Провадження № 11-сс/4823/16/22 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2022 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 15 грудня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_9 та застосовано до громадянина Російської Федерації ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації, на строк до 09.30 год. 15 лютого 2022 року включно. Слідчий суддя вказав, що ОСОБА_8 був затриманий у порядку ст.ст. 208, 582 КПК України, та на підставі постанови Хімкинського міського суду Московської області РФ від 16.07.2020, яким останньому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого пунктом «в» ч. 2 ст.229.1 КК РФ. На даний час екстрадиційна перевірка щодо ОСОБА_8 . Чернігівською обласною прокуратурою не закінчена, в обвинуваченого відсутні міцні соціальні зв`язки на території України, а тому належна процесуальна поведінка особи, розшукуваної за вчинення злочину за межами України не може бути забезпечена застосуванням менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 22 години до 06 години ранку до вирішення питання про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації. Апелянт послався на необґрунтоване застосування до його підзахисного запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою. Зазначив, що ОСОБА_8 раніше не судимий ні в Російській Федерації, ні в Україні. Останні три роки проживає на території України, 08.08.2018 уклав шлюб з громадянкою України ОСОБА_11 , на його утриманні перебуває неповнолітня дитина, а також він надає матеріальну підтримку своїй тещі, яка тяжко хворіє. Крім того, ОСОБА_8 з 01.06.2021 працює перекладачем у ТОВ «Давід Геворгіан». Наведене свідчить про наявність в обвинуваченого міцних соціальних зв`язків в Україні. Також, ОСОБА_12 має ряд хронічних захворювань, які підтверджуються наданими письмовими доказами. Проте, наведені обставини місцевий суд не взяв до уваги. Крім того, апелянт вказує на відсутність доказів того, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належне виконання останнім процесуальних обов`язків. Також зазначив, що клопотання прокурора не містить жодних доказів на підтвердження ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді; захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; думку прокурора, котрий вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Пунктом 9 ч.1 ст.541 КПК України визначено, що екстрадиційний арешт це застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою з метою забезпечення її видачі (екстрадиції).

Згідно з положеннями ч.7 ст.584 КПК України, за результатами розгляду клопотання та за наявності певних для цього підстав може постановити одне із наступних рішень: 1) застосування екстрадиційного арешту; 2) затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію) та застосування екстрадиційного арешту; 3) затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію), відмови особи від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності та застосування екстрадиційного арешту; 4) застосування екстрадиційного арешту та відмову у затвердженні згоди особи на її видачу (екстрадицію); 5) відмову в застосуванні екстрадиційного арешту, якщо для його обрання немає підстав.

Приписи ч.ч.10-11 ст.584 КПК України встановлюють, що екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців. У межах цього строку слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.

Зі змісту доданих до клопотання прокурора матеріалів убачається, що слідчим відділом лінійного управління Міністерства внутрішніх справ РФ в аеропорті «Шереметьєво» здійснюється досудове розслідування у кримінальній справі № 5000060 за обвинуваченням ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочину, передбаченого пунктом «в» ч. 2 ст. 229.1 КК Російської Федерації.

Стосовно ОСОБА_8 21.03.2018 слідчим слідчого відділу лінійного управління МВС РФ в аеропорті «Шереметьєво» ОСОБА_13 винесено постанову про притягнення його в якості обвинуваченого за вчинення зазначеного злочину. Проте, пред`явити обвинувачення особисто ОСОБА_8 не виявилося можливим, у зв`язку з чим його 14.07.2020 року оголошено у міжнародний розшук.

Постановою Хімкинського міського суду Московської області РФ від 16.07.2020 обвинуваченому ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (а.с.п.14-15).

Згідно з протоколом затримання особи від 08.11.2021, працівниками відділу кримінальної поліції Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області розшукуваного ОСОБА_8 було затримано в порядку ст.ст.208, 582 КПК України 08.11.2021 року, о 09 годині 30 хвилин (а.с.п.82-83).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.10.2021 до ОСОБА_8 застосовано тимчасовий арешт на 40 діб, а саме до 09 год. 30 хв. 17 грудня 2021 року, до отримання запиту про його видачу від компетентних органів Російської Федерації (а.с.п.84-87).

До Офісу Генерального прокурора надійшов запит компетентних органів Російської Федерації про видачу ОСОБА_8 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого йому злочину (а.с.п.6-7).

Інкриміноване ОСОБА_8 діяння за законодавством України відповідає кримінальному правопорушенню, передбаченому ч.1 ст.305 КК України, яке відноситься до категорії тяжких. Строки притягнення до кримінальної відповідальності не закінчилися.

Офісом Генерального прокурора доручено Чернігівській обласній прокуратурі проведення екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_8 , в порядку ст.587 КПК України.

Частина 2 ст.1 КПК України передбачає, що кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Так, згідно ч. 2 ст. 56 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах (далі Конвенції), ратифікованої Україною 10.11.1994, видача для притягнення до кримінальної відповідальності провадиться за такі діяння, які за законами запитуючої і запитуваної Договірних Сторін є карними і за здійснення яких передбачається покарання у виді позбавлення волі на термін не менше одного року або більш тяжке покарання.

Згідно із ст.60 Конвенції, Договірні Сторони зобов`язуються відповідно до умов, передбаченими цією Конвенцією, за вимогою видавати один одному осіб, що знаходяться на їх території, для притягнення до кримінальної відповідальності або для приведення вироку у виконання. Після одержання вимоги запитувана Договірна Сторона негайно вживає заходи до взяття під варту особи, видача якої вимагається, за винятком тих випадків, коли видача не може бути здійснена.

При цьому, ч.10 ст.584 КПК України передбачає, що екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

В свою чергу, рішення щодо видачі особи (екстрадиції) приймається на підставі проведення екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі особи, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.587 КПК України, проводиться центральним органом України або за його дорученням чи зверненням відповідною регіональною прокуратурою.

Окрім того, тимчасовий арешт або запобіжний захід припиняться, серед іншого, згідно п.2 ч.1 ст.586 КПК України, в разі, якщо під час екстрадиційної перевірки встановлено обставини, за наявності яких видача особи (екстрадиція) не здійснюється.

На теперішній час, відповідно до наявної в матеріалах справи інформації, екстрадиційна перевірка стосовно ОСОБА_8 триває та здійснюється Чернігівською обласною прокуратурою, тобто станом на сьогодні немає остаточного рішення про відмову у видачі, а також не встановлені обставини, за яких видача не здійснюється.

При цьому, аналізуючи матеріали провадження, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді та зазначає, що, з огляду на обставини інкримінованого ОСОБА_8 злочину, перебування в міжнародному розшуку за вчинення злочину в іноземній державі, відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків на території України, так як з дружиною він не проживає, дітей не має, постійне місце проживання на території України у нього відсутнє, строк дії договору про оренду житла за останнім фактичним місцем проживання закінчився, за поясненнями ОСОБА_8 у суді першої інстанції, територію Російської Федерації він покинув саме з метою уникнення кримінального покарання у вигляді реального позбавлення волі, а тому продовжують існувати ризик того, що він може переховуватись від компетентних органів України з метою уникнення видачі до РФ для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення вищезазначеного злочину.

Враховуючи вищевикладені обставини та характеристику особи ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що інший запобіжний захід, тобто більш м`який, ніж екстрадиційний арешт, не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку до закінчення екстрадиційної перевірки, у зв`язку із чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ч.3 ст.407, ст.422, ст.584 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 грудня 2021 року про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4