доби без увімкненого світла фар.

Що стосується постанов за 03.06.2022р. відповідно до яких ОСОБА_5 було притягнуто до адміністративної відповідальнолсті за ч.1 ст.178 КпАП України (розпиття алкогольного пива на території залізничного вокзалу) та ч.1 ст.175-1 КпАП України (куріння сигарети на залізничному вокзалі), то як пояснив ОСОБА_5 , що він не був 03.06.2022року на залізничному вокзалі, алкогольне пиво взагалі не вживає, а підпис у постанові не його. При звірці судом підпису в зазначених постановах, з підписом ОСОБА_5 в його паспорті та в інших матеріалах кримінальної справи, судом вставнолено, що підпис в постановах по справі про адміністративне правопорушення зовсім інший та взагалі відрізняється від звичайного підпису ОСОБА_5 .

Таким чином при розгляді справи не встановлено доказів систематичного порушення ОСОБА_5 порядку виконання покладених обов`язків та систематичного вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення у зв`язку з чим доводи зазначені у поданні є неспроможними з урахуванням вищенаведеного.

При скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

За час перебування на обліку в уповноваженому органі з питань пробації, засуджений ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності не притягувався, нових кримінальних правопорушень не скоїв.

Безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням необхідно встановити умисел засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також інші обставини, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Проте, матеріалами провадження не доведено факт умисного ухилення ОСОБА_5 від відбування покарання, умисного порушення ним умов призначеного випробування.

Факт скоєння адміністративних правопорушень, не може бути безумовним свідченням його небажання ставати на шлях виправлення, а отже і вагомою підставою для направлення засудженого для реального відбування покарання.

Суд вважає, що представником органу пробації недостатньо надано доказів для того, щоб скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання, так як ОСОБА_5 з`являвся на реєстрацію до органів пробації вчасно, за час перебування на обліку не ухилявся від виконання покладених на нього обов`язків, також та обставина, що ОСОБА_5 був притягнутий до адміністративної відповідальності не може свідчити про те, що він не бажає стати на шлях виправлення, а від так приходить до переконання, що клопотання про скасування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 78 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання начальника Південного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання відносно ОСОБА_5 , - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1