Справа № 182/880/19
Провадження № 1-кп/0182/90/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.12.2021 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.12.2017 за № 0005054 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь, Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , не працює, з професійно-технічною освітою, одружений, є особою з інвалідністю ІІ групи, на утриманні нікого не має, судимості не має,
у вчиненні кримінального правопорушення /злочину/, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника цивільного
відповідача ОСОБА_7 ,

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Обвинувачений ОСОБА_3 07.12.2017 приблизно о 17.20 год., керуючи належним йому технічно-справним транспортним засобом - автомобілем марки «VOLKSWAGEN CADDY» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Херсонської зі сторони перехрестя з вул. Станіславського в напрямку перетину з вул. Електрометалургів в м. Нікополі Дніпропетровської області зі швидкістю до 60 км/год.
Під час керування транспортним засобом, автомобілем марки «VOLKSWAGEN CADDY» реєстраційний номер НОМЕР_2 , водій ОСОБА_3 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не маючи будь-яких перешкод технічного характеру, в той час, коли на проїзну частину дороги на його смугу руху вийшла пішохід ОСОБА_6 , не своєчасно прийняв заходи для зменшення швидкості, зупинки керованого ним транспортного засобу - автомобіля марки «VOLKSWAGEN CADDY» реєстраційний номер НОМЕР_2 та навпроти будинку № 143 по вул. Херсонській в м. Нікополі Дніпропетровської області допустив наїзд на неї, коли остання намагалась перетнути проїзну частину дороги вул. Херсонської з ліва на право по напрямку його руху, вдаривши її центральною передньою частиною автомобіля в правий бік.
Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 106 від 28.02.2018 у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку II ступеня, геморагічних забоїв обох лобних часток та правої потиличної частки, відкритого перелому лобної кістки з переходом на фронтальну пазуху, кришу глазниці, решітчастий лабіринт та основну кістку справа, забитої рани та гематоми лобу, синців навколо обох очей, субкон`юктивального крововиливу лівого ока, забитої рани верхньої губи, закритих переломів лонної та сідничних кісток справа, саден лівого передпліччя, саден в області лівої клубової кістки (форма, розміри, кількість в медичних документах не вказані), які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя (згідно пункту 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, або від ударів об такі предмети, можливо при зіткненні пішохода з рухаючимся транспортним засобом (легковим автомобілем) в умовах дорожньо-транспортної пригоди.
Своїми діями водій ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 б), 12.3 Правил дорожнього руху, якими передбачено:
- учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими /п. 1.3/;
- дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків /п. 1.5/;
-для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі /п. 2.3/;
-у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди /п. 12.3/.
Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 5/10.1/1046 від 20.12.2018, дії водія автомобіля «VOLKSWAGEN CADDY» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з настанням події цієї ДТП.
Своїми діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжкі тілесні ушкодження потерпілій, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Позиція сторони захисту

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе не визнав. Суду показав, що зимою 2017 року протягом всього дня був вдома. На вулиці цілий день йшов дощ. До нього зателефонувала знайома і попросила забрати її з роботи. Близько 17.00 год. він вийшов, прогрів свій автомобіль «VOLKSWAGEN» і поїхав. Дорога була неважна, видимість погана. Він їхав по вул. Херсонській з мікрорайона «Трубник-2», їхав по направленню в сторону старої частини міста. Їхав у лівій середній смузі, так як біля бордюру дорога була залита водою, зі швидкістю близько 40-50 км/год. Їхати з більшою швидкістю не можна було, так як забризкувалося скло і щітки не встигали протирати скло. Освітлення там не було. Коли він під`їжджав до парку, то відчув удар в лобове скло. Відразу ж загальмував і зрозумів, що когось збив. Але з машини відразу він вийти не міг. До нього підійшли 2 хлопці, запитали, що з ним, він відразу ж почав викликати швидку медичну допомогу та поліцію. Хоча ще і не бачив потерпілу. Хлопці теж сказали, що бояться підходити до неї. Він вийшов з автомобіля і побачив, що потерпіла лежить за стовпом. Ноги її були на дорозі, голова вдовж тротуару. Тулуб був навпроти середини стовпа. Потерпіла була на відстані 0,5 м від стовпа. Стовп був для освітлення, але світло на ньому не горіло. До удару він ні потерпілу, ні тих двох хлопців не бачив. Потерпіла лежала на спині, обличчям вгору. На голові у неї був капюшон. Він попросив хлопців підійти до потерпілої, але вони відмовилися, сказали, що бояться підходити. Потім під`їхала карета швидкої медичної допомоги і медичні працівники почали надавати потерпілій допомогу. Медичні працівники йому допомоги не надавали, тоді як йому становилися все гірше і гірше. Поліцейський сказав, що йому необхідно пройти огляд на стан сп`яніння, однак його не везли на вказаний огляд. Слідчий до нього нікого не підпускав. Через 3,5 години умовили викликати швидку медичну допомогу для нього. Приїхали медичні працівники і поміряли у нього тиск. Тиск був дуже високим, йому зробили укол. Його так і не відвезли на огляд з приводу перевірки на стан сп`яніння. Автомобіль його відігнав з місця ДТП його знайомий, якому він зателефонував. Його ж повезли до лікарні, де лікар порадив йому самому проти медичне освідчення на стан сп`яніння, що він і зробив. Він поїхав до травматології. Коли він туди приїхав, там якраз знаходився слідчий. Тоді і було проведено його освідчення на стан сп`яніння, яким було встановлено, що він тверезий. Потім він взяв таксі і поїхав до лікарні. Госпіталізовано його не було. Ранком другого дня він пішов до слідчого, який сказав, що потерпіла його до себе не пустить. Через декілька днів він пішов до лікаря, запропонував оплатити лікування потерпілої. Однак лікар сказав, що це можливо зробити лише з дозволу рідних потерпілої. Потім він розмовляв з чоловіком потерпілої, який сказав, що розбиратися вони будуть у суді і що вони збирають чеки. Він є особою з інвалідністю, постійно проходить лікування. До суду він зустрічався з представником потерпілої - адвокатом ОСОБА_8 та пропонував гроші на лікування. Домовилися про зустріч наступного дня з потерпілою. Він прийшов на зустріч, але нікого зі сторони потерпілої не було і тоді він зрозумів, що вони незгодні вирішувати питання мирно. Цивільний позов заявлений потерпілою визнає частково, бо таких грошей у нього немає. Вважає, що у нього і у потерпілої обоюдна вина. Потерпла була в шапці, в капюшоні, вона сказала, що вона його не бачила. Він її також не бачив, бо були погані погодні умови і потерпіла була у темному одязі. Вважає, що сума, які просить потерпіла є завищеною.
Швидкість його автомобіля була до 55 км/год., він на спідометр не дивився, але по відчуттям у нього більшої швидкості тоді не було. В тому районі по вул. Херсонська у місті він їздить рідко, в основному їздить по проспекту. Дорожню розмітку не бачив. Коли був слідчий експеримент, він тоді у слідчого на відстані 4 м від розмітки запитав, чи видно розмітку, слідчий сказав, що не видно. Дорожнього знаку «пішохідний перехід» на той період часу там не було. Освітлення теж ніде не було. У цей день він поїхав по вул. Херсонській, так як проспект був завантажений, а на вул. Херсонській, автомобілів майже не було. У той день дощ був сильний зі снігом, на дорозі була водяна каша, так як сніг був мокрий. Видимість була обмежена, приблизно метрів 5-ть. Хлопці, які підходили до нього, сказали, що вони його побачили і зупинилися, а жінка чомусь побігла через дорогу. Коли проводили слідчий експеримент, був теж невеликий дощ, але погодні умови були не такі, як під час ДТП. При огляді місця події він присутнім не був, так як його забрала швидка.
Слідчий експеримент проводився 3 рази. Умови слідчого експерименту не відповідали обставинам, які були під час ДТП. Захисника йому не давали. Надали вже під час оголошення підозри. Під час ДТП сніг не лежав, на дорозі була сніжна кашиця. Потерпілу він не бачив взагалі.
Він побачив, що вона у шапці, капюшоні, вже тоді коли вона лежала на землі. Потерпіла була одягнена у чорне. Парасольку потерпілої вже теж побачив потім.
До ДТП він був особою з ІІІ групою інвалідності, після ДТП йому дали ІІ групу інвалідності, так як у нього був невроз.
Видимості під час ДТП майже не було. Він їхав не швидко. У нього велика водійська практика, якби була можливість уникнути зіткнення, він би його уникнув. Страхова компанія згодна оплатити спричинену шкоду. Стосовно відшкодування моральної шкоди, то він отримує пенсію у розмірі 1 800 грн., ще працює і отримує заробітну плату у розмірі 1 000 грн. Грошей для сплати грошових коштів, які просить потерпіла у нього не має. Просив суд всі ці обставини врахувати при прийнятті рішення.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 , вказав на те, що потерпіла не впевнилася в безпеці переходу, коли вийшла на проїжджу частину. Згідно Правил дорожнього руху в темну пору доби пішохід повинен себе виділити. Також вважає, що не всі обставини були враховані під час проведення досудового розслідування і експертом. Вважає, що сума моральної шкоди потерпілою завищена. При призначенні покарання обвинуваченому просив врахувати його стан здоров`я. Також вважає, що вина обвинуваченого не доведена належними та допустимими доказами, а тому просив виправдати його підзахисного.
.
Позиція потерпілої

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні суду показала, що обвинуваченого раніше не знала. 07.12.2017 після 17.00 год. вона переходила вул. Херсонську в районі відразу після парку, а саме в районі вул. Шульгіна. Там є пішохідний перехід. Освітлення було і до, і після пішохідного переходу. Тоді моросив невеликий дощик. Температура повітря була плюсова. Пішохідний перехід, а саме дорожня розмітка була на асфальті. Дорожнього знаку там не було. Після ДТП з нею, вказаний знак установили. Там на асфальті нанесена розмітка пішохідного переходу, вона там була завжди. Можливо на той момент дорожня розмітка була трохи затерта, оскільки її малюють восени. По середині стерта, а по боках була. Вона подивилася направо, наліво, автомобілів не було, після чого розпочала перехід дороги по пішохідному переходу. Вона йшла не швидко, так як у неї напередодні був виявлений артроз і вона швидко йти не могла. Вже майже ближче до кінця пішохідного переходу її збив автомобіль. В момент ДТП вона була одягнена в пальто темно-синього кольору. В руках у неї була сумка і пакет білого кольору. В який руці вона тримала сумку і пакет, на даний час вже не пам`ятає. Пакет був середнього розміру. На голові у неї була шапка, але капюшон навряд чи вона вдягла. Звукових сигналів вона нечула. Їй до закінчення переходу проїжджої частини залишилася менша частина.
Що було далі вона не пам`ятає. Вона три дні була в реанімації. Ніякої пропозиції від обвинуваченого про допомогу не було. Він до неї в лікарню жодного разу не приходив. Вона знаходилася у лікарні 1,5 місяці. На лікування були витрачені кошти, до позовної заяви вона надала чеки, які збереглися, а отже вказана сума це не вся. Вони їздили на консультацію, а чеки отримати не змогли.
В результаті ДТП, їй спричинена моральна шкода вона постраждала, хвилювалася з приводу того, що сталося. Вона і до даного часу не може нормально ходити, так як у неї на обличчі шрами, а через це вона комплексує. Також вона трохи шкутильгає, нормально пересуватися не може. Перший рік вона взагалі була особою з інвалідністю ІІІ групи. Через рік групу інвалідності зняли.
Обвинувачений їй нічого не відшкодував. Заявлений цивільний позов підтримує.

Позиція представника цивільного відповідача

Представник цивільного відповідача АТ «Страхова група «ТАС» - за дорученням ОСОБА_7 в судовому засідання суду показала, що вона заперечує проти заявлених позовних вимог. Але у випадку визнання їх страхувальника винним, страхова компанія нестиме за нього відповідальність. Так стосовно відшкодування коштів на лікування за мінусом 8 959 грн., а це нечитабельні чеки, витрати на пальне та препарати не призначені лікарем. Також згодні на відшкодування плати за встановлення потерпілий ІІІ групи інвалідності у розмірі 44 400 грн. Що стосується моральної шкоди, то це 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Досліджені в судовому засіданні докази

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні суду показав, що не знає ні обвинуваченого, ні потерпілу. ДТП була дуже давно. Була осінь, йшов дощ, була паморозь. Температура була плюсова. Було темно, але котра була година сказати не може, вуличне освітлення було включено, але саме на тій ділянці освітлення не було. Вони з братом поверталися додому. На вул. Херсонській вони з братом повинні були перейти дорогу. Там був пішохідний перехід, він не освітлювався. Вони з братом подивилися направо, наліво, назустріч їм йшла людина. Вказану людину збив автомобіль. Автомобіль відразу ж зупинився. Брат закричав «викликай швидку». Він відразу ж зателефонував та викликав карету швидкої медичної допомоги. Коли підійшов ближче, то побачив, що було збито жінку. Жінка відлетіла від машини на відстань до 10 м. Водій почав гальмувати після зіткнення, думає, що водій жінку не бачив. В руках у жінки була сумка та білий пакет «АТБ». Жінка була одягнена в темний одяг. У якій руці у жінки був пакет, сказати не може. Не бачив, у якому темпі жінка переходила дорогу, але те, що не бігла, це точно. Водій сидів за кермом і телефонував комусь. Він збив жінку на відстані 3-х метрів від них, тобто від кінця дороги, яку остання переходила.
Думає, що водій не летів і швидкість не перевищував. Що у жінки був пакет, він точно пам`ятає, але де він був після зіткнення, не пам`ятає.
У тому місця на дорозі дорожня розмітка пішохідного переходу була точно. Стосовно дорожнього знаку, нічого сказати не може, не пам`ятає, але дорожня розмітка пішохідного переходу на дорозі була точно. Там дорожня розмітка пішохідного переходу йде по діагоналі, біля узбіччя вона чітка, а посередині була стерта. Парасолька у жінки була відкрита, вітру ніби не було. Фари автомобіля він бачив, але із-за погоди, важко було зрозуміти відстань до автомобіля. В автомобілі фари були обидві включені. У нього є водійське посвідчення. Був не дощ, а мряка. Видимість була метрів 40-50. На відстані було навіть важко зрозуміти автомобіль стоїть, чи їде. Після ДТП водій спочатку сидів у автомобілі. Місця ДТП не залишав. Швидку медичну допомогу викликав він. Можливо і водій телефонував. Жінка лежала біля стовпа, на відстані близько півметра. Про те, що жінка бігла він водієві не говорив, оскільки цього не було.
Вуличне освітлення було, але на другій стороні вулиці. На пішохідному переході світла точно не було. Чи було освітленні на стовпі, біля якого лежала потерпіла, сказати точно не може. На момент ДТП інших автомобілів не було, якби їхав зустрічний автомобіль, він би запам`ятав.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні суду показав, що не знає ні обвинуваченого, ні потерпілу. В грудні 2017 року близько 17.00 год., на вулиці вже було темно, вони з братом поверталися з роботи. Піднялися на вул. Херсонську, на перехрестя. Там знаку «пішохідний перехід» не має, але є дорожня розмітка, вона була затерта, але її було видно. Вони з братом зупинилися, побачили, що на зустріч їм з протилежної сторони йде жінка. Жінка вже була на середині. Вони побачили, що їде автомобіль, бо побачили світло фар. Він, коли побачив автомобіль, то зрозумів, що вони не встигнуть перейти, і зупинив брата. Автомобіль він побачив приблизно за 100 м від жінки, яка йшла пішохідним переходом. Швидкість у автомобіля була приблизно 60 км/год. Потім був удар, автомобіль збив жінку, яка відлетіла в праву сторону, на обочину з їх сторони, впала біля стовпа. Вони підійшли до автомобіля, брат почав викликати карету швидкої медичної допомоги. Автомобіль після удару зупинився.
Освітлення було на протилежній стороні, але погане. Водій автомобіля був у шоковому стані, кричав «викличте швидку». У жінки була чорна сумка, чорна парасолька і пакет «АТБ» білий. У якій руці у жінки був пакет, сказати не може. Частина речей жінки була на капоті, а саме якісь продукти, де лежав пакет після ДТП сказати не може, так як не пам`ятає. Думає, що жінку з білим пакетом, водій міг би побачити. Стосовно погоди була мряка.
Парасолька у жінки була відкрита. Він бачив у жінки тільки парасольку, чи був на ній надягнутий капюшон не знає, у нього теж був шоковий стан. П`ять років вони там ходили, дорожня розмітка там була ввесь цей час. Вона трохи була затерта, але була.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 , підтверджується також письмовими доказами, законність, належність та достовірність яких учасниками судового провадження не оспорювалася, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0005054, які були досліджені судом у судовому засіданні та судом визнані допустимими, а саме:
- карткою первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону до чергової частини Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, згідно якої 07.12.2017 о 17.46 зателефонував заявник ОСОБА_3 та повідомив, що він рухаючись на своєму автомобілі по вул. Херсонська у м. Нікополі збив жінку. (а.п. 7);
- електронним рапортом реєстрації повідомлення, яке надійшло по телефону до чергової частини Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровської області, згідно якого 07.12.2017 о 17:46 год. за адресою: м. Нікополь, вул. Херсонська сталася ДТП, автомобіль збив жінку. (а.п. 8);
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди вiд 07.12.2017, відповідно до якого місцем ДТП є вул. Херсонська, 143 в районі перехрестя з вул. Шульгіна у м. Нікополі. Вид події: наїзд транспортного засобу на пішохода. Погодні умови: похмуро, дощ, НОМЕР_3 . Місце ДТП: вул. Херсонська, 143 (в районі перехрестя з вул. Шульгіна) в м. Нікополь. Елементи вулиці, дороги: пішохідний перехід нерегульований. Проїзна частина: горизонтальна ділянка. Вид покриття асфальтобетонне, вологе чисте. Нерівність та пошкодження дорожнього покриття відсутні. На вказаній ділянці рух у двох напрямках, число смуг 4. Дорожня розмітка наявні фрагменти пішохідного переходу (знос приблизно 30-50 %, майже стерта). Регулювання руху на вказаний ділянці - не регулюється. Дорожні знаки відсутні. Умови освітлення на даній ділянці руху: міським електроосвітленням, на самій розмітці пішохідного переходу світло не горіло. Приладів відеоспостереження на місці ДТП немає. Загальна видимість не вимірювалася. Зафіксовано локалізацію пошкоджень на транспортному засобі - автомобілі марки «VOLKSWAGEN CADDY» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Гальмівна система, рульове керування справні. Колеса і шини зимова резина, всі 4 норма. Зовнішні світлові прилади справні. З місця події транспортний засіб автомобіль «VOLKSWAGEN CADDY» реєстраційний номер НОМЕР_1 , вилучено. (а.п. 9 -20);
- планом-схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07.12.2017. Місце пригоди вул. Херсонська, 143 у м. Нікополі. (а.п. 21);
- фототаблицею зображень до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події, яка відбулася 07.12.2017 в м. Нікополь, Дніпропетровської обл. вул. Херсонська, 143 (а.п. 23-24);
- копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля марки VOLKSWAGEN модель CADDY, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 та копією посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 (а.п. 25-26);
- полісом № АК/4003901 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, діє (на території України), згідно якого за страховим випадком настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). АТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» є страховиком цивільно-правової відповідальності страхувальника за шкоду, заподіяну при керуванні автомобілем VOLKSWAGEN CADDY реєстраційний номер НОМЕР_1 . (а.п. 27);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 07.02.2018, в ході якого свідок ОСОБА_10 розповів та показав обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 07.12.2017, з планом-схемою до нього. (а.п. 101-105);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 07.02.2018, в ході якого свідок ОСОБА_11 розповів та показав обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 07.12.2017, з планом-схемою до нього. (а.п. 106-110);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.11.2018, в ході якого ОСОБА_3 розповів та показав обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 07.12.2017, з планом-схемою та фото таблицею до нього. (а.п. 112-119);
- висновком судової експертизи технічного стану транспортного засобу № 5/10.2/25 від 22.02.2018, згідно якого: Робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля «VOLKSWAGEN CADDY» реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент експертного огляду перебувають у працездатному стані. (а.п. 124-127);
- висновком судово-медичної експертизи № 106 від 28.02.2018, згідно якого: У ОСОБА_6 , 1970 року народження виявлені тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку II ступеня, геморагічних забоїв обох лобних часток та правої потиличної частки, відкритого перелому лобної кістки з переходом на фронтальну пазух, кришу глазниці, решітчастий лабіринт та основну кістку справа, забитої рани та гематоми лобу, синців навколо обох очей, субкон`юктивального крововиливу лівого ока, забитої рани верхньої губи, закритих переломів лонної та сідничних кісток справа, саден лівого передпліччя, саден в області лівої клубової кістки (форма, розміри, кількість в медичних документах не вказані) - відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя (згідно п. 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, або від ударів об такі предмети, можливо при зіткненні пішохода з рухаючимся транспортним засобом (легковим автомобілем) в умовах дорожньо-транспортної пригоди. Давність спричинення тілесних ушкоджень може відповідати строку, вказаному у постанові слідчого. Згідно наданої медичної карти стаціонарного хворого № 2081 КЗ «Нікопольської МЛ № 1» при хіміко-токсикологічному аналізі на вміст алкоголю № 12274 07.12.17, 18.00 год.: в сечі-0,%о. До висновку експерта додано схематичне зображення переломів правих сідничної та лонної кісток ОСОБА_6 (а.п. 130-133);
- висновком судової автотехнічної експертизи № 5/10.1/952 від 29.11.2018, згідно якого:
1. В дорожньо-транспортній обстановці, що склалася, водій автомобіля «VOLKSWAGEN CADDY» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху, вимоги яких викладені в дослідницький частині.
2. В умовах даної ситуації водій автомобіля «VOLKSWAGEN CADDY» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 з моменту виникнення небезпеки для руху мав технічну можливість запобігти наїзду шляхом застосування гальмування з зупинкою автомобіля до місця наїзду на пішохода.
3. В діях водія автомобіля «VOLKSWAGEN CADDY» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 у частині вибору швидкості руху невідповідності вимогам п. 12.2 Правил дорожнього руху не вбачається. При заданому механізмі ДТП дії водія автомобіля «VOLKSWAGEN CADDY» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з настанням події цієї ДТП.
4., 5. Оцінка дій пішохода не потребує спеціальних автотехнічних пізнань та може бути здійснена органами слідства та суду самостійно, відповідно до вимог розділу 4 «Обов`язки і права пішоходів» Правил дорожнього руху. (а.п. 140-143);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.12.2018, в ході якого ОСОБА_3 розповів та показав обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 07.12.2017, з планом-схемою до нього. (а.п. 148-152);
- висновком судової автотехнічної експертизи № 5/10.1/1046 від 20.12.2018, згідно якого:
1. В дорожньо-транспортній обстановці, що склалася, водій автомобіля «VOLKSWAGEN CADDY» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху, вимоги яких викладені в дослідницький частині.
2. В умовах даної ситуації водій автомобіля «VOLKSWAGEN CADDY» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 з моменту виникнення небезпеки для руху мав технічну можливість запобігти наїзду шляхом застосування гальмування з зупинкою автомобіля до місця наїзду на пішохода.
3. В діях водія автомобіля «VOLKSWAGEN CADDY» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 у частині вибору швидкості руху невідповідності вимогам п. 12.2 Правил дорожнього руху не вбачається. При заданому механізмі ДТП дії водія автомобіля «VOLKSWAGEN CADDY» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з настанням події цієї ДТП.
4., 5. Оцінка дій пішохода не потребує спеціальних автотехнічних пізнань та може бути здійснена органами слідства та суду самостійно, відповідно до вимог розділу 4 «Обов`язки і права пішоходів» Правил дорожнього руху. (а.п. 157-160);
- письмовим повідомленням від 08.02.2018 № 64-09 начальника метеостанції Нікополь, про те, що за даними метеостанції Нікополь 07.12.2017 спостерігався зливовий мокрий сніг з 20.00 год. до 20.10 год., зливовий дощ з 02.50 год. до 03.20 год., з 15.20 год. до 20.00 год. Кількість опадів 2,5 мм. (а.п. 198);
- письмовим повідомленням від 26.11.2018 № 64-51 начальника метеостанції Нікополь, про те, що за даними метеоспостережень у м. Нікополь 19.11.2018 з 18.15 год. до 24.00 год. пройшов зливовий дощ, випало 16,7 мм опадів. (а.п. 201).
- письмовим повідомленням від 31.01.2019 № 64-06 начальника метеостанції Нікополь, про те, що за даними спостережень метеостанції Нікополь Дніпропетровського регіонального центру з гідрометеорології 07.12.2017 спостерігались такі погодні умови: з 17.00 год. до 19.00 год., температура поверхні ґрунту 2,7-3,0 град., температура повітря 2,7-2,8 град, похмуро, метеорологічна дальність видимості 2,9 км, димка, з 15.20 год. до 20.20 год. зливовий дощ, кількість опадів 1,0 мм. (судовий том).

Оцінка доказів судом

Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, за яким він обвинувачується.
Стандарт доведення винуватості поза розумним сумнівом в контексті рішень ЄСПЛ означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Сам факт ДТП та як результат спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 обвинувачений ОСОБА_3 не заперечує.
Набуття особою права керування транспортними засобами унормовано Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 511). Держава, надаючи це право особі, яка бажає його набути, встановлює перед нею певні умови та зобов`язує їх виконати. Однією з таких умов є обов`язок особи підтвердити свої знання встановлених правил та дотримуватися їх. Виходячи з того, що у національному законодавстві транспортний засіб визнається джерелом підвищеної небезпеки, на водія як особу, яка набула право керування ним, покладається особливий тягар дотримання цих правил.
Повертаючись до обставин цього кримінального провадження, суд констатує, що сторона захисту не заперечує, що ОСОБА_3 за вищевказаних обставин був учасником дорожнього руху. Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» чітко передбачені обов`язки учасника дорожнього руху, серед яких є також і обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Отже обов`язок учасника дорожнього руху, яким на момент дорожньо-транспортної пригоди був ОСОБА_3 , знати і неухильно виконувати вимоги ПДР чітко визначений у національному законодавстві.
Щодо невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, вказуючи на порушення саме потерпілою Правил дорожнього руху, що і стало причиною виникнення ДТП, суд розцінює критично, як обрану лінію та метод захисту, з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення.
Даючи оцінку поясненням обвинуваченого, суд не бере до уваги покази ОСОБА_3 про те, що в даній ДТП, він не мав можливості шляхом гальмування, попередити скоєння наїзду на пішохода, так як він пішохода не бачив та ДТП сталася з вини пішохода. Ці пояснення дані ним з метою ухилення від кримінальної відповідальності та на увагу не заслуговують, бо суперечать іншим встановленим та перевіреним судом доказами, а саме поясненням свідків: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , поясненням потерпілої ОСОБА_6 , висновкам експертиз тощо.
Також, суд звертає увагу на ту обставину, що в ході досудового розслідування, а саме в ході допиту в якості свідка ОСОБА_3 пояснював, що пішохода побачив за 2 м., тоді як у судовому засіданні показав суду, що пішохода, доки не збив, взагалі не бачив.
Покази як потерпілої ОСОБА_6 так і свідків: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 повністю узгоджуються зі слідчими експериментами, на якому свідки вказали в деталях події ДТП, так як були прямими свідками, а також висновками експертів, згідно яких: в умовах даної ситуації водій автомобіля «VOLKSWAGEN CADDY» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 з моменту виникнення небезпеки для руху мав технічну можливість запобігти наїзду шляхом застосування гальмування з зупинкою автомобіля до місця наїзду на пішохода. При заданому механізмі ДТП дії водія автомобіля «VOLKSWAGEN CADDY» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з настанням події цієї ДТП.
ОСОБА_3 в умовах ДТП мав технічну можливість запобігти зіткненню, а саме з моменту виникнення небезпеки для руху, останній повинен був застосувати гальмування з зупинкою автомобіля, тобто діяти у відповідності з вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху. При своєчасному застосуванні водієм ОСОБА_3 гальмування він мав технічну можливість здійснити зупинку транспортного засобу до місця наїзду та уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6 .
З технічної точки зору, в даній дорожній ситуації, дії водія автомобіля марки «VOLKSWAGEN CADDY» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 , які не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, знаходились у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, оскільки водій ОСОБА_3 , виконуючи вимоги вищезгаданого пункту Правил дорожнього руху, мав технічну можливість запобігти даній ДТП шляхом застосування гальмування та зупинки автомобіля до місця наїзду на пішохода.
Для надання оцінки дій потерпілої - пішохода ОСОБА_6 суд враховує вимоги положення розділу 4 Правил дорожнього руху «Обов`язки і права пішоходів».
Пунктом 4.14 Правил дорожнього руху (що діяли на момент вчинення ДТП) визначено, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості пішоходи, які рухаються проїзною частиною чи узбіччям, повинні виділити себе, а за можливості мати на зовнішньому одязі світлоповертальні елементи, для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху.
Згідно п. 4.7 Правил дорожнього руху, пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах …
Відповідно п. 4.17 Правил дорожнього руху пішоходам забороняється:
а) виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху;
б) раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід …
У своїх показах свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , як і сама потерпіла вказують, що пішохід потерпіла ОСОБА_6 , йдучи пішохідним переходом, перетинала проїзну частину. У даному місці пішохідний перехід знаходиться давно. Дорожня розмітка на проїзній частині була, однак була трохи затерта. Пішохідний перехід не був освітлений міським електроосвітленням. У руках у потерпілої був пакет білого кольору, при цьому ні свідки, ні потерпіла на пам`ятають у якій руці у неї був пакет. Йшов дощ.
За таких умов, суд вважає доведеним, що автопригода сталася в темну пору доби, на вулиці йшов дощ, ділянка проїзної частини не була освітлена елементами міського електроосвітлення, видимість була обмежена. Пішохід ОСОБА_6 була одягнена в одяг темного кольору. У руках у потерпілої - пішохода був пакет білого кольору, однак ні свідки ні потерпіла на пам`ятають у якій руці вона його тримала. Місце наїзду на пішохода знаходилося в межах нерегульованого пішохідного переходу (дорожньої розмітки 1.14.1 «Нерегульований пішохідний перехід»).
Той факт, що пішохід ОСОБА_6 , перебувала в темному одязі, і не мала на зовнішньому одязі світлоповертальних елементів, не викликає сумніву. Однак, незалежно від причин виникнення небезпеки для руху або перешкоди, водій зобов`язаний був виконати вимогу пункту 12.3 ПДР і негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Таким чином, той факт, що пішохід ОСОБА_6 , не мала на зовнішньому одязі світлоповертальних елементів, не звільняє водія ОСОБА_3 від виконання вимог зазначеного пункту ПДР.
Вказаний висновок викладений у Постанові Верховного Суду Касаційного кримінального суду від 10 грудня 2019 року, справа № 759/2926/16-к.
В діях водія ОСОБА_3 має місце порушення вимог п.12.3 ПДР та вони знаходяться в причинному зв`язку з настанням автопригоди.
Таким чином з урахуванням отриманих та проаналізованих доказів: показів обвинуваченого, потерпілої, свідків, досліджених матеріалів кримінального провадження, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, необережними діями ОСОБА_3 було порушено Правила дорожнього руху під час керування транспортним засобом, провина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена повністю.
Наведене свідчить, що в діях водія ОСОБА_3 вбачається невідповідність його дій вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору, перебуває у причинному зв`язку з наїздом на пішохода ОСОБА_6 .
Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій тяжкі тілесні ушкодження.
Винуватість ОСОБА_3 у скоєному доведена у повному обсязі.

Призначення покарання

При визначенні виду та міри покарання суд враховує вимоги ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо).
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме, що обвинувачений, керуючи транспортним засобом автомобілем, який хоча й був технічно-справним, порушив вимоги ПДР. Також суд ураховує, що наслідком ДТП є спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілій, а також, той факт, що наїзд на пішохода мав місце на пішохідному переході, що є грубим порушенням Правил дорожнього руху.
Також суд враховує особу винного. Так, ОСОБА_3 , судимості не має (а.п. 202). Є пенсіонером та особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання (а.п. 192). Не працює, в суді надав пояснення, що отримує заробітну плату, однак відомостей про своє місце працевлаштування суду не надав. Має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно (а.п. 197). Одружений, на утриманні нікого не має. На обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога ОСОБА_3 не перебуває (а.п. 193, 199).
Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України відсутні.
Суд звертає увагу на відсутність щирого каяття у обвинуваченого.
Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.
Обвинувачений упродовж чотирьох років не спромігся хоча б частково відшкодувати спричинену потерпілій шкоду. Обвинувачений лише декларував свої наміри сплатити кошти потерпілій за лікування, однак жодних доказів реальності своїх намірів не надав.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України відсутні.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді позбавлення волі.
Вирішуючи питання про додаткове покарання, суд враховує наступне.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 вчинив необережний, тяжкий злочин наслідком якого є спричинення потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, під час його вчинення у стані алкогольного сп`яніння не перебував, суд вважає необхідним застосовувати до обвинуваченого додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом.
Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.
Разом з тим, зваживши на обставини, що обвинувачений вчинив необережний злочин, під час його здійснення у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння не перебував, після зіткнення місце ДТП не покидав, позицію потерпілої, яка не наполягала на застосування до обвинуваченого покарання у виді реального позбавлення волі, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, тому вважає можливим застосувати щодо нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України.
Приходячи до такого висновку, суд враховує поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яке охоплює повноваження суду (його права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Вирішення цивільного позову

Потерпілою ОСОБА_6 в кримінальному провадженні заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 та Акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» (далі по тексту АТ «СГ «ТАС»), згідно якого вона просить суд стягнути з ОСОБА_3 200 000 грн. спричиненої моральної шкоди та з АТ «СГ «ТАС» спричинену матеріальну шкоду у сумі 23 755 грн. 21 коп.
В позовній заяві потерпіла ОСОБА_6 вказує, що нею були понесені затрати на реанімаційні дії протягом перших днів після ДТП, затрати на медикаменти та засоби гігієни по догляду за хірургічними хворими на загальну суму 17 909 грн. 21 коп. (у грудні 2017 року 5 285 грн, у січні 2018 року 2 557,49 грн, у березні 2018 року 4 078, 97 грн, у квітні 2018 року 3 255 грн, у травні 2018 року 1 398 грн, у червні 2018 року 1 128 грн, у вересні 2018 року - 206,75 грн.), що підтверджується чеками з аптек, медичних закладів та установ; затрати на послуги медичної сестри в постлікарняний період на суму 2 000 грн; затрати на внесок за стаціонарне травматологічне відділення в сумі 200 грн; затрати на травматологічне санаторно - курортне лікування у Хмельнику, яке прописано у індивідуальній програмі реабілітації інваліда комісією лікарів на загальну суму 2 646 грн.; затрати на консультацію адвоката та складання позовної заяви 1 000 грн. Загальна сума майнової шкоди з моменту ДТП 07.12.2017 становить 23 755 грн 21 коп. Вказані гроші кошти просить стягнути з АТ «Страхова група «ТАС». Також просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 спричинену моральну шкоду. Моральна шкода - це перенесення нею душевних страждань у зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями та тривалим лікуванням. Моральні страждання були більш гострими у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 ніяк не допомагав їй ані під час перебування в реанімації, коли вона боролася за своє життя, ані в лікарні. Він навіть не поцікавився станом її здоров`я, не надав їй матеріальної допомоги. Заявлену нею суму 200 000 грн. не вважає великою по відношенню до того, що їй довелось пережити через неправомірні дії обвинуваченого, оскільки вона після травми протягом року була особою з інвалідністю III групи, кульгає, її обличчя знівечено, а саме на обличчі наявні провалля кісток, чим знівечено її зовнішній облік та заважає повноцінному життю, оскільки будь-які пересування потребують для неї величезних затрат сили духу, енергії та знеболювального. Біль у кістках та тазовій частині тіла заважають спокійно спати, надають відчуття постійного пронизливого болю. Вона постійно знаходиться в стані стресу, вимушена постійно приймати заспокійливі ліки та знебольвальне. Обвинувачений не вибачився за скоєне ним, не запропонував ні матеріальної, ні моральної допомоги, що внесло в її життя суттєвий дискомфорт. До травми суттєвим джерелом її доходу був город і сад, з якого вона привозила фрукти та овочі, робила заготовки на зиму, що давало можливість родині вижити в складних економічних умовах. Через наявний постійний біль вона більше не може працювати на городі і вирощувати продукти. Вона знаходиться в постійному страху за благополуччя та виживання своєї родини та самої себе. Все це суттєво впливає на її моральний стан, викликає відчуття безпорадності та відчуття себе як тягаря для оточуючих. Спричинену моральну шкоду оцінює в 200 000,00 грн.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 позовні вимоги підтримала.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог у частині стягнення моральної шкоди заперечував, вважав позовні вимоги про відшкодування спричиненої моральної шкоди завищеними.
Представник цивільного відповідача АТ «СГ «ТАС» надав суду відзив на цивільний позов, згідно якого просив суд в задоволенні позову до АТ «СГ «ТАС» відмовити у повному обсязі. У відзиві вказав, що для отримання відшкодування, Позивачу необхідно було звернутися до АТ «СГ «ТАС`із заявою про страхове відшкодування. Позивачка по справі не подавала до АТ «СГ «ТАС» заяву про проведення страхового відшкодування. Крім того, винуватець ДТП не повідомляв АТ «СГ «ТАС» про настання страхового випадку.
Представник АТ «СГ «ТАС» за дорученням ОСОБА_7 у судовому засіданні вказала, що вона заперечує проти заявлених позовних вимог. Але у випадку визнання їх страхувальника винним, страхова компанія нестиме за нього відповідальність. Так стосовно відшкодування коштів на лікування за мінусом 8 959 грн., а це нечитабельні чеки, витрати на пальне та препарати не призначені лікарем. Також згодні на відшкодування плати за встановлення потерпілий ІІІ групи інвалідності у розмірі 44 400 грн. Що стосується моральної шкоди, то це 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
При вирішенні цивільного позову суд враховує наступні вимоги діючого законодавства.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Ч. 1 ст. 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної особи, яка за законом несе відповідальність за шкоду, завдану їхніми діями.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.
Згідно статті 999 Цивільного кодексу України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Згідно статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого (стаття 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Згідно пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
За приписами статті 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Отже, обов`язок винної особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, стосовно повного відшкодування завданої нею майнової шкоди виникає у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) потерпілій особі для такого відшкодування.
Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
П. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику застосування судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», зазначає, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Відповідно до ст. 128 КПК України, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки - автомобіля марки «VOLKSWAGEN CADDY» реєстраційний номер НОМЕР_2 на час вчинення ДТП була застрахована у АТ «СГ «ТАС» (поліс № АК/4003901).
Дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, яким керував обвинувачений, є страховим випадком.
Розглянувши вимоги цивільного позову, суд вважає, що останні слід задовольнити частково, враховуючи наступне.

І. Щодо позовних вимог ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження, у зв`язку з чим понесла витрати на лікування. Майнову шкоду в сумі 23 755 грн 21 коп. потерпіла просить суд стягнути з АТ «СГ «ТАС».
У позовній заяві потерпіла ОСОБА_6 вказує, що на медикаменти та засоби гігієни нею було витрачено 17 909 грн. 21 коп.
Однак, при перерахунку наданих копій фіскальних чеків, товарних чеків, квитанцій судом встановлено суму 17 275 грн. 45 коп., суд звертає увагу на ту обставину, що деякі фіскальні чеки та товарні чеки повторюються, дублюються та є не читабельними.
Також, суд звертає увагу на ту обставину, що потерплою у вказану суму включені вимоги про відшкодування витрат на придбання паливно-мастильних матеріалів, оплату послуг паркування, витрати на придбання препаратів не призначених лікарем. Суду не надано доказів, про те, що окремі препарати були призначені лікарем саме у зв`язку з лікуванням в наслідок травмуванням під час ДТП, яка мала місце 07.12.2017, а також того, що деякі ліки є замінниками.
Суд вважає доведеними наявними та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема, фіскальними чеками, товарними чеками, квитанцією, витрати на лікування і вказана сума становить 10 063 грн. 82 коп. Зазначена сума підлягає стягненню з АТ «СГ «ТАС».
Що стосується витрат за надання послуг медичної сестри в постлікарняний період в сумі 2 000 грн; затрат на внесок за стаціонарне травматологічне відділення в сумі 200 грн. та затрат на консультацію адвоката і складення позовної заяви в сумі 1 000 грн., то вказані вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з ненаданням доказів понесення потерпілою саме вказаних витрати (відсутність фіскальних чеків, квитанцій тощо).
Тому в цій частині позову про відшкодування матеріальної шкоди, суд відмовляє.
Щодо пояснень представника АТ «СГ «ТАС» про згодну на відшкодування плати за встановлення потерпілий ІІІ групи інвалідності у розмірі 44 400 грн. та моральної шкоди.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи те, що позивачка не просить стягнути з АТ «СГ «ТАС» плату за встановлення їй ІІІ групи інвалідності у розмірі 44 400 грн. та моральної шкоди, суд не вправі вийти за межі заявленого.
З приводу відзиву АТ «СГ «ТАС» на цивільний позов, суд вважає за необхідне вказати на наступне. Звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування є позасудовою процедурою здійснення такого страхового відшкодування, яка не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к).

ІІ. Щодо позовних вимог ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, п. 9 зазначеної Постанови - розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд вважає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, потерпілій ОСОБА_6 було спричинено моральну шкоду, що виразилась в фізичному болю, душевних стражданнях, вимушених змінах в її житті внаслідок ушкодження здоров`я, необхідності проходження курсу лікування.
Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди потерпілій, суд враховує, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілій спричинено моральну шкоду, так як мало місце ушкодження її здоров`я, що потягло за собою лікування, було змінено звичний уклад її життя, внаслідок чого вона переносила певні моральні страждання. Так, суд вважає обґрунтованими доводи потерплої про відчуття фізичного болю та стан стресу, оскільки такі явища є природними наслідками дорожньо-транспортної пригоди і зазвичай самі по собі викликають певні моральні страждання. Тому, з урахуванням обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких потерпіла зазнала, характеру немайнових втрат, ступеня тяжкості змін в життєвих стосунках та звичному життєвому укладі, пов`язаних з обмеженням у пересуванні та з необхідністю витрачати час на лікування, з врахуванням принципів розумності та справедливості, суд вважає, що підлягає відшкодуванню на користь потерпілої ОСОБА_6 моральна шкода в розмірі 80 000 грн.
При вирішенні цивільного позову в даній частині суд приймає до уваги положення Декларації основних принципів правосуддя для жертв злочинів і зловживання владою (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 29 листопада 1985 року) щодо необхідності дотримання балансу між правами підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, з одного боку, та інтересами жертви,- з іншого.

Вирішення питання про запобіжний захід

Стосовно ОСОБА_3 , у даному кримінальному провадженні, запобіжний захід не застосовувався.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Вирішення питання про долю речових доказів та арештованого майна

Суд вирішує долю речових доказів відповідно до положень ст. 100 КПК України

Речовий доказ:
- автомобіль марки «VOLKSWAGEN CADDY» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано на зберігання ОСОБА_3 - залишити останньому.
Відповідно до ч. 3 ст. 174 КПК України, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суд вирішує питання щодо арештованого майна.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровська від 15.12.2017 на автомобіль марки «VOLKSWAGEN CADDY» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 - скасувати.

Вирішення питання про процесуальні витрати

Суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експертів при проведенні судових експертизи, згідно довідок, в загальній сумі 8 294 грн. 00 коп., оскільки відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 2 ст. 286 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.
На підставі п 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період випробувального терміну періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не застосовувався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 у відшкодування моральної шкоди 80 000 (вісімдесят тис.) грн.
Стягнути з Акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» на користь ОСОБА_6 у відшкодування матеріальної шкоди 10 063 (десять тис. шістдесят три) грн. 82 коп.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Речовий доказ:
- автомобіль марки «VOLKSWAGEN CADDY» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано на зберігання ОСОБА_3 - залишити останньому.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровська від 15.12.2017 на автомобіль марки «VOLKSWAGEN CADDY» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 - скасувати.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави у відшкодування процесуальних витрат на залучення експертів 8 294 (вісім тис. двісті дев`яносто чотири) грн. 00 коп.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Сторони кримінального провадження можуть отримати копію вироку у суді.

Суддя: ОСОБА_1