Справа № 136/1278/20
провадження №1-кп/136/72/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2021 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Липовець обвинувальний акт та Угоду про визнання винуватості від 14.12.2021, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 23.07.2020,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта професійно-технічна, перебуває у цивільному шлюбі, не працює, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення

прокурора ОСОБА_4 ,

з боку захисту

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , маючи умисел на незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту, достовірно знаючи, що канабіс та макова солома є наркотичними засобами, обіг якого заборонено, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, пов`язаних з порушенням правил обігу наркотичних засобів, в порушення Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995, діючи умисно, у невстановлений органом досудового розслідування час та місці, незаконно придбав наркотичний засіб канабіс, масою (у перерахунку на висушену речовину) 113,42 г та макову солому, масою (у перерахунку на висушену речовину) 385, 29 г, які у подальшому незаконно зберігав без мети збуту для особистого вживання у строк до 06.08.2020 у житловому будинку, який розташований в АДРЕСА_1 , в якому фактично проживає без реєстрації та власником якого являється його покійна баба ОСОБА_6 .

Такі умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Крім того, ОСОБА_3 , на початку квітня поточного року, точної дати органом досудового розслідування не встановлено, маючи умисел на незаконний посів та незаконне вирощування конопель для власних потреб без мети збуту, будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення передбачене, статтею 309 КК України, в порушення вимог Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 589 від 03.06.2009, не маючи відповідної ліцензії, на земельній ділянці, що розташована в АДРЕСА_1 , власником якої є його покійна баба ОСОБА_6 , умисно посіяв 445 рослин роду Коноплі (Cannabis) та у строк до 06.08.2020 і здійснював догляд зазначених рослин конопель шляхом їх прополювання та рихлення ґрунту від бур`янів.

Такі умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 310 КК України, як незаконний посів та незаконне вирощування конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин, за кваліфікуючою ознакою - незаконний посів та незаконне вирощування конопель особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 цього Кодексу.

У судовому засіданні прокурором надано суду Угоду про визнання винуватості від 14.12.2021 укладену між начальником Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю його захисника - адвоката ОСОБА_5 .

Згідно умов даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, ОСОБА_3 , у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даних кримінальних правопорушень. Також сторони узгодили покарання, яке повинен понести за вчинені кримінальні правопорушення ОСОБА_3 , а саме: за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 6 (шести) місяців арешту; за ч. 2 ст. 310 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Згідно ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Також між сторонами узгоджено можливість звільнення ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, згідно ст. 76 КК України. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому в присутності його захисника.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Таким чином, приймаючи до уваги об`єктивно встановлені обставини, суд вважає, що діяння у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , мали місце, а саме: незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, а отже його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України та незаконний посів та незаконне вирощування конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин, за кваліфікуючою ознакою - незаконний посів та незаконне вирощування конопель особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 цього Кодексу, дії кваліфіковані за ч.2 ст.310 КК України.

Судом також враховано, що ОСОБА_3 за місцем проживання порушень громадського порядку не допускає, перебуває у цивільному шлюбі, на обліку в лікаря психіатра та наркологічному кабінеті не перебуває.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.

Переконавшись, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність усіх правових підстав для затвердження укладеної між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами цієї угоди виду та міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про долю речових доказів та процесуальних витрат суд вирішує відповідно до ст.ст. 100, 124 КПК України.

У ході досудового розслідування заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.12, 65-67, 70, 75, 76, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, ст. 314, 368, 370, 374, 376, 394, 468, 469, 472-476 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 14.12.2021 між начальником Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю його захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000012 від 23.07.2020.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 14.12.2021 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 6 (шести) місяців арешту; за ч. 2 ст. 310 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 ч.1 п.п. 1, 2 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки на протязі іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: наркотичний засіб - канабіс, загальною масою (у перерахунку на висушену речовину) - 113,42 г, макову солому, масою (у перерахунку на висушену речовину) - 358,29 г, 445 рослин коноплі - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 3269,00 грн.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1