Справа № 455/270/22
Провадження № 1-кс/455/87/2022
У Х В А Л А

01 квітня 2022 року м. Старий Самбір

Слідчий суддя Старосамбірського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , з участю особи, яка заявила клопотання, власника майна ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному проваджені №0000119 від 16.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

29.03.2022 ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді із зазначеним клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному проваджені №0000119 від 16.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання покликається на те, що 18 березня 2022 року Старосамбірський районний суд Львівської області розглянув клопотання прокурора Самбірської окружної прокуратури Львівської області про арешт майна, а саме автомобіля марки «Ford Focus» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є вона - ОСОБА_3 , та задовольнив таке клопотання.

Вказує, що у даному кримінальному провадженні вона не є підозрюваною, обвинуваченою, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження та як власник транспортного засобу, ніяким чином до вчинення кримінального правопорушення відношення не має.

Вважає, що потреба у застосуванні арешту майна відпала, оскільки 24 березня 2022 року у автомобілі «Ford Focus», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який знаходиться під арештом, був проведений обшук, що підтверджується протоколом обшуку. Також зазначає, що санкція ч.2 ст.332 КК України не передбачає конфіскації майна як виду покарання та спеціальної конфіскації. Підозрюваний у цьому кримінальному провадженні не є власником даного майна.

Крім цього, вказує, що даний транспортний засіб необхідний їй для користування, оскільки її чоловік отримав «двокісточковий перелом гомілковостопного суглоба» і є необхідність доставляти його до лікаря. Таким чином, даний захід забезпечення кримінального провадження створює для неї негативні наслідки і є надмірним тягарем для неї, як для власника даного автомобіля, перебування автомобіля під арештом порушує її права, як власника вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, що в умовах воєнного стану є недоцільним. Усі процесуальні дії щодо даного майна проведені і відсутні будь-які підстави для арешту даного транспортного засобу.

З огляду на наведене, просить скасувати повністю арешт, накладений на автомобіль марки «Ford Focus», з реєстраційним номером НОМЕР_1 .

В судовому засіданні власник майна ОСОБА_3 клопотання підтримала в повному обсязі з підстав викладених у ньому. Також пояснила, що даний автомобіль вона надала у користування лише з метою, щоб допомогти у перевезенні осіб, які змушені були переселитися у зв`язку із воєнним станом, до Закарпатської області, і їй не було відомо про можливе незаконне використання даного автомобіля. Також зазначає, що у даному кримінальному провадженні вона не є підозрюваною і жодним чином до вчинення кримінального правопорушення відношення не має. У вказаному автомобілі проведено обшук за результатами якого нічого не виявлено. Крім того, вказує, що даний транспортний засіб необхідний їй для користування, оскільки у неї на утриманні знаходиться троє осіб, а саме: її чоловік, якого у зв`язку із хворобою необхідно доставляти до лікаря, мати, яка є особою похилого віку та потребує постійного догляду, а також неповнолітня дочка. При цьому, за відсутності власного автомобіля, у зв`язку із воєнним станом на території України вона не зможе у разі виникнення небезпеки для життя вивезти сім`ю в безпечне місце.

Прокурор ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, будучи повідомленими про час та місце розгляду клопотання, подав суду заяву в якій просив розглядати клопотання у його відсутності.

Заслухавши пояснення особи, яка заявила клопотання, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя, приходить до таких висновків.

Стаття 131 КПК України визначає, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Пунктом 1 ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що 16.03.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000119 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України. Орган досудового розслідування по даному кримінальному провадженні ВП №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області.

Як вбачається із матеріалів клопотання, ухвалою слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 18.03.2022, в рамках вищевказаного кримінального провадження, за клопотанням прокурора ОСОБА_4 , яке було задоволено повністю, накладено арешт на автомобіль марки «Ford Focus», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, належить ОСОБА_3 , жительці АДРЕСА_1 , який находиться на території майданчика для тимчасового утримання транспортних засобів відділення поліції № 1 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області, що за адресою: м. Старий Самбір, вул.Л. Галицького, 41, Самбірського району Львівської області, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним автомобілем.

Зі змісту вищевказаної ухвали слідчого судді про арешт майна від 18.03.2022 слідує, що арешт на дане майно було накладено з метою забезпечення збереження речових доказів.

Зокрема, встановлено, що постановою слідчого СВ ВП№1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 17.03.2022 вищевказаний автомобіль визнано речовим доказом у вищевказаному кримінальному провадженні.

На думку слідчого судді, вищевказане майно, на яке накладено арешт, відповідає критеріям речового доказу, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що дане майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому: 1) гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доводи, наведені у клопотанні про скасування арешту майна, зокрема про те, що подальше застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження обмежує права ОСОБА_3 як власника на володіння і користування своїм майном, та те, що власник майна ОСОБА_3 не має процесуального статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні і не знала про можливе незаконне використання даного автомобіля, слідчий суддя бере до уваги, проте дані обставини не спростовують обставини встановлені слідчим суддею при накладенні арешту на майно.

Зокрема, як зазначалось вище, зазначене у клопотанні майно слідчим визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

При цьому, відповідно до ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Зважаючи на те, що на теперішній час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, що не виключає можливості проведення слідчим, який є самостійним у своїй процесуальній діяльності, інших (окрім обшуку) слідчих дій з зазначеним автомобілем, на який накладено арешт, в ході досудового розслідування може виникнути потреба у використанні даного майна для проведення слідчих дій, тому слідчий суддя вважає, що такий засіб забезпечення кримінального провадження не втратив свою актуальність.

Крім того, оскільки вищевказаний автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000119, доля якого вирішується в порядку ст.100 КПК України, відтак потреба в арешті на дане майно не відпала.

З огляду на наведене, зважаючи на вищевказані положення чинного кримінально процесуального законодавства, аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, оцінюючи представлені по справі докази, вважаю, що на даній стадії кримінального провадження відсутні підстави для скасування накладеного ухвалою слідчого судді на майно арешту, оскільки в ході розгляду клопотання про скасування арешту майна не встановлено підстав того, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, на цей час у кримінальному провадженні триває досудове розслідування, арешт накладено з підстав визначених чинним законодавством з метою забезпечення збереження речових доказів, а повне скасування арешту на дане майно може негативно вплинути на хід досудового розслідування. А тому враховуючи, зокрема, співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить висновку про те, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

Одночасно, слідчий суддя звертає увагу слідчого та прокурора на те, що протягом строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні прокурор та слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, з дотриманням вимог розумного строку та без невиправданої затримки.

Керуючись ст.303, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному проваджені №0000119 від 16.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1