Житомирський апеляційний суд
Справа №294/1299/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Чуднівського районного суду Житомирської області від 14 серпня 2021 року,

в с т а н о в и в:
Зазначеною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого Відділення поліції №5 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід - тримання під вартою на строк 60 днів.
Строк тримання під вартою обраховано з моменту затримання підозрюваного ОСОБА_9 - з 05 год. 00 хв. 13 серпня 2021 року.
Визначено ОСОБА_9 розмір альтернативного запобіжного заходу у виді застави при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою - 190320 грн. У разі внесення застави покладено на ОСОБА_9 обов`язки, передбачені п.п.1-4 ч.5 ст.194 КПК України: 1) прибувати за кожним викликом до органу досудового розслідування та суду; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 4)утримуватися від спілкування з особами, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні №0000137.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 19 год вечора до 07 год ранку наступного дня або ж інший запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою. В іншому разі, визначити підозрюваному ОСОБА_9 розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі - 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
При цьому, зазначає, що в оскаржуваній ухвалі відсутні посилання на будь-які докази, якими обґрунтовуються встановлені процесуальні ризики, більш того, такі висновки слідчого судді суперечать матеріалам та обставинам даного кримінального провадження. Так, посилання суду на те що підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду є безпідставним та не підтверджено жодними доказами, підозрюваний під час розгляду клопотання не одноразово вказував, що не збирається переховуватись та буде з`являтися на першу вимогу до суду та слідства, при цьому, останній постійно з`являвся на всі виклики як слідчого так і прокурора та суду, не порушивши жодного разу ці умови. Посилання суду щодо того, що підозрюваний може знищити, сховати... будь-яку з речей, документів, інших доказів, також нічим не підтверджено, зазначене спростовується самими ж наданими стороною обвинувачення матеріалами до клопотання про обрання запобіжного заходу на даний час слідством проведено обшуки за місцем проживання підозрюваного, отже підозрюваний не зможе нічого ховати. Суд не врахував, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки - одружений, має малолітню дитину, постійне місце проживання, раніше не судимий, має постійне місце роботи. Вважає, що всі ці обставини вказують на те що суд застосував безпідставно такий суворий запобіжний захід як тримання під вартою, не врахувавши клопотання сторони захисту про обрання підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, зокрема - особистого зобов`язання або іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням піл вартою.
Слідчий суддя визначивши заставу у розмірі 80 розмірів мінімальної заробітної плати, не навів в своїй ухвалі жодної підстави, яку він вважає виключною, та яка давала можливість слідчому судді визначити такий розмір застави, чим знехтував вимоги ч.4 ст.182 КПК України відповідно до яких, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, разом з цим, в матеріалах справи відсутні жодні докази того, що існують обставини, які є виключними підставами для визначення слідчим суддею застави саме в розмірі 190320 грн.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_9 в підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення прокурора щодо задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при застосуванні щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.
Як вбачається з матеріалів провадження, в провадженні СВ ВП №5 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №70000137 від 13.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Згідно змісту клопотання слідчого, 13.08.2021 близько 01 години 30 хвилин раніше судимий за злочини проти власності ОСОБА_12 , перебуваючи по вул. Житомирська в м. Чуднів Житомирського району Житомирської області в ході розмови із ОСОБА_9 , який притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності вирішили спільно вчинити крадіжку майна, та таким чином вступили у попередню змову між собою, направлену на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло.
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_12 та ОСОБА_9 близько 03 години 00 хвилин 13.08.2021, діючи в межах спільної злочинної змови, направленої на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, прийшли до території домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 .
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_12 спільно з ОСОБА_9 користуючись відсутністю навколо сторонніх осіб та переконавшись у непомітності своїх дій, через паркан проникли на територію вказаного домоволодіння, де за допомогою заздалегідь заготовленої та принесеної із собою металевої викрутки віджали металопластикове вікно житлового будинку за вищевказаною адресою та таким чином проникли всередину будинку. Перебуваючи у житловому будинку, що адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 діючи в межах досягнутої злочинної змови, відшукали та в подальшому спільно повторно таємно викрали майно належне ОСОБА_13 , а саме: грошові кошти в сумі 10000 грн., золоті ювелірні вироби на суму 35000 гри. та біжутерні прикраси на суму 2000 грн.
У подальшому ОСОБА_12 спільно з ОСОБА_9 , утримуючи при собі викрадене майно, залишили місце вчинення злочину та розпорядилися ним на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 47000 грн.
13.08.2021 відомості по даному факту внесено до ЄРДР за №0000137, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
13.08.2021 ОСОБА_9 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, в порядку ст.208 КПК України.
13.08.2021 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3, ст.185 КК України.
При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_9 можливо причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Наявні у провадженні докази, на думку апеляційного суду, вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого йому кримінального правопорушення, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_9 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.
Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного ОСОБА_9 дійшов правильного висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що стороною обвинувачення у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
Як вбачається з матеріалів провадження, інкриміноване ОСОБА_9 кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, згідно з положеннями ст.12 КК України є тяжким правопорушенням, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.
Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, тому колегія суддів погоджується з тим, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Апеляційний суд не може погодитись з доводами захисника про відсутність ризиків переховування ОСОБА_9 від органів досудового розслідування та суду, з огляду на те, що останній хоча й вважається раніше не судимим, проте неодноразово притягується до кримінальної відповідальності, в провадженні суду першої інстанції знаходиться декілька інших кримінальних проваджень по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч2 ст.185, ч.1 ст.357, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України. Наведені вище обставини дають достатні підстави стверджувати про наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, можливість вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Є в даному випадку безпідставними доводи захисника про недоведеність ризику впливу на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні. При встановленні наявності вказаного ризику, апеляційний суд враховує, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від учасників кримінального провадження під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею, крім того, відповідно до ч.4 ст.95 КПК України суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, потерпілих та дослідження їх судом.
На переконання апеляційного суду, докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками, конкретними обставинами провадження та з урахуванням особи підозрюваного, який постійного та офіційного заробітку не має, одружений, має негативні характеристики за місцем проживання, виключає можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.
Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_9 має міцні соціальні зв`язки, малолітню дитину на утриманні, постійне місце проживання, з урахуванням фактичних обставин, характеру, тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення та встановлених ст.177 КПК України ризиків, недостатньо для доведення як відсутності ризиків, так і того, що останній виконуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки за умови застосування більш м`якого запобіжного заходу.
При цьому апеляційний суд приймає до уваги, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі Амбрушкевич проти Польщі).
Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи слідчого про доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також доводи підозрюваного та його захисника щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про застосування даного запобіжного заходу та дійшов правильного висновку про обрання підозрюваному ОСОБА_9 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням в порядку ч.3 ст.183 КПК України відповідної застави.
При цьому, за встановлених обставин, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_9 , даних про особу останнього, а також встановленими ризиками, передбаченими ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає, що визначений судом першої інстанції розмір застави відповідає принципам достатності та виваженості і буде гарантувати виконання обвинуваченим покладених обов`язків.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, в тому числі й порушень положень ст.5 Конвенції, констатованих Європейським судом з прав людини у своїх рішеннях, на що посилається захисник у поданій апеляційній скарзі, апеляційним судом не встановлено.
За вказаних обставин, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.
Оскільки складання повного тексту ухвали потребує значного часу, то апеляційний суд обмежується складанням та проголошенням лише її резолютивної частини.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 - залишити без змін, а ухвалу слідчого судді Чуднівського районного суду Житомирської області від 14 серпня 2021 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід тримання під вартою на строк 60 днів, з визначенням розміру застави 190 320 грн., - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: