Справа № 761/3909/22
Провадження № 1-кс/761/2518/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2022 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0009368,

в с т а н о в и в:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна.

Звертаючись з клопотанням в порядку ст.174 КПК України, заявник зазначає, що ухвалами слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17.10.2019 та 24.01.2020 в рамках кримінального провадження №0009368 накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_4 , а саме, на нежилі приміщення (група приміщень) №76, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з приміщень з №1 по №9, загальною площею 142,10 кв.м., із забороною користуватися вказаним майном.

Заявник вважає, у подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба, оскільки досудове розслідування здійснюється тривалий час, при цьому жодній особі не повідомлено про підозру, у зв`язку з чим просить скасувати арешт, накладений ухвалами слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17.10.2019 та 24.01.2020.

Заявник в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву у якій просив здійснювати розгляд за його відсутності.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду клопотання повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ухвалами слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17.10.2019 та 24.01.2020 було задоволено клопотання прокурора Київської міської прокуратури №10 ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження №0009368 від 11.08.2015 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України та накладено арешт на майно, а саме на нежилі приміщення (група приміщень) №76, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з приміщень з №1 по №9, загальною площею 142,10 кв.м., із забороною користуватися вказаним майном.

Звертаючись з клопотанням заявник вказує, що у даному кримінальному провадженні досудове розслідування здійснюється тривалий час, при цьому жодній особі не повідомлено про підозру, у зв`язку з чим у подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба.

У той же час, до матеріалів клопотання про скасування арешту майна заявником не надано доказів на підтвердження такої правової позиції, а тому, на переконання слідчого судді, викладені заявником обставини є лише припущенням та документально нічим не підтверджені.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Також кримінальним процесуальним законом обумовлено принцип диспозитивності, за яким сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.26 КПК України), а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (ч.3 ст.26 КПК України).

Отже, оскільки заявником не доведено, що у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, відпала потреба, як того вимагають положення ч. 2 ст. 174 КПК України, слідчий суддя не вбачає правових підстав для скасування арешту майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170-173, 174, 309, КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалами слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17.10.2019 та 24.01.2020 у кримінальному провадженні №0009368.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя