Справа № 635/3190/21
Провадження по справі №1-кп/635/924/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2021 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
представника потерпілих ОСОБА_5 ,
представника цивільного відповідача ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
секретар судового засідання ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб. В обґрунтування клопотання зазначив, що враховуючи обставини злочину, наслідки, що наступили, дані щодо особи обвинуваченого, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, є достатні підстави вважати, що останній при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в подальшому може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, ОСОБА_3 може незаконно впливати на свідків, потерпілих, оскільки обвинуваченому під час досудового розслідування в рамках чинного законодавства вручено копії відповідних процесуальних документів, а також ознайомлено з матеріалами слідства, серед яких є протоколи допиту потерпілої, свідків, тому імовірна можливість, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний зможе впливати на вказаних учасників кримінального провадження, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Окрім того, встановлено, що з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_3 після ДТП вирішив змінити наслідки події, а саме встановлено, що ОСОБА_9 , була пристебнута паском безпеки та перебувала на передньому пасажирському місці, проте ОСОБА_3 розстебнув пасок, дістав її з переднього пасажирського місця, перемістив тіло загиблої та розмістив його поруч з транспортним засобом, тим самим імітуючи, що остання випала із салону під час перевертання автомобіля. Вказана поведінка доводить факт, що останній намагався спотворити наслідки злочину, тим самим перешкоджував кримінальному іншим чином,що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.4 ч.1ст. 177 КПК України. Крім того, ОСОБА_3 раніше притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху України, серед яких вже наявні ДТП. Така поведінка ОСОБА_3 не виключає того, що в разі перебування на свободі, останній може скоїти і інше правопорушення, у тому числі пов`язане з безпекою дорожнього руху, що свідчить про ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вказані ризики мають місце і по теперішній час і жодним чином не зменшились. Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за який у разі визнання його винним судом, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочину, перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння під час вчинення злочину, відсутність на даний час будь-якої компенсації потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, з метою забезпечення кримінального провадження та запобігання спробам особи переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення, є необхідність для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 , у судовому засіданні заперечували проти продовження строку тримання під вартою, просили змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.
Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, представника потерпілих та потерпілу, приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , виходячи з наступного.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2021 року відносно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 травня 2021 року відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжений ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 липня 2021 року.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 спливає 02 вересня 2021 року.
Відповідно до ст.331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.
При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу суд повинен враховувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого ця особа обвинувачується, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від суду чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Так, вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, тобто порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 8 років, враховує характер та конкретні обставини вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому кримінального правопорушення, вчиненого в стані алкогольного сп`яніння, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим інкримінованого злочину, відсутність на даний час будь-якої компенсації потерпілим.
При цьому, надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд враховує, що саме внаслідок суспільної небезпечності дій обвинуваченого, яка виразилась у грубому порушенні правил безпеки дорожнього руху, у сукупності із тяжкістю покарання та даними про його особу є об`єктивні підстави вважати, що він може переховуватися від суду, в тому числі з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому кримінальному правопорушенню.
Отже, суд погоджується з доводами прокурора, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КК України продовжує існувати.
Суд також погоджується із доводами прокурора щодо продовження існування у обвинуваченого ОСОБА_3 ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки свідки по даному кримінальному провадженню не допитані.
Також, враховуючи особу обвинуваченого, який раніше притягався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, зокрема, керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а саме: постановою Червонозаводського районного суду від 21 квітня 2017 року за ст. 130 ч.2 КУпАП, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки та постановою Київського районного суду м. Харкова від 20 липня 2018 року за ст. 130 ч.1 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, з огляду на те,що останній обвинувачується злочину,вчиненому в стані алкогольного сп`яніння, суд приходить до висновку, що вказані обставини об`єктивно свідчать про його схильність до вчинення правопорушень та наявність ризику вчинення ним інших правопорушень, в тому числі пов`язаних з безпекою дорожнього руху, тобто продовжує існувати ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей, а тому суд не може погодитись з доводами обвинуваченого щодо дієвості інших запобіжних заходів ніж тримання під вартою.
В судовому засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинувачених під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Доводи, на які посилається обвинувачений, самі по собі не можуть бути запорукою належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 та не зменшують ризик можливості переховування обвинуваченого від суду, впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, тяжкість покарання, суспільну небезпечність кримінального правопорушення, які інкримінуються обвинуваченому, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, його репутацію, ризик продовження або повторення протиправної поведінки, суд вважає, що ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, не зменшилися та виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.
Існування ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст. 1777 КПК України стороною обвинувачення не доведено.
Отже, запобіжний захід у вигляді триманні під вартою на даній стадії процесу в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.
Застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого є недостатнім, щоб забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.
Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого, на думку суду, відповідає охороні прав і інтересів суспільства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 197, 199, 331 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, продовжити на шістдесят днів - до 29 жовтня 2021 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а обвинуваченим - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Суддя ОСОБА_1