Справа № 303/3264/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 липня 2022 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі: судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_3 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000015 відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.14 - ст.113, ч.1 ст.263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
з боку обвинувачення прокурора ОСОБА_3 ,
з боку сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника

ОСОБА_5 Т А Н О В И В:

Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області проводиться судовий розгляд у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000015 відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.14 - ст.113, ч.1 ст.263 КК України,
В судовому засіданні прокурором ОСОБА_6 подано та підтримано клопотання про продовження строку застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке мотивував тим, що ризики продовжують існувати та альтернативні запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_4 , його захисник ОСОБА_7 кожен окремо, заперечили щодо задоволення клопотання прокурора, просили суду обмежить застосуванням запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.
Вивчивши клопотання та вислухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст.183КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, в тому числі особливо тяжких злочинів, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.14 - ст.113 КК України, за які передбачено покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі, у зв`язку із цим до останнього, як до раніше не судимої особи, на підставі п. 4 ч. 2 ст.183 КПК України, допускається застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд має перевірити обставини, зазначені у ч.3 ст.199 КПК України на предмет того чи виправдовують вони подальше тримання обвинуваченого під вартою.
Запобіжний захід має на меті попереджати спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, а не бути лише наслідком такого перешкоджання. Вирішуючи це питання, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в рішенні «Харченко проти України» від 10.02.2011 р. Зокрема в п. 79 цього рішення зазначено, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявнику своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.
Ризики, передбачені п.1 та п. 3- 5 ч.1 ст.177 КПК України, встановлені при вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу, відповідно до ухвали Мукачівського міськрайонного суду від 23 травня 2022 року, не змінилися, будь-яких даних про їх зменшення чи відсутність суду не надано.
Наведені стороною обвинувачення доводи наразі дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати розгляду кримінального провадження в суді іншим чином і таким чином негативно вплинути на хід судового розгляду та встановлення об`єктивної істини в кримінальному провадженні.
Згідно з рішенням ЄСПЛ по справі «Москаленко проти України» №37466/04 від 20.08.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що орган судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачується. У цьому контексті ЄСПЛ нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також ЄСПЛ зазначив що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими причинами в сукупності для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України»).
З врахуванням вищенаведеного та того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, серед яких є такі, що відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів що, зважаючи на тяжкість покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання винуватим, являється вагомим психологічним фактором, який може сприяти його переховуванню від суду, що свідчить про наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.
Про реальну можливість обвинуваченого переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності свідчить також той факт, що ОСОБА_4 , будучи обвинуваченим у вчиненні злочинів на користь країни агресора російської федерації, може розраховувати на політичний притулок у вказаній країні.
Також судом враховано, що два злочини у яких обвинувачується ОСОБА_4 відносяться до злочинів проти основ національної безпеки України, а відтак на переконання суду, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на даний час існує ризик, що обвинувачений, у разі зміни запобіжного заходу на більш м`який, зможе вчиняти інші кримінальні правопорушення аналогічного змісту.
Враховуючи характер злочинів у яких обвинувачується ОСОБА_4 суд приходить до висновку щодо існування ризиків впливу на свідків та можливість перешкоджання обвинуваченим розгляду кримінального провадження в суді іншим чином, однак дані ризики не мають вирішального значення при розгляді даного клопотання.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
З врахуванням вищенаведеного, приймаючи до уваги наявність достатніх підстав вважати щодо існування ризиків, передбачених п.1 та п.3-5 ч.1 ст.177 КПК України, зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 , у разі визнання його винуватим за висунутим обвинуваченням, відсутність у останнього міцних соціальних зв`язків на території України: не одружений; утриманців не має; джерело його доходу не встановлено, майна у власності не має, проживав до затримання у орендованій квартирі, враховуючи висунуте обвинувачення за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, а тому, з огляду на суспільну небезпечність інкримінованих діянь, суд приходить до висновку про обґрунтованість необхідності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 і відсутності підстав для застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, оскільки інший запобіжний захід може не запобігти вищевказаним ризикам, а відтак клопотання прокурора підлягає до задоволення.
Крім того, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, під час дії воєнного стану, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 111, 113 КК України.
Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 196-199, 331, 369, 370, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,
П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до 01 вересня 2022 року.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1