Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/1123/22
У Х В А Л А
20.02.2022 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 слідчого - ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , захисника - ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів клопотання старшого слідчого СВ відділення №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000084, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.02.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 українця за національністю, громадянина України, не працюючого, зі слів раніше не судимого, одруженого,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 2 ст. 332 КК України.

Подане клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_6 , будучи мешканцем міста Виноградів, Берегівського району Закарпатської області і будучи обізнаним як місцевий житель про місце розташування державного кордону України та знаючи про існування явища нелегальної міграції, вступив у злочинну змову із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 щодо сприяння ними у незаконному переправленні через державний кордон України в Угорську Республіку двох громадян Ісламської Республіки Афганістан та одного громадянина Республіки Індія.

Зокрема, ОСОБА_6 18.02.2022 року, діючи умисно, за передньою змовою із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , чітко усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи наслідки, які можуть настати після їх вчинення, маючи на меті сприяти у незаконному переправленню іноземних громадян через Державний кордон України, використовуючи транспортний засіб перевезли на територію прикордонного з Угорською Республікою, міста Виноградів, Берегівського району Закарпатської області, групу іноземних громадян - двох громадян Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ), 2007 року народження та ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 і одного громадянина Республіки Індія ОСОБА_16 ( ОСОБА_17 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , які мали намір незаконно перетнути державний кордон України.

Тоді ж, ОСОБА_6 , продовжуючи направляти свій злочинний умисел, спрямований на сприяння у незаконному переправленні іноземних громадян через Державний кордон України, діючи умисно, за передньою змовою із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх караність, діючи з прямим умислом, після передачі їм невстановленою слідством особою у невстановленому слідством місці, шляхом надання вказівок та порад, сприяли у розміщенні та тимчасовому проживанні за адресою АДРЕСА_1 групи іноземних громадян - двох громадян Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ), 2007 року народження та ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , і одного громадянина Республіки Індія ОСОБА_16 ( ОСОБА_17 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , яких, з метою вичікування слушного часу для переправлення через кордон, переховували.

Після цього, о 21 години 15 хвилин, 18 лютого 2022 року, в ході проведення спільної міжвідомчої операції співробітниками прикордонного оперативно розшукового відділу (з м.д н.п. Дякове), спільно з співробітниками підрозділу «Дозор», співробітниками Служби Безпеки України та працівниками Національної поліції України в приміщенні приватного будинку за адресою АДРЕСА_1 , в ході проведення невідкладних слідчий дій за оперативною інформацією в ході обшуку місця утримання, було виявлено, групу іноземних громадян - двох громадян Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ), 2007 року народження та ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , і одного громадянина Республіка Індія ОСОБА_16 ( ОСОБА_17 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , без документів, які дають право перебувати на території України, які мали намір незаконно перетнути державний кордон України і потрапити до країн Європейського Союзу на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 », а саме здійснювали підготовчі заходи до вчинення незаконного перетину державного кордону з України до Республіки Угорщина поза пунктом пропуску через державний кордон, в результаті чого було припинено протиправну діяльність ОСОБА_6 , спрямовану на сприяння у незаконному переправленні трьох іноземних громадян через Державний кордон України, за попередньою змовою із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, тобто у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України шляхом надання порад, вказівок, засобів, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

Так, 19 лютого 2022 року о 02 год. 55 хв. ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

19.02.2022 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, тобто у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України шляхом надання порад, вказівок, засобів, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до положень ст. 131 КПК України одним із видів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження є застосування запобіжних заходів.

Стаття 176 КПК України визначає, що до підозрюваних осіб можна застосувати один з таких видів запобіжних заходів з метою сприяння не ухиленню підозрюваного від слідства та суду, та невчиненням ним інших кримінальних правопорушень, а саме: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_6 вчинив умисний злочин, передбачений ч. 2 ст. 332 КК України, який відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину та за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам незаконно впливати на потерпілого, свідка, або іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню.

Відповідно до ст. 177 КПК України з метою застосування підозрюваному ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_6 є тяжким і передбачає у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Вищевказана обставина, а також той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину може переховуватись від органів досудового розслідування та суду та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску державного кордону України, а також переховуватись на території України. Крім того в останнього може бути в наявності паспорт громадянина Угорщини.

2. Незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні.

Підозрюваний ОСОБА_6 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження може вступати у поза процесуальні відносини із свідками та схиляти їх до зміни даних слідству показів і це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показів або відмови від надання таких.

3. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Знаходячись на волі підозрюваний ОСОБА_6 , зможе використовуючи свої зв`язки координувати дії засобами, які мають можливість впливати на викривлення зазначених даних для кримінального провадження шляхом погрози та тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджанням досудового розслідування.

Крім того, ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

Підставою застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ураховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , дані про особу підозрюваного, який ніде не працює та не навчається, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобіганням наведеним у клопотанні ризикам до ОСОБА_6 , необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У зв`язку з наведеним, особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава щодо підозрюваного будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із тримання під вартою. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.

Враховуючи вищевикладене, сторона обвинувачення опираючись на зібрані в ході проведення досудового розслідування докази, вважає за необхідне враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та наявні встановлені обставини, обрати підозрюваному ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, викладених у клопотанні.

Підозрюваний та захисник щодо клопотання заперечили. Зокрема підозрюваний зазначив, що наміру переховуватися не має. Вииним себе не визнає, заперечує причетність до злочину, що йому інкриміновано.

В будинку, де його особисто та інших фігурантів було затримано опинився випадково, зайшов до кума.

У жодну змову з метою організації нелегального перетину кордону іноземцями не вступав.

Зазначив, що він працює авто майстром, лагодить автомобілі з чого і живе. Наразі має на утриманні дружину та двох малолітніх дітей. Дружина доглядає за маленькою дитиною, тому ніде не працює. Він є єдиним годувальником у родині.

Вважає, що арешт є занадто суворим запобіжним заходом. Просив обрати до нього менш суворий захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Захисник щодо клопотання заперечив. Доводи виклав письмо, які зводяться до наступного.

Щодо ризиків на які засилається сторона обвинувачення. Переховуватися від органі досудового розслідування обґрунтовується виключно тяжкістю інкримінованого злочину та тою обставиною, що підозрюваний проживає на території Закарпатської області.

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року N 14- рп/2003 тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а тільки враховується поряд з іншими обставинами, передбаченими відповідними статтями КПК України. Така позиція узгоджується з сучасною національною судовою практикою.

Щодо факту проживання підозрюваного на території Закарпатської області, вказана обставина не може бути визнана ризиком, КПК не передбачає, що проживання на певній території України є окремим ризиком. Вважаю такі твердження дискримінаційними по відношенню до мешканців регіону.

Вказаний ризик повністю нівелюється обов`язком здати документи, що дають право на виїзд за межі України.

Незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні.

Твердження сторони обвинувачення ґрунтуються на припущеннях, таким чином можна обґрунтовувати вказаний ризик у будь-якому кримінальному провадженні де наявні свідки, проводяться експерти, залучаються спеціалісти.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження свідки у справі не володіють Українською мовою, що нівелює припущення сторони обвинувачення про можливість впливу на даних свідків. Жодних доказів на підтвердження імовірності наявності такого ризику не надано. Свідки перебувають в прикордонному Мукачівському загоні.

Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В даному пункті клопотання висловлено припущення, які можуть припускатися в будь-якому кримінальному провадженні, жодних обставин чи доказів, які можуть підтвердити висловлені припущення, стороною обвинувачення не надано. Кожна людина теоретично може порушити норми законодавства, однак теоретична імовірність таких обставин не може стати підставою для порушення конституційних прав. Будь-яке порушення фундаментальних прав людини повинно бути обґрунтовано конкретними обставинами та фактами.

Щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Така обставина обґрунтовується виключно тим, що інший запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, наявність яких вважаю не доведено. Жодних доказів чи навіть тверджень, які обґрунтовують позицію сторони обвинувачення з цього питання в клопотанні не наведено.

Окрім того, сторона обвинувачення висловлює позицію, щодо доведеності вчинення ОСОБА_6 злочину, і вказує що дана обставина неминуче потягнене застосування до нього покарання у вигляді позбавлення волі. Вказаним твердження сторона обвинувачення повністю ігнорує принцип презумпції невинуватості та дискреційні повноваження суд при визначенні покарання за вчинення злочину.

Щодо матеріалів клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідного ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Саме на сторону обвинувачення покладається обов`язок доведення всіх обставин необхідних для обрання запобіжного заходу.

Характеризуючі матеріали надані стороною захисту.

Просить суд врахувати, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, зареєстроване місце проживання з 1999 року (проживає в будинку батьків), одружений на утриманні дві малолітні дитини 2015 та 2020 року народження, займається тимчасовими підробітками. Дружина підозрюваного перебуває в декретній відпустці, допомога чоловіка її необхідна. Підозрюваний немає судимості, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обґрунтування позиції сторони захисту з точки зору процесуального законодавства.

З огляду на позицію законодавця та судову практику, завдання розгляду клопотання про застосування до особи того чи іншого запобіжного заходу полягає у недопущенні:

1) обмеження конституційних прав та свобод особи за відсутності підстав, передбачених КПК України;

2) необґрунтованого застосування до особи певного виду запобіжного заходу за умови, що належна процесуальна поведінка підозрюваного може бути забезпечена шляхом обрання менш суворого виду запобіжного заходу.

З метою забезпечення можливості виконання слідчим суддею вищевказаних вимог положеннями КПК України на слідчого (прокурора), який звертається із відповідним клопотанням, покладено обов`язок довести:

1) обґрунтованість підозри особі у вчиненні кримінального правопорушення;

2) наявність реальних ризиків для кримінального провадження, існування яких підтверджується належними, достатніми та допустимими доказами;

3) неможливість досягнення мети у разі застосування більш м`якого виду запобіжною заходу, ніж того, про застосування якого ставиться питання у клопотанні.

Вважає, що стороною обвинувачення жодним чином необґрунтовано необхідність застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

Допитана як свідок ОСОБА_18 показала, що підозрюваний є її чоловік, який утримує родину. Вказала про посередній рівень матеріального забезпечення.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Слідчий суддя констатує, що клопотання про обрання запобіжного заходу подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Прокурор довів наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Указаний висновок підтверджується копією повідомлення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, яка 19.02.2022 року з дотриманням положень ст. 278 КПК України йому вручена.

Слідчий суддя також визнає доведеним обставинами про те, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, зокрема, ризики того, що підозрюваний перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування або суду, перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, учинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням доведеності вищенаведених ризиків, слідчий суддя вважає доведеним, що інші, більш м`які (особисте зобов`язання, особиста порука та домашній арешт), запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Слідчим суддею також враховується тяжкість вчиненого злочину: підозрюваний підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.332 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, тобто у вчиненні тяжкого злочину.

Разом з тим доводи клопотання про те, що обвинувачений проживає в м.Виноградів, а територія Закарпатської області межує з країнами Євросоюзу, а відтак це є ризиком суд відкидає, як безпідставне. Також не знайшло свого підтвердження доводи про те, що підозрюваний не має стійких соціальних зв`язків, оскільки останній одружений з ОСОБА_18 , та має на утриманні двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та доньку ОСОБА_20 ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02. 2006, №3477-IV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

З врахуванням обставин провадження та долучених до матеріалів клопотання доказів, в тому числі документів, які свідчать про проведення першочергових необхідних слідчих дій, суд вважає підозру, яка повідомлена підозрюваному обґрунтованою, а долучені докази такими, що переконують неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила даний злочин.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З огляду на викладене, для запобігання ризиків, які зазначені в клопотанні, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не гарантуватиме та не забезпечуватиме запобігання вказаним ризикам та виконанням підозрюваним процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим заперечення сторони захисту слідчий суддя відхиляє.

Зокрема, слідчим суддею враховується те, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому, суд звертає увагу сторони захисту на те, що такі об`єктивні дані не повинні бути достатніми для засудження особи, апріорі, останні повинні лише об`єктивно зв`язувати певну особу з певним злочином для можливості застосування заходу забезпечення кримінального провадження при наявності реальних ризиків, а у разі ж не доведеності вини особи за наслідками судового розгляду, останній може бути виправданий судом, у тому числі, з урахуванням положень Конституції України.

Слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному, тяжкістю покарання, яке йому загрожує згідно санкції статті, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, встановлені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу на більш м`який.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного слідчим суддею/судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Таким чином, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, слідчий суддя виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень.

За таких обставин, слідчий-суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, щодо підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначити йому розмір застави в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183 КПК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

При визначені розміру застави, слідчий суддя враховує обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, майновий та сімейний стан, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства і вважає доцільним визначити заставу, відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка зможе достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним законом України.

Таким чином, враховуючи встановлені обставин, правові підстави для визначення підозрюваному застави у мінімальному розмірі відсутні, оскільки такий розмір не зможе достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст. ст. 182, 183, 194 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів починаючи з 19.02.2022 року і до 19.04.2022 року включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_6 заставу в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 124 050 гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в цій ухвалі, протягом строку дії ухвали, тобто до 19.04.2022 року включно.

У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного після звільнення з-під варти, прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу слідчого, прокурора, суду протягом дії запобіжного заходу у виді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_6 у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого із встановленою ним періодичністю;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими у кримінальному провадженні.

Визначити термін дії зазначених обов`язків до 19.04.2022 року включно.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і підлягає до негайного виконання органом досудового розслідування.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1