Справа № 450/1950/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/763/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2022 рокуколегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 червня 2021 року,
з участю прокурора ОСОБА_7 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,-

встановила:
цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.2 ст. 286 КК України до чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки та покладено на останнього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк постановлено рахувати з моменту проголошення вироку суду.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 100 000,00 грн. відшкодування завданої моральної шкоди та 8 650,41 грн. відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Вирішено питання з процесуальними витратами, заходами забезпечення кримінального провадження і речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 29 квітня 2020 року, близько 12:10 год., керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21013», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним поблизу будинку №85 по вул. Глинській у м. Пустомити, Львівської області, в напрямку до с. Оброшине, Пустомитівського району, Львівської області, порушив вимоги пунктів 1.5; 2.3 (б,д); 12.3; 13.1 Правил дорожнього руху України, які виразились в тому, що він під час руху не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, під час вибору швидкості руху не врахував дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати та безпечно керувати рухом транспортного засобу, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з попутнім велосипедом, яким керував ОСОБА_9 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді масивного синця на лівій стопі з переходом на гомілково-стопний суглоб, забою головного мозку, зламу склепіння черепа з поширенням на основу та зміщенням інтракраніально справа, які згідно висновку судово-медичної експертизи, відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 покликається на те, що вирок в частині вирішення цивільного позову прийнятий без дослідження усіх обставин справи.

Зазначає, що його цивільно-правова відповідальність була застрахована в ТДВ «Кредо», відповідно до поліса №АО/1850641, а тому вважає, що саме страхова компанія повинна відшкодовувати завдані збитки.

Наголошує, що в матеріалах справи відсутня відмова страхової компанії у виплаті страхового відшкодування, також відсутні і відомості про те, що страхове відшкодування перевищує встановлений законом ліміт.

На думку апелянта у суду першої інстанції не було підстав для задоволення цивільного позову.

Просить змінити вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 червня 2021 року та відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення із нього на користь ОСОБА_9 моральної та матеріальної шкоди в сумі 108 650,41 грн.

На апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 представник потерпілого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 подала заперечення та просить залишити таку без задоволення, а вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 червня 2021 року без зміни, оскільки вважає, що судом першої інстанції з врахуванням характеру, обсягу та глибину завданих позивачу фізичних та моральних страждань, пов`язаних із отриманими тяжкими тілесними ушкодженнями, порушенням звичайного ритму життя, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вірно визначено розмір матеріальної, моральної шкоди та процесуальних витрат пов`язаних з наданням правової допомоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та виступ його захисника адвоката ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, пояснення потерпілого ОСОБА_9 та виступ його представника адвоката ОСОБА_8 про її заперечення та залишення вироку суду без зміни, думку прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просить скасувати вирок в частині вирішення цивільного позову, а провадження в цій частині направити на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства в суд першої інстанції, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданих злочином збитків або усунення заподіяної шкоди.

Якщо в кримінальному провадженні був заявлений цивільний позов, то у такому випадку він є обов`язковим предметом судового розгляду.

Так, згідно ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «ВАЗ-21013», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_6 була застрахована у ТДВ СК «Кредо».
Наявність відповідних правовідносин підтверджується копією полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/1850641 (т.1, а.с. 79).
Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 жовтня 2020 року (т.1, а.с.86, 87) за клопотанням захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_10 до участі у розгляді кримінального провадження в межах цивільного позову ОСОБА_9 до ОСОБА_6 , було залучено ТДВ СК «Кредо» як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_6 .
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 липня 2020 року у справі №276/752/16-ц, зазначено, що Верховний суд враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19), у якій зазначено, що у системному зв`язку зі статтею 36 вимоги підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Відтак, покликання сторони захисту про те, що саме страхова компанія повинна відшкодовувати завдані збитки, на переконання колегії суддів, з врахуванням вищенаведеного, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки у даному випадку потерпілий ОСОБА_9 на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами і пред`явив цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 , чим здійснив відповідне волевиявлення. Страховик ТДВ СК «Кредо» не є співвідповідачем, а залучений як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_6 , до якої позовні вимоги не пред`являються.
Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду по суті вирішення спору про обґрунтованість позовних вимог зроблені за належного суб`єктного складу учасників та не вбачає законних підстав для покладення на страховика (ТДВ СК «Кредо») відповідальності по відшкодуванню шкоди, заподіяної потерпілому ОСОБА_9 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 29 квітня 2020 року.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно п.п.22.1. ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
При цьому, відповідно до п.33.1.4 ч.33.1 ст.33 вищезазначеного закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, наведені вимоги ОСОБА_6 не виконав, та як вірно зазначено у оскаржуваному вироку, не надав суду належних доказів про те, що він повідомив страхову компанію у визначені строк та спосіб про ДТП, та що така визнана страховим випадком, з чим погоджується і колегія суддів.
Відтак, оцінюючи правильність вирішення судом цивільного позову про стягнення із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 100 000,00 грн. відшкодування завданої моральної шкоди та 8 650,41 грн. відшкодування завданої матеріальної шкоди, колегія суддів приходить до висновку, що місцевим судом, у відповідності до вимог законодавства, вірно встановлено коло відповідачів та вважає законним і належним чином обґрунтованим у вироку суду визначення сум відшкодування моральної та матеріальної шкоди і приходить до висновку, що такі є виправданими.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 червня 2021 року відносно ОСОБА_6 без зміни.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4