Справа № 719/231/21
Провадження № 1-кп/720/28/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2022 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
представника потерпілих ОСОБА_8 ,
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Новоселиця Чернівецької області матеріали кримінального провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 лютого 2021 року за №0000011 по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Річиця, Гомельської області, Республіки Білорусь, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, працюючого монтажником ТОВ «СГЕМ», з вищою освітою, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
в скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296, п. 5, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_6 , приблизно в 2015 році, перебуваючи в зоні проведення АТО, в одній із лісопосадок, що розташована неподалік адміністративних меж м. Попасна Луганської області, знайшов гранату типу Ф-1, після чого, маючи умисел на незаконне придбання вибухових пристроїв, усвідомлюючи протиправність своїх дій, взяв вказану гранату, яку в подальшому носив при собі, а в кінці жовтня 2016 року перевіз до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав в одній із кімнат квартири без передбаченого законом дозволу.

Крім цього, 22 лютого 2021 року, близько 18:20 год. ОСОБА_6 , знаходячись в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , в ході словесного конфлікту з власником вказаної квартири ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що ОСОБА_9 деякий час проживає у вказаній квартирі разом з ОСОБА_13 , та побачивши ОСОБА_13 в приміщенні кухні, будучи колишнім військовим та маючи знання про вражаючу дію вибуху ручної осколкової гранати Ф-1, усвідомлюючи небезпечний для життя кількох осіб характер своїх дій, діючи з не прямим умислом, направленим на позбавлення життя ОСОБА_13 , дістав з кишені своїх штанів ручну осколкову гранату Ф-1, після чого від`єднав кільце, привівши гранату у бойову готовність та кинув її у приміщення кухні, внаслідок чого відбувся вибух.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 , направлених на умисне, протиправне заподіяння смерті потерпілої ОСОБА_13 , їй були заподіяні тілесні ушкодження, а саме:

- синці передньої поверхні правого плечового суглоба, зовнішньої поверхні середньої третини правого плеча, передньо-внутрішньої поверхні серединно-нижньої третини лівого плеча, передньої поверхні верхньо-нижньої третини лівого передпліччя, зовнішньої поверхні лівого зап`ястя, передньо-внутрішньої поверхні нижньої третини лівої гомілки;

- вогнепальні (вибухові) скалкові рани лобної ділянки волосистої частини голови по умовній серединній лінії тіла, верхнього повіка лівого ока, правої щоки, нижньої губи по серединній лінії та зліва, в проекції 5-го ребра по правій передньо-пахвиній лінії і правій здохвинній ділянці, передньої поверхні правого плечового суглоба, зовнішньої поверхні лівого зап`ястя, нігтьової фаланги 2-го пальця правої китиці руки, зовнішньої поверхні третини правого стегна, зовнішньої та передньої поверхні середньої третини правого стегна, передньо-зовнішньої поверхні серединно-нижньої третини правого стегна, задньо-зовнішньої поверхні третини правої гомілки та зовнішньої поверхні правого гомілкового-ступневого суглобу, передньо-внутрішньої поверхні нижньої третини лівої гомілки, внутрішньої поверхні лівого гомілково-ступневого суглобу, тильної поверхні 1-го-4-го пальця правої ступні;

- відкриті вогнепальні (вибухові) скалкові переломи правого плечового суглобу, нігтьової фаланги 2-го пальця правої китиці руки, середньо-нижньої третини лівої великоберцевої кістки виникли незадовго до моменту настання смерті від дії скалок вибухового пристрою, вірогідніше всього ручної гранати Ф-1 та відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень по ознаці «Небезпечні для життя» в момент їх заподіяння, однак не перебувають в прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті;

- траматичний екзофтальм лівого очного яблука;

- субкон`юктивальний крововилив в склеру лівого очного яблука;

- синецьлобно-скроневої ділянки голови зліва з переходом на щоку та верхнього повіка правого ока;

- субарахноїдальний крововилив в лівій лобній долі, по базальній та конвекстиальній поверхні, лівої скроневої, тім`яної та потиличних долей головного мозку;

- контузія головного мозку, що виразилось в утворені чисельних крапкових та дрібно вогнищевих крововиливів в товщу речовини головного мозку; травматичне вип`ячування лівої решітчастої кістки всередину черепа;

- лінійний злам лівої решітчастої кістки основи черепа;

- скалковий злам верхньої стінки лівої очниці з утворенням кісткових фрагментів.

Дані тілесні ушкодження виникли незадовго до моменту настання смерті від травматичної дії вибухової хвилі при підриві вибухового пристрою в закритому ізольованому приміщенні та відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень по ознаці «Небезпечні для життя» в момент їх заподіяння і перебувають в прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті.

Смерть ОСОБА_13 настала від відкритого перелому кісток основи черепу з контузією речовини головного мозку, які виникли, як наслідок дії вибухової хвилі в закритому просторі, внаслідок підриву вибухового пристрою ручної гранати Ф-1.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, тобто незаконне носіння, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, а також кримінальне правопорушення, передбачене п. 5, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство), вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, з хуліганських мотивів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненому визнав частково, а саме визнав свою вину за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у незаконному придбанні, носінні та зберіганні вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу. Вказав, що дійсно вчинив вказаний злочини за обставин, які в обвинувальному акті викладені вірно.

Свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296 та п. 5, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України ОСОБА_6 не визнав та суду показав, що 22 лютого 2021 року, приблизно о 16:00 год., перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , під час вечері з своєю співмешканкою ОСОБА_14 , останній на телефон зателефонував раніше не знайомий йому ОСОБА_9 та почав ображати її нецензурною лайкою та вимагав принести банку з помідорам, яку зі слів ОСОБА_14 їй дала цього ж дня ОСОБА_13 .

Після цього, він одягнувся, взяв банку з помідорами, яку поставив в рюкзак і пішов із ОСОБА_14 до ОСОБА_9 . Вже на вулиці почув, що банка об щось б`ється та згадав, що в рюкзаку знаходиться граната Ф-1, яку в 2015 році, беручи участь в антитерористичній операції, він знайшов в одній із лісопосадок, що розташована неподалік адміністративних меж м. Попасна Луганської області, та в подальшому перевіз та зберігав в рюкзаку в одній із кімнат за місцем свого проживання.

Приблизно о 16:15 год., прийшовши до квартири ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_14 постукала у вхідні двері та їх до квартири впустив сам ОСОБА_9 , та вже будучи в квартирі він дістав із рюкзака банку, яку поставив на тумбу біля входу, а гранату переклав з рюкзака до кишені штанів.

Після того, ОСОБА_6 пригрозив ОСОБА_9 , про те, що у випадку подальших образ відносно ОСОБА_14 , то він його поб`є, у відповідь на що ОСОБА_9 притиснув його за шию до стінки. Вказав, що дана суперечка з потерпілим ОСОБА_9 тривала близько 2-3 хв., під час якої ОСОБА_6 дістав з кишені штанів гранату та кинув в сторону приміщення кухні де вона здетонувала.

Обвинувачений зазначив, що він знав про перебування в квартирі ОСОБА_13 , однак вважав, що вона вже спить в одній з кімнат, а відтак йому не було відомо, що ОСОБА_13 в цей час перебувала саме в приміщенні кухні.

Разом з тим ОСОБА_6 стверджував, що він не хотів позбавляти життя ОСОБА_13 , а лише мав намір пошкодити майно потерпілого ОСОБА_15 .

Обвинувачений пояснив суду, що дуже шкодує про вчинене та розкаюється в своїх діях, так як визнає, що в результаті його протиправних дій настала смерть потерпілої.

Заявлені потерпілими вимоги про стягнення з нього завданої моральної шкоди визнав частково, а саме на суму по 200 000 грн. кожному та в повному обсязі погодився що відшкодування понесених ними витрат на правову допомогу, тобто по 10 000 грн.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 показав, що він проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Також показав, що ОСОБА_13 інколи приїдждала в м. Новодністровськ та залишалась ночувати в його квартирі, куди в гості приходила ОСОБА_14 , з якою потерпіла підтримувала дружні стосунки.

Так, ОСОБА_9 суду повідомив, що 22 лютого 2021 року, приблизно о 19:00 год. він повернувся додому, де в той час перебувала ОСОБА_13 , яка на кухні готувала вечерю. Через 30 хв. пізніше він почув, що відкрились вхідні двері, і в коридорі побачив незнайомого йому на той час обвинуваченого ОСОБА_6 , який з рюкзака дістав скляну банку та поставив на тумбочку в коридорі.

Він дану банку відніс на кухню, де в цей час перебувала ОСОБА_13 та повернувшись в коридор, одразу розпочався словесний конфлікт з обвинуваченим, якого він намагався виштовхати з квартири і тоді він також побачив в коридорі ОСОБА_14 , яка намагалась їх заспокоїти. Під час суперечки ОСОБА_6 дістав з кишені гранату, яку кинув в сторону кухні, де пролунав сильний вибух.

Так, вибухом було пошкоджено приміщення кухні, а ОСОБА_13 що там перебувала, від отриманих травм загинула.

ОСОБА_9 також стверджував, що ОСОБА_6 точно знав, що на кухні перебувала ОСОБА_13 , оскільки він бачив її з коридору. Потерпілий в своїх показах також наполягав на тому, що ОСОБА_6 умисно, з метою вбивства кинув гранату на кухню де на той час перебувала ОСОБА_13 .

Свідок ОСОБА_14 надала суду покази, що вона перебуває в цивільному шлюбі з обвинуваченим ОСОБА_6 , а з потерпілою ОСОБА_13 підтримувала дружні стосунки.

Вказала, що 22.02.2021 року, приблизно о 12:00 год. вона зустрілась з ОСОБА_13 в квартирі ОСОБА_9 та остання передала їй консервації.

Ввечері цього ж дня, на її телефон зателефонував ОСОБА_9 , який ображав її нецензурною лайкою та вимагав повернути банку з помідорами, яку їй раніше дала ОСОБА_13 , і цю розмову чув ОСОБА_6 , який взяв банку з помідорами та повідомив, що вони разом її віднесуть.

Так, по дорозі до ОСОБА_15 вона повідомляла ОСОБА_6 про те, що в квартирі ОСОБА_15 проживає ОСОБА_13 .

Прийшовши до квартири ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , вона постукала та їх до квартири впустив саме ОСОБА_9 , після чого між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 виникла суперечка, як вона вважає через те, що ОСОБА_6 приревнував її до ОСОБА_9 , з яким вона раніше зустрічалась, в ході даної суперечки ОСОБА_6 з кишені дістав гранату та кинув її на кухню. Вже після вибуху вона на кухні побачила ОСОБА_13 , яка лежала на підлозі.

Вказала, що про наявність на кухні потерпілої ОСОБА_13 ні вона, ні ОСОБА_6 не знали, ОСОБА_13 не виходила в коридор, з потерпілим не спілкувалась, ніяких звуків не подавала.

Відразу після вибуху до квартири прибігли сусіди, які в тому числі, почали розбороняти ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , які продовжували конфлікт.

Допитана в якості свідка ОСОБА_16 суду показала, що проживає в буд. АДРЕСА_3 поруч із квартирою ОСОБА_9 . В лютому 2021 року, точну дату не пам`ятає, приблизно о 18:20 год. вона почула потужний вибух та подумала, що вибухнув газ в сусідній квартирі. Коли вона вийшла з квартири, то побачила, що в під`їзді вже була поліція та сусіди.

Свідок ОСОБА_17 , суду показав, що проживає через одну квартиру від квартири ОСОБА_9 та його квартира не має суміжних стін із квартирою ОСОБА_9 , не дивлячись на це, вибух було чути через 4 стіни. Після цього, до нього в квартиру зайшли працівники газової служби та повідомили, що в сусідній квартирі стався вибух гранати. Вийшовши з квартири бачив поліцію та швидку, які прибули на місце події.

Свідок ОСОБА_18 суду показав, що в лютому 2021 року, точну дату не пам`ятає, він перебував у себе в квартирі та почув потужний вибух в сусідньому під`їзді. Подумав, що стався вибух газу, він по телефону викликав газову службу. Вийшовши на вулицю, побачив багато людей, швидку допомогу, поліцію та пожежників.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 в скоєнні ним кримінальних правопорушень, його вина також доведена і підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

Протоколом огляду місця події від 22.02.2021 року, відповідно до якого в кухні квартири, що за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено пошкодження віконної рами та скла, стелі, стін, меблів, характерні для вибуху гранати. В ході огляду виявлено та вилучено металеві фрагменти схожі на осколки від ручної гранати Ф-1, фрагменти коврика, лінолеуму та дсп фасаду кухонних меблів зі слідами кіптяви, металевий предмет схожий на спусковий важіль до підривника гранати та металеве кільце до гранати. (т. 1 а.п. 55-67)

Актом перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 22.02.2021 року, відповідно до якого в квартирі, що за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено важіль від запалу, кільце, частину втулки запалу УЗРГМ-2. (т. 1 а.п. 68)

Протокол огляду трупа ОСОБА_13 від 24.02.2021, в ході якого виявлені численні тілесні ушкодження у ОСОБА_13 , а також з тіла вилучено металічні скалки із металу темно-синього кольору, округлої форми в діаметрі 0,3-0,4 мм. (т. 1 а.п. 90-100)

Висновком судово-медичної експертизи № 19 від 06.04.2021 року, відповідно до якого у ОСОБА_13 виявлені наступні тілесні ушкодження:

- синці передньої поверхні правого плечового суглоба, зовнішньої поверхні середньої третини правого плеча, передньо-внутрішньої поверхні серединно-нижньої третини лівого плеча, передньої поверхні верхньо-нижньої третини лівого передпліччя, зовнішньої поверхні лівого зап`ястя, передньо-внутрішньої поверхні нижньої третини лівої гомілки;
-вогнепальні (вибухові) скалкові рани лобної ділянки волосистої частини голови по умовній серединній лінії тіла, верхнього повіка лівого ока, правої щоки, нижньої губи по серединній лінії та зліва, в проекції 5-го ребра по правій передньо-пахвиній лінії і правій здохвинній ділянці, передньої поверхні правого плечового суглоба, зовнішньої поверхні лівого зап`ястя, нігтьової фаланги 2-го пальця правої китиці руки, зовнішньої поверхні третини правого стегна, зовнішньої та передньої поверхні середньої третини правого стегна, передньо-зовнішньої поверхні серединно-нижньої третини правого стегна, задньо-зовнішньої поверхні третини правої гомілки та зовнішньої поверхні правого гомілкового-ступневого суглобу, передньо-внутрішньої поверхні нижньої третини лівої гомілки, внутрішньої поверхні лівого гомілково-ступневого суглобу, тильної поверхні 1-го-4-го пальця правої ступні;
-відкриті вогнепальні (вибухові) скалкові переломи правого плечового суглобу, нігтьової фаланги 2-го пальця правої китиці руки, середньо-нижньої третини лівої великоберцевої кістки виникли незадовго до моменту настання смерті від дії скалок вибухового пристрою, вірогідніше всього ручної гранати Ф-1 та відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень по ознаці «Небезпечні для життя» в момент їх заподіяння, однак не перебувають в прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті;
-траматичний екзофтальм лівого очного яблука;
-субкон`юктивальний крововилив в склеру лівого очного яблука;
-синець лобно-скроневої ділянки голови зліва з переходом на щоку та верхнього повіка правого ока;
-субарахноїдальний крововилив в лівій лобній долі, по базальній та конвекстиальній поверхні, лівої скроневої, тім`яної та потиличних долей головного мозку;
-контузія головного мозку, що виразилось в утворені чисельних крапкових та дрібно вогнищевих крововиливів в товщу речовини головного мозку; травматичне вип`ячування лівої решітчастої кістки всередину черепа;
-лінійний злам лівої решітчастої кістки основи черепа;
-скалковий злам верхньої стінки лівої очниці з утворенням кісткових фрагментів.
Дані тілесні ушкодження виникли незадовго до моменту настання смерті від травматичної дії вибухової хвилі при підриві вибухового пристрою в закритому ізольованому приміщенні та відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень по ознаці «Небезпечні для життя» в момент їх заподіяння і перебувають в прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті.

Смерть ОСОБА_13 настала від відкритого перелому кісток основи черепу з контузією речовини головного мозку, які виникли, як наслідок дії вибухової хвилі в закритому просторі, внаслідок підриву вибухового пристрою ручної гранати Ф-1. (т. 1 а.п. 105-108)

Протоколом проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_14 від 20.05.2021 року під час проведення якого свідок показала де і як відбувся конфлікт між потерпілим та обвинуваченим, а також те як ОСОБА_6 кинув гранату в приміщення кухні, де в той час перебувала потерпіла ОСОБА_13 (т. 1 а.п. 142-144).

Протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_9 від 20.05.2021 року під час проведення якого останній показав де і як відбувся конфлікт між ним та обвинуваченим, а також те як ОСОБА_6 кинув гранату від вибуху якої настала смерть ОСОБА_13 (т. 1 а.п. 145-147).

Протоколом проведення слідчого експерименту з ОСОБА_6 від 20.05.2021 року під час проведення якого обвинувачений показав як і де саме в нього з потерпілим виникла сутичка, а також показав як він перебуваючи в коридорі квартири потерпілого кинув осколкову гранату в напрямку приміщення кухні де і відбувся вибух (т. 1 а.п. 148-150).

Відеозаписами слідчих експериментів проведених з свідком ОСОБА_14 , потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_6 хід проведення яких відображено у відповідних протоколах проведення слідчих експериментів (т. 1 а.п. 150).

Протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_9 від 20.06.2021 року з відеозаписом який додається, під час проведення якого потерпілий показав де і як відбувся конфлікт між ним та обвинуваченим, а також те як ОСОБА_6 кинув гранату в приміщення кухні, де в той час перебувала ОСОБА_13 (т. 1 а.п. 152-157).

Висновком молекулярно-генетичної експертизи, відповідно до якого на металевому кільці від гранати, вилученому в ході огляду місця події, наявні генетичні ознаки клітин, що збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_6 (т. 2 а.п. 5-22)

Висновком судової експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу від 07.05.2021 року, відповідно до якого на вилучених в ході огляду місця події металевих фрагментах, схожих на уламки гранати Ф-1, наявні сліди вибухової речовини тротилу. (т. 2 а.п. 52-56)

Висновком судової експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу від 07.05.2021 року, відповідно до якого на вилучених в ході огляду місця події фрагментах коврика, лінолеуму та ДСП виявлено сліди вибухової речовини тротилу. (т. 2 а.п. 61-66)

Висновком судової вибухо-технічної експертизи від 08.06.2021 року, відповідно до якого вилучені в ході огляду місця події предмети є складовими частинами промислового вибухового пристрою ручної осколкової гранати Ф-1, спорядженої запалом УЗРГМ-2. Ручна осколкова граната відноситься до категорії бойових припасів, вибухових пристроїв промислового виготовлення. (т. 2 а.п. 99-106)

Протоколом затримання від 22.02.2021 року (т. 2 а.п. 111-115)

Довідкою про стан алкогольного сп`яніння, відповідно до якої у ОСОБА_6 після затримання зафіксовано стан сп`яніння внаслідок вживання алкоголю. (т. 2 а.п. 148)

Таким чином, враховуючи покази потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_19 та досліджені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає покази обвинуваченого ОСОБА_6 такими, що не в повній мірі відповідають дійсності та є наданими суду з метою ухилення останнього від покарання, яке йому загрожує.

Так, з показів обвинуваченого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_14 вбачається, що останні знали, що ОСОБА_13 в той час знаходилась в квартирі.

Між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 була суперечка, яка тривала декілька хвилин та відбувалась навпроти дверей до кухні, в ході даної суперечки ОСОБА_9 та ОСОБА_6 гучно сперечались та навіть боролись, при цьому ОСОБА_14 намагалась їх розборонити.

Що стосується показань ОСОБА_6 , який стверджував, що ОСОБА_13 не виходила з кухні, суд оцінює критично, оскільки зазначені події об`єктивно не могли бути не поміченими та не почутими ОСОБА_13 , а тому покази ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_13 виглядала з кухні, щоб подивитись, що сталось, є логічними та послідовними.

У той же час ОСОБА_14 стояла в коридорі квартири в такому положенні, з якого через наявність стіни не проглядається вхід на кухню, що підтверджується проведеними слідчими експериментами, а тому об`єктивно ОСОБА_14 не могла бачити чи вигляда ОСОБА_13 з кухні.

Крім цього, не могло залишитись не поміченим ОСОБА_6 те, що ОСОБА_9 йшов на кухню та з кимось там розмовляв, оскільки з місця, де знаходився ОСОБА_6 , кухня частково проглядається та знаходиться на незначній відстані, що також підтверджується проведеними слідчими експериментами.
Як умисне вбивство з хуліганських мотивів за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України дії винного кваліфікуються, коли він позбавляє іншу особу життя внаслідок явної неповаги до суспільства, нехтування загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, так само без будь-якої причини чи з використанням малозначного приводу, так конкретно в даному випадку мало місце саме використанням обвинуваченим малозначного приводу.
Що стосується кваліфікації дій обвинуваченого за п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України, то умисне вбивство кваліфікується за умови, що винний, здійснюючи умисел на позбавлення життя певної особи, усвідомлював, що застосовує такий спосіб убивства, який є небезпечним для життя не тільки цієї особи, а й інших людей. При цьому небезпека для життя інших людей має бути реальною. Таким чином дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за даним пунктом, оскільки він як колишній військовий усвідомлював що застосування осколкової гранати є небезпечним для життя багатьох осіб.
Що стосується доводів сторони захисту про те, що до протоколів проведення слідчих експериментів не додано оригінали технічних носіїв інформації, а додано лише копії відеозапису на дисках, то відповідно до висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 288/1418/17, а також від 29.03.2021 у справі № 554/5090/16-к, ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія.
У випадку зберігання електронного документа на кількох носіях інформації, кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.
Враховуючи те, що у кримінальному провадженні відсутні об`єктивні дані про те, що оптичні диски, долучені до протоколів слідчих експериментів, містять електронні документи, створені не під час здійснення такої слідчої дії, а в інший час, за інших обставин, чи не уповноваженою особою, оптичні носії інформації є оригіналами, а тому інформація, що на них міститься не може бути визнана недопустимим доказом.
Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого п.п. 5, 7 ч.2 ст. 115 КК України, суд враховує всі обставини справи, покази потерпілого та свідків, спосіб вчинення злочину, знаряддя його вчинення, характер та локалізацію поранень, поведінку обвинуваченого та його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій.
Так, як вбачається з встановлених судом обставин, обвинувачений ОСОБА_6 під час конфлікту, розуміючи суспільно-небезпечні наслідки від своїх дій для оточуючих, дістав зі своєї кишені осколкову гранату, завідомо знаючи, що вона може бути засобом нанесення тілесних ушкоджень та вбивства оскільки є колишнім військовослужбовцем, яку в подальшому демонстрував потерпілому, а надалі привів для ініціації вибуху шляхом зриву чеки так кинув її, в результаті чого стався вибух.
Отже, зі встановлених обставин видно, що ОСОБА_6 , дістаючи з карману бойову гранату у місці, в якому перебувало декілька осіб, усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, розумів, що може поранити когось з присутніх або заподіяти смерть, тобто він передбачав, що від вибуху гранати можуть наступити суспільно небезпечні наслідки у виді смерті.
Разом з тим, оскільки ОСОБА_6 свідомо допускав настання від вибуху наслідків у виді смерті, суд вважає, що вбивство він вчинив з непрямим умислом.
Враховуючи зазначене та те, що ОСОБА_6 без суттєвої причини розпочав конфлікт із незнайомим йому ОСОБА_9 , виявляючи особливу зухвалість, з мотивів явної неповаги до оточуючих, ігноруючи існуючі правила поведінки в суспільстві, кинув гранату у приміщення кухні вказаної квартири, внаслідок чого загинула потерпіла ОСОБА_13 , аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, та сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 органами досудового слідства кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 263 та п. 5, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України, а його вина доведена в повному обсязі.
Дії обвинуваченого за даними статтями кваліфіковано правильно, оскільки своїми умисними діями, ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у незаконне придбання, носіння та зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, а також вчинив кримінальне правопорушення передбачене п. 5, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство), вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, з хуліганських мотивів.
Крім того, прокурором інкримінується наступне обвинувачення: що 22.02.2021 року близько 18:20 год. ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на вчинення хуліганських дій та реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, розпочав словесний конфлікт з власником вищевказаної квартири ОСОБА_9 , в ході якого, маючи при собі ручну осколкову гранату Ф-1, яку приніс із собою з місця свого проживання, будучи колишнім військовим та достовірно знаючи небезпечні характеристики та руйнівні наслідки вибуху даної гранати, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання негативних наслідків, безпричинно, всупереч встановленим загальноприйнятим правилам поведінки в суспільстві, дістав з карману своїх штанів зазначену гранату, після чого, погрожуючи фізичною розправою ОСОБА_9 , достовірно знаючи про перебування у приміщенні кухні громадянки ОСОБА_13 , від`єднав кільце від гранати, чим привів її у бойову готовність, та кинув у приміщення кухні квартири, де відбувся вибух даної гранати.
Внаслідок вибуху гранати відбулось пошкодження приміщення кухні, а потерпіла ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_2 від отриманих травм померла.
Згідно висновку експерта потерпіла ОСОБА_13 отримала тяжкі тілесні ушкодження по ознаці «небезпечні для життя» в момент їх заподіяння, які виникли від травматичної дії вибухової хвилі при підриві вибухового пристрою в закритому ізольованому приміщенні і перебувають в прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті.
Такі дії обвинуваченого органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 296 КК України, зокрема ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, поєднаному із застосуванням предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими цим Кодексом.

Аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення приходить до висновку, що в судовому засіданні не встановлені достатні докази для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину за ч. 4 ст. 296 КК України.

До такого висновку суд прийшов виходячи з наступного.

Так, відповідно до п. 18-19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" слідує, що при розгляді кримінальних справ суд має суворо додержуватись закріпленого у ч.1 ст.62 Конституції України принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

При цьому неприпустимо покладати на обвинуваченого (підсудного) доведення своєї невинуватості.

Статтею 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості та підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором.

Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини обвинувальним вироком суду.

Суд вважає, що в ході судового розгляду справи по суті стороною обвинувачення належних та допустимих доказів наявності в діях обвинуваченого ОСОБА_6 грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, поєднаному із застосуванням предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень суду не надано, а тому за ч. 4 ст. 296 КК України ОСОБА_6 слід визнати невинним та по суду виправдати у зв`язку із відсутністю в його діях складу такого злочину.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує, що скоєні обвинуваченим кримінальні правопорушення за ч. 1 ст. 263 та п. 5, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України належать до категорії злочинів тяжких та особливо тяжких злочинів.
Обставини, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого, згідно вимог ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує відповідальність обвинуваченого, є вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння.

Суд також враховує дані, що характеризують особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується позитивно, є учасником бойових дій, неодноразово отримував державні нагороди та подяки, разом з тим, останній вчинив зазначені вище тяжкі та особливо тяжкий злочини, у тому числі проти життя та здоров`я особи, а тому, судова колегія вважає, що його виправлення та перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства.

Крім того, колегія суддів, у відповідності до вимог ст. 70 КК України вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_6 за сукупністю злочинів, призначивши покарання за кожний окремо, визначивши остаточне покарання, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та його ставлення до вчиненого, думку потерпілих осіб, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, колегія суддів приходить до висновку про необхідність обрання обвинуваченим покарання в межах санкцій статей обвинувачення.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Також, колегія суддів приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (справа «Харченко проти України», рішення від 10.02.2011 року), яка передбачає, що тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції, з урахуванням чого колегія суддів вважає, що ступінь небезпечності обвинувачених для суспільства перевищує положення принципу поваги до особистої свободи, а тому не вбачає підстав для застосування ст. 69, 75, 76 КК України.

Також, враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень та переховування від органів досудового розслідування та суду, які не зменшились та продовжують існувати, суд вважає за необхідне залишити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

У відповідності до вимого ч. 2 ст. 127 КПК України шкода завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

В рамках даного кримінального провадження потерпілими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 заявлені цивільні позови до обвинуваченого ОСОБА_6 про стягнення з останнього суми моральної шкоди, завданої обвинуваченим у зв`язку з втратою ними близької людини, а саме смертю їх матері, що настала в наслідок злочинних дій обвинуваченого яку потерпілі оцінюють в розмірі по 700 000 грн. кожний.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 3 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року та №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності , інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості, а також майнового стану цивільного відповідача.

Так, враховуючи принцип справедливості та розумності, ступінь вини обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, а також покази потерпілих в судовому засіданні щодо завданої їм шкоди та обсягу душевних переживань, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог цивільних позивачів щодо відшкодування моральної шкоди та стягнути з обвинуваченого на користь кожного з потерпілих моральну шкоду в сумі по 200 000 грн.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Крім того з обвинуваченого підлягає стягненню на користь держави понесені витрати по залученню експертів в сумі 19971,41 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263 та п. 5, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

-за п. 5, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 10 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.

За ч. 4 ст. 296 КК України ОСОБА_6 визнати невинним та по суду виправдати у зв`язку із відсутністю в його діях складу злочину.

Строк покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 22 лютого 2020 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишити обраною у виді тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави, понесені по справі витрати по залученню експертів, в розмірі19971(дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят одну) гривню 42 коп.

Заявлений потерпілою ОСОБА_11 цивільний позов щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на її користь суми завданої моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_4 суму завданої моральної шкоди розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень та витрати на правову дорогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

Заявлений потерпілим ОСОБА_12 цивільний позов щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 суми завданої моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_1 користь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_4 суму завданої моральної шкоди в розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень та витрати на правову дорогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

Речові докази по справі, які відповідно до Постанови слідчого про визнання речовими доказами від 24.06.2021 року (т. 2 а.с. 108-109) та квитанції про отримання на відповідальне зберігання речових доказів (т.2 а.с. 110) передані до камери зберігання, а саме:

-Сейф пакет № 3681275 ЕКСПЕРТА СЛУЖБА МВС УКРАЇНИ, в якому упаковано зразок крові ОСОБА_13 , який оглянуто та досліджено в ході проведення ДНК-експертизи, висновок № СЕ-19/109-21/3638-БД від 05.05.2021 року;

-Сейф пакет № 3681276 ЕКСПЕРТА СЛУЖБА МВС УКРАЇНИ, в якому упаковано зразок крові ОСОБА_6 , який оглянуто та досліджено в ході проведення ДНК-експертизи, висновок № СЕ-19/109-21/3638-БД від 05.05.2021 року;

-Сейф пакет № 3681277 ЕКСПЕРТА СЛУЖБА МВС УКРАЇНИ, в якому упаковано металеве кільце від гранати, яке оглянуто та досліджено в ході проведення ДНК-експертизи, висновок № СЕ-19/109-21/3638-БД від 05.05.2021 року;

-Сейф пакет № 5331068 ЕКСПЕРТА СЛУЖБА МВС УКРАЇНИ, в якому упаковано спусковий важіль підривника УЗРГМ-2, який оглянуто та досліджено в ході проведення ДНК-експертизи, висновок № СЕ-19/109-21/3634-БД від 19.05.2021 року;

-Паперовий конверт, в якому упаковано марлевий тампон зі змивом речовини бурого кольору, вилучений в ході проведення ОМП, який оглянутий та досліджений в ході проведення імунологічної експертизи, висновок № 543 від 16.04.2021 року.

-Пара шкарпеток чорного кольору, вилученого в ході проведення ОМП, які оглянуто та дослідженого в ході проведення імунологічної експертизи, висновок № 544 від 16.04.2021 року;

-Сейф пакет № 3706601 ЕКСПЕРТА СЛУЖБА МВС УКРАЇНИ, в якому упаковано уламки гранати, які оглянуто та досліджено в ході проведення експертизи вибухових речових, продуктів вибуху та пострілу, висновок № СЕ-19/126-21/2531-ФХВР від 07.05.2021 року;

-Сейф пакет № 3706602 ЕКСПЕРТА СЛУЖБА МВС УКРАЇНИ, в якому упаковано фрагмент коврика, ліноліума та ДСП, які оглянуто та досліджено в ході проведення експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу, висновок № СЕ-19/126-21/2530-ФХВР від 07.05.2021 року, після набрання вироком законної сили - знищити.

Речові докази, які відповідно до Постанови слідчого про визнання речовими доказами від 24.06.2021 року (т. 2 а.с. 108-109) та квитанції про отримання на відповідальне зберігання речових доказів (т.2 а.с. 110) передані до камери зберігання, а саме: сейф пакет № 3249827 ЕКСПЕРТА СЛУЖБА МВС УКРАЇНИ, в якому упаковано взуття та одяг ОСОБА_6 , які оглянуто та досліджено в ході проведення експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу, висновок № СЕ-19/126-21/2532-ФХВР від 07.05.2021 року, після набрання вироком законної сили, повернути обвинуваченому - ОСОБА_6 .

Речові докази, які відповідно до Постанови слідчого про визнання речовими доказами від 24.06.2021 року (т. 2 а.с. 108-109) та квитанції про отримання на відповідальне зберігання речових доказів (т.2 а.с. 110) передано до камери зберігання, а саме:сейф-пакет №INZ 1068703 в якому упаковано мобільний телефон марки «Нокіа» червоного кольору, з батареєю та сім-картою, після набрання вироком законної сили, повернути потерпілому - ОСОБА_12 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новоселицький районний суд Чернівецької області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3