Номер провадження: 11-сс/813/91/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

особи відносно якої подано скаргу ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 та представника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 08.12.2021 року про задоволення скарги представника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на постанову Офісу Генерального прокурора від 28.10.2021 про видачу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 08.12.2021 року задоволено скаргу захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах ОСОБА_8 , на постанову начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 від 28.10.2021 про видачу ОСОБА_8 за запитом Генеральної прокуратури Російської Федерації для притягнення його до кримінальної відповідальності.

Скасовано постанову начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 від 28.10.2021 про видачу ОСОБА_8 за запитом Генеральної прокуратури Російської Федерації для притягнення його до кримінальної відповідальності.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням, прокурор Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, ухвалу суду незаконною та необґрунтованою.

В обґрунтування своїх доводів вказує, що у розпорядженні органів прокуратури відсутні відомості уповноваженого органу про те, що видача ОСОБА_8 суперечитиме інтересам національної безпеки України а також те, що згаданій особі загрожує небезпека у разі видачі. Також зазначає, що відповідно до інформації ГУ ДМС в Одеській області від 10.06.2021, 16.06.2021, 12.08.2021, 01.09.2021 та 21.09.2021 ОСОБА_8 паспортом громадянина України не документувався, з питань оформлення належності або набуття громадянства України не звертався, а також не звертався із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Тому постановою Офісу Генерального прокурора від 28.10.2021 прийнято рішення про видачу вказаної особи до Російської Федерації, в якому зокрема зазначено, що особа статусу біженця не має. Вважає очевидним, що захисник ОСОБА_8 звернувся до ГУ ДМС в Одеській області із заявою-анкетою ОСОБА_8 про визнання його біженцем, або особою яка потребує додаткового захисту у той же день, коли Офісом Генерального прокурора прийнято рішення про його видачу, а не до прийняття рішення про видачу.

За результатом розгляду скарги, просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою скаргу захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на постанову Офісу Генерального прокурора від 28.10.2021 про видачу ОСОБА_8 до Російської Федерації залишити без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 вказує, що не погоджується з мотивувальною частиною оскаржуваної ухвали, оскільки судом першої інстанції не було враховано, що ОСОБА_8 є громадянином України по праву крові, однак, станом на сьогодні ним не реалізовано лише формальну процедуру, передбачену діючим законодавством України, та не отримано паспорт громадянина України. Зазначає, що ОСОБА_8 є повнорідним онуком громадянина України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є уродженцем с. Миси Любечського району Чернігівської області. Також вказує, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги, що видача ОСОБА_8 суперечитиме зобов`язанням України за міжнародними договорами України, зокрема ст. 3 Конвенції проти катувань та інших жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність, видів поводження і покарання, а також національній безпеці України. Крім того, зазначає, що на території РФ, ОСОБА_8 обвинувачують у викраденні та доставці до території України громадянина РФ ОСОБА_12 . Історія потрапляння пана ОСОБА_12 на територію України з серпня 2018 року отримала значний суспільний резонанс, є загальновідомою та неодноразово висвітлювалася як українськими, так і російськими ЗМІ, тому вважає, що одразу після потрапляння на територію РФ до ОСОБА_8 буде численна кількість «запитань» від ФСБ РФ.

Просить змінити мотивувальну частину ухвали, зазначивши обставини, що вказують на те, що ОСОБА_8 є громадянином України по праву крові та те, що видача ОСОБА_8 суперечитиме зобов`язанням України за міжнародними договорами України, зокрема ст. 3 Конвенції проти катування та інших жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність, видів поводження і покарання, а також національній безпеці України в повному обсязі.

Позиції учасників судового провадження.

Заслухавши: суддю-доповідача, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 та підтримала свою апеляційну скаргу, ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечували проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 589 КПК України, у видачі особи іноземній державі відмовляється у разі, якщо: 1) особа, стосовно якої надійшов запит про видачу, відповідно до законів України на час прийняття рішення про видачу (екстрадицію) є громадянином України; 2) злочин, за який запитано видачу, не передбачає покарання у виді позбавлення волі за законом України; 3) закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу; 4) компетентний орган іноземної держави не надав на вимогу центрального органу України додаткових матеріалів або даних, без яких неможливе прийняття рішення за запитом про видачу (екстрадицію); 5) видача особи (екстрадиція) суперечить зобов`язанням України за міжнародними договорами України; 5-1) є обґрунтовані підстави вважати, що видача особи (екстрадиція) суперечить інтересам національної безпеки України; 6) наявні інші підстави, передбачені міжнародним договором України.
Положеннями ч. 1 ст. 590 КПК України передбачено, що після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 590 КПК України рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит.

Згідно ч. 1 ст. 591 КПК України, рішення про видачу особи (екстрадицію) може бути оскаржено особою, стосовно якої воно прийняте, її захисником чи законним представником до слідчого судді, в межах територіальної юрисдикції якого така особа тримається під вартою.
Апеляційний суд дослідивши матеріали провадження та пояснення учасників апеляційного розгляду, всупереч доводів апеляційних скарг, вважає, щослідчий суддя дотримався вищевказаних вимог закону та прийняв обґрунтоване рішення про задоволення скарни та скасування постанови про видачу (екстрадицію) ОСОБА_8 , з огляду на наступне.

З матеріалів судового провадження вбачається, що 28.10.2021 року, відповідно до постанови начальника департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 від 28.10.2021, було вирішено видати до Російської Федерації громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_8 для притягнення його до кримінальної відповідальності.

Одночасно 28.10.2021 Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області було отримано заяву-анкету ОСОБА_8 від 11.10.2021 про визнання його біженцем або особою, яка потребує захисту.

28.10.2021 року о 15:39 год. на електронну пошту Одеської обласної прокуратури з накладенням електронно-цифрового підпису захисника було надіслане відповідне повідомлення про звернення ОСОБА_8 із заявою від 11.10.2021 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, що підтверджується роздруківкою з електронної пошти АО «Г.М. Партнерс», доданою до даної скарги.

28.10.2021 року о 16:03 год. на електронну пошту Офісу Генерального прокурора також було направлено повідомлення про звернення ОСОБА_8 за захистом до міграційних органів.

Приписами ч. 4 ст. 590 КПК України передбачено, зокрема, що не можу бути прийняте рішення про видачу особи (екстрадицію), якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора відносно того, що захисник ОСОБА_8 звернувся до ГУ ДМС в Одеській області із заявою-анкетою ОСОБА_8 про визнання його біженцем, або особою яка потребує додаткового захисту у той же день, коли Офісом Генерального прокурора прийнято рішення про його видачу, а не до прийняття рішення про видачу, апеляційний суд звертає увагу, що переконливих відомостей, які б свідчили про те, що Керівник Департаменту Офісу Генерального прокурора при прийнятті рішення діяв всупереч процедурі видачі не має, як і не має переконливих відомостей про те, що підписання процесуального рішення про видачу відбулося уповноваженою особою після поінформування Офісу Генерального прокурора про звернення ОСОБА_8 за захистом до міграційних органів.

Отже, з`ясувати дійсні обставини при наявності суперечливої інформації шляхом вивчення відповідних документів під час розгляду скарги не уявляється можливим.

З огляду на встановлені обставини, а саме, звернення ОСОБА_8 до ГУ ДМС України в Одеській області із заявою про визнання його біженцем 28.10.2021, тобто у той же день коли прокуратурою винесено постанову про видачу (екстрадицію), а також обставин щодо неможливості з`ясувати дійсні обставини при наявності суперечливої інформації шляхом вивчення відповідних документів під час розгляду скарги, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 про зміну мотивувальну частину ухвали, а саме того, що ОСОБА_8 є громадянином України по праву крові, однак, станом на сьогодні ним не реалізовано лише формальну процедуру, передбачену діючим законодавством України, та не отримано паспорт громадянина України, що ОСОБА_8 є повнорідним онуком громадянина України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є уродженцем с. Миси Любечського району Чернігівської області, є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Таким чином, в повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвали слідчого судді, не входить зміна мотивувальної частини ухвали.

На підставі наведеного,колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційних скарг підтвердження не знайшли, передбачених законом підстав для скасування або зміни ухвали слідчого судді не вбачається, так як судове рішення відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а також чинним міжнародним договорам України.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статтями 405, 407, 418, 419, 422, 589, 590, 591 КПК України, апеляційний суд,
постановив:

Апеляційні скарги прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 та представника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 08.12.2021 року про задоволення скарги представника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на постанову Офісу Генерального прокурора від 28.10.2021 про видачу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4