Єдиний унікальний № 946/4920/21
Провадження № 1-кп/946/120/22
УХВАЛА
про відмову в задоволенні клопотання

13 липня 2022 року місто Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпіла ОСОБА_10 , представник потерпілої ОСОБА_11 ,

провівши в залі суду в місті Ізмаїл Одеської області відкрите судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000114, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Ізмаїл Одеської області, громадянина України, маючого вищу освіту, одруженого, маючого неповнолітню дитину, не працюючого, інваліда 2 групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України;
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Білгород-Дністровський Одеської області, громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, маючого двох неповнолітніх дітей, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не маючого судимостей,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України;
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Білгород-Дністровський Одеської області, громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, маючого одну неповнолітню дитину, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України;
встановив:
Прокурор ОСОБА_3 подав клопотання про продовження застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 227000грн. строком на 60 діб, строк дії якого спливає 19 липня 2022 року, посилаючись на ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого ОСОБА_5 переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також прокурор заявив клопотання про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , посилаючись на ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні проти клопотання прокурора заперечував, вважає, що не порушував зобов`язання, тому немає необхідності продовжувати строк їх дії стосовно нього.

Обвинувачений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_9 заперечили проти продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому захисник ОСОБА_9 просив суд змінити обвинуваченому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, пославшись на те, що клопотання прокурора не обґрунтоване. Тривалий час обвинувачений утримується під вартою.

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 були затримані у даному кримінальному провадженні 25 березня 2021 року, що підтверджується відповідними протоколами, ухвалами слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 березня 2021 року відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 були застосовані запобіжні заходи у виді тримання під вартою, строк дії яких продовжувався у встановленому законом порядку. Обвинуваченим ОСОБА_4 була внесена застава, а потім він був звільнений з слідчого ізолятора і відносно нього діють обов`язки передбачені п. 2 - 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися із населених пунктів, в яких вони проживають, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілою; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Дія запобіжних заходів та обов`язків спливає 19 липня 2022 року.

При цьому раніше суддями була встановлена наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме ризиків того, що обвинувачувані можуть переховатися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу і свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до листа Дарницького районного суду міста Києва від 09 червня 2021 року у провадженні вказаного суду перебуває кримінальне провадження №2602/1667/12 відносно, у тому числі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 186 КК України, кримінальне провадження не розглянуте.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про заявлені прокурором клопотання, дійшов висновку про відмову в їх задоволенні з огляду на таке.

Стосовно клопотання про продовження дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обвинуваченому ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді застави вже тривалий час. Раніше ухвалою суду на нього покладалися обов`язки обов`язки, передбачені п. 2 - 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілою; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Вказані обов`язки обвинувачений ОСОБА_4 жодного разу не порушив. Тому подальше застосування таких обов`язків до ОСОБА_4 на даний час є недоцільним та невиправданим заходом.
Стосовно клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Частинами 3, 5 ст. 199 КПК, якими суд керується на підставі ч. 2 ст. 331 КПК, передбачено, що суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд також враховує засаду верховенства права, закріпленої у ст. 8 КПК, та практику Європейського суду з прав людини (далі Суд), яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.
Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).
Суд, оцінивши обставини, що викладені у клопотанні прокурора, дійшов висновку, що наявні достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, на даний час зникли.
У суду на даний час немає жодних підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином з огляду на те, що прокурором не надано жодного доказу на підтвердження цих фактів. Сама та обставина, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину не може бути підставою для обрання йому запобіжного заходу. Суд також враховує, що обвинувачений не має попередніх судимостей.
Також прокурором жодним чином не підтверджено, що обвинувачений може якимось чином впливати на потерпілу особу, тому що потерпіла тривалий час не з`являється в судове засідання для допиту, а сторона обвинувачення не вчиняє відповідних дій щоб цьому посприяти.
Також суд враховує, що ОСОБА_5 раніше не судимий, що розгляд по суті кримінального провадження тривалий час не здійснюється через відсутність потерпілої, впровадження військового стану в Україні та через проходження обвинуваченим ОСОБА_6 військової служби.
Таким чином, вищевикладені обставини кримінального провадження свідчать про те, що подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 на даний час є невиправданим заходом.
З урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_5 , суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні не підтверджені належним чином. Обвинувачений тривалий час з 25 березня 2021 року утримується під вартою, але судовий розгляд досі не розпочато не через провину обвинуваченого. Тому суд має достатні підстави вважати, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_5 достатньо застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , зобов`язавши обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду на строк - до 13 вересня 2022 року.
Керуючись ст. 177, 183, 194, 197, 199, 370 372 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 відмовити.

Змінити ОСОБА_5 , обвинувачуваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , зобов`язавши прибувати за кожною вимогою до суду на строк до 13 вересня 2022 року.

Звільнити ОСОБА_5 з під варти негайно в залі суду.

Строк дії наявної ухвали закінчується 13 вересня 2022 року.

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - відмовити.

Копію наявної ухвали вручити обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , прокурору, а також направити до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області для виконання та до Державної Установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» для відому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ
Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1