Справа № 461/2275/22
Провадження № 1-кп/461/419/22
УХВАЛА
Іменем України
12.05.2022 року колегія суддів Галицького районного суду м.Львова у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , секретаря судових засідань ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференцзв`язку), захисника ОСОБА_7 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду у м.Львові клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 -

в с т а н о в и л а :

11 травня 2022 року в провадження колегії суддів Галицького районного суду м.Львова у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000001 від 01 січня 2022 року, відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України.

Ухвалою колегії суддів Галицького районного суду м.Львова від 12 травня 2022 року призначено підготовче судове засідання.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання в якому просить обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Прокурор повідомив, що ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 03 січня 2022 року відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком на 60 днів, дію якого продовжено до 22 травня 2022 року. Прокурор стверджує, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України, а саме: умисному вбивстві, яке вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, що може стимулювати обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Окрім того, прокурор зазначив, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які слугували підставами для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовжують існувати на даний час, відтак застосування відносно нього більш м`яких запобіжних заходів є неможливим. Просить клопотання задоволити.

Обвинувачений ОСОБА_6 , який приймав участь у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, та його захисник ОСОБА_7 щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечили, просили застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований в тому числі до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.

Поняття "обґрунтована підозра" визначена в рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series A, № 300-A).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 03 січня 2022 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, дію якого продовжено до 22 травня 2022 року.
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті. Строк покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, є додатковим мотивуючим особу фактором переховуватись від суду. При цьому колегія суддів враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 не має міцних соціальних зав`язків та законних джерел доходів, раніше неодноразово судимий, в тому числі за аналогічний злочин, що свідчить що жоден інший більш м`який запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не забезпечить його належну процесуальну поведінку.
З урахуванням викладеного, особи обвинуваченого, обставин вчинення кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 КПК України ризикам переховування обвинуваченого від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке вчинено із застосуванням насильства та зазначений злочин спричинив загибель людини, підстав для застосування альтернативи у вигляді застави колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-179, 184, 194, 372 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :

клопотання прокурора Галицької окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_5 задоволити.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Львова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)» строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали становить до 10.07.2022 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом п`яти днів з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2