Справа № 157/1044/21 Провадження №11-кп/802/448/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:продовження строку тримання під вартою. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0000204 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 12 квітня 2022 року щодо ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И В:
В ході розгляду судом кримінального провадження №0000204 про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, прокурор у кримінальному провадженні подав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 на строк 60 днів, оскільки ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, залишились незмінними.

Ухвалою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 12 квітня 2022 року клопотання прокурора задоволено, продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, до 10 червня 2022 року включно, без визначення розміру застави.
Також ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 з тримання під вартою на домашній арешт.
Таке своє рішення місцевий суд мотивував тим, що клопотання прокурора про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою не містить нових обставин, якими підтверджуються наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків, існування яких було встановлено судом при розгляді попередніх клопотань сторони обвинувачення про продовження строку застосування цього запобіжного заходу. Разом з тим, такі ризики не перестали існувати на даний час і застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою забезпечує неможливість втілення цих ризиків у реальні прояви негативної поведінки обвинуваченого, зокрема вплив на потерпілих та недопитаного на даній стадії судового процесу свідка, а також можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою. Посилається на те, що прокурором не надано доказів які б вказували на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Просить ухвалу суду скасувати та обрати щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши доповідача, який виклав суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, захисника ОСОБА_7 , який підтримував подану апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу суду і застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, прокурора, який заперечував апеляційну скаргу та просив судове рішення залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Вимогами ст.197 КПК України передбачено, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно положень ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.
Норми ст.177 КПК України регламентують, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
На думку апеляційного суду, місцевий суд відповідно до положень кримінального процесуального законодавства, а також майнового і сімейного стану ОСОБА_8 , міцності його соціальних зв`язків, інших даних про його особу, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, підставно продовжив обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.
Матеріалами провадження стверджується, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України.
Обвинувачення ОСОБА_8 обґрунтовується такими доказами: заявою потерпілого від 14.11.2021; протоколом огляду місця події від 14.11.2021; показаннями потерпілого ОСОБА_9 ; показаннями свідка ОСОБА_10 ; протоколами слідчих експериментів за участю потерпілого та свідка ОСОБА_10 .
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен враховувати вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Судом першої інстанції у достатній мірі встановлені підстави для продовження виняткового запобіжного заходу, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, судовий розгляд ще не завершений.
Під час апеляційного розгляду провадження встановлено, що стороною обвинувачення доведено, що раніше заявлені ризики не зменшилися, оскільки обвинувачений може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.
Тому, на переконання апеляційного суду, заявлені прокурором ризики продовжують існувати.
Апеляційний суд вважає, що продовжуючи ОСОБА_8 винятковий запобіжний захід, суд першої інстанції врахував як обставини, передбачені ст.184 КПК України, так і обставини, визначені ст.199 КПК України.
Тому, з урахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , обставин скоєння злочинів, у вчиненні яких він обвинувачується, лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, на переконання суду апеляційної інстанції, зможе дієво забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти доведеним стороною обвинувачення ризикам.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.
На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 405, 407, 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд,
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 12 квітня 2022 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: