Справа № 211/5139/17
У Х В А Л А

про продовження строку тримання під вартою

08 жовтня 2018 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5
обвинуваченої ОСОБА_6

захисника обвинуваченої ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою суду від 09 серпня 2018 року обвинуваченій ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 08 жовтня 2018 року включно.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_6 , так як ризики передбачені ст.177 КПК України не відпали. Прокурор вважає, що перебуваючи на свободі обвинувачена може переховуватися від суду, ОСОБА_6 вчинила злочин, який відноситься до особливо тяжкого, у зв`язку з чим застосування більш м`якого запобіжного заходу неможливо.

Потерпіла ОСОБА_8 підтримала думку прокурора.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_7 просив змінити запобіжний захід на більш м'який, а саме домашній арешт.
Обвинувачена ОСОБА_6 підтримала думку захисника.
Вислухавши доводи сторін кримінального провадження, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Так, відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох

місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченої під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Розглядаючи питання доцільності продовження терміну тримання обвинуваченій під вартою, суд враховує, що є докази про причетність обвинуваченої до вчинення кримінального правопорушення, об`єктом посягання якого є життя людини та відноситься до категорії особливо тяжкого. Крім того, з огляду на характеризуючи дані ОСОБА_6 , суд робить висновок, що обвинувачена може переховуватись від суду. Обвинувачена не має постійного місця роботи та проживання, відсутні міцні зв`язки з соціумом.

Перевіряючи наявність ризиків та продовження їх існування, передбачених ст.177 КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження, з врахування особи обвинуваченої, яка обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке призвело до загибелі людини, стан її здоров`я не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, застосований запобіжний захід не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченої від суду. Крім того, ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачена може не виконувати покладені на неї процесуальні обов`язки, є реальними та триваючими, вони виключають можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченої на більш м`який, а альтернативні запобіжні заходи не забезпечать достатній рівень гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченої. Обраний відносно обвинуваченої запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченої, яка вчинила злочин об`єктом якого є життя людини, а відтак й характеру та тяжкості діяння, яке їй інкримінується. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше застосованому обвинуваченому запобіжному заході у вигляді тримання під вартою на даний час відпала.

Отже, за таких обставин підстави для задоволення клопотання обвинуваченої та її захисника про обрання стосовно неї більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у суду - відсутні.

Врахувавши положення ст.178 КПК, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченою інкримінованого їй кримінального правопорушення, всі обставини передбачені даною нормою закону, суд дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 - слід продовжити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131,132,177,178,183,184,331 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України на шістдесят днів, до 07 грудня 2018 року включно.

Строк дії ухвали - до 07 грудня 2018 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченій, прокурору та направити уповноваженій особі місця ув`язнення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_9