Справа №583/3280/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/433/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 серпня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 серпня 2021 року було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР за її заявою від 17 серпня 2020 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 383 КК України відносно ОСОБА_7 .

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором відомості до ЄРДР не внесені обґрунтовано, оскільки заява ОСОБА_6 про вчинення злочину не містить об`єктивних даних, що дійсно свідчать про наявність в діях ОСОБА_7 ознак вказаного кримінального правопорушення.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, заявник ОСОБА_6 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказану ухвалу скасувати, постановити нову, якою задовольнити вимоги поданої нею скарги. Зобов`язати прокурора Охтирської окружної прокуратури відомості за її заявою № 52-151-21 від 17 серпня 2021 року про злочин за ст. 383 КК України проти ОСОБА_7 внести в ЄРДР та розпочати досудове розслідування. Зобов`язати прокурора Охтирської окружної прокуратури витяг з ЄРДР, після внесення відомостей про злочин за ст. ст. 383 КК України відносно ОСОБА_7 , направити на її електронну пошту та поштову адресу.

Вимоги поданої апеляційної скарги ОСОБА_6 обґрунтовує тим, що відмовляючи у задоволенні її скарги, суд необґрунтовано послався на норму п. 2 підрозділу 1 розділу II Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 року за № 680/28810, якою визначено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

При цьому, судом неуважно було досліджено її заяву, яка відповідає вищезазначеним вимогам, оскільки містить короткий виклад обставин, що свідчать про вчинення 19 березня 2020 року кримінального правопорушення особою ОСОБА_7 , кваліфікуючі ознаки завідомо неправдивого повідомлення про злочин особою ОСОБА_7 проти неї ( ОСОБА_6 ), в результаті якого постраждали її законні інтереси, гарантовані Конституцією України та Конвенцією права та свободи людини.

Крім того, апелянт вказує, що при прийнятті оскаржуваної ухвали слідчий суддя помилково послався і на норму ч. 1 ст. 2 КК України, якою визначено, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, при тому, що системний аналіз статей 214, 303, 304 КПК України свідчить, що предметом судового контролю слідчого судді може бути бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення. Тобто, саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, а наявність або відсутність події кримінального правопорушення та складу злочину в діянні особи ОСОБА_7 19 березня 2020 року може бути визначено лише в ході проведення досудового розслідування, що передбачено ст. 284 КПК України. Крім того, ст.214 КПК України не передбачає проведення будь-яких перевірок повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення.

Апелянт зазначає, що у поданій нею заяві про злочин містяться всі об`єктивні дані, які свідчать про ознаки злочину, а саме - неправдиве повідомлення 19 березня 2020 року особою ОСОБА_7 , обвинуваченою у кримінальній справі 583/2171/20, в якій вона ( ОСОБА_6 ) та її чоловік ОСОБА_8 мають статус потерпілої сторони, про начебто невиконання ними (Бабичами) рішення суду, яке фактично виконано ще у 2016 році. В заяві про завідомо неправдиве повідомлення про злочин ОСОБА_7 міститься інформація про вчинення нею ( ОСОБА_6 ) злочину, якого вона насправді завідомо для ОСОБА_7 не вчиняла. Дана обставина повинна бути вивчена та досліджена в рамках кримінального провадження, після внесення відомостей за її заявою про злочин до ЄРДР.

Апелянт зазначає, що відмовляючи у задоволенні поданої нею скарги, слідчий суддя помилково посилався на ч.1 ст.94 КПК України, що стосується прийняття прокурором процесуального рішення вже в рамках кримінального провадження та не створив необхідних умов для реалізації сторонами процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, чим порушив її право на справедливий суд відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини.

В судове засідання апелянт - ОСОБА_6 , яка є належним чином повідомленою про дату і час розгляду апеляційної скарги повідомлена належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах провадження поштове повідомлення, не з`явилась. Клопотань про відкладення апеляційного розгляду від апелянта не надходило.

Прокурор подала заяву з проханням здійснити розгляд апеляційної скарги останньої у її відсутність.

Враховуючи, що явка учасників , в даному випадку , на розгляд апеляційної скарги не є обов`язковою, оскільки питання про погіршення не ставиться, тому колегія суддів вважає за можливе за таких обставин провести апеляційний розгляд без участі сторін, та без фіксування судового засідання технічними засобами, що узгоджується з вимогами ч.4 ст.405 КПК України.

А тому, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Відповідно до ч. 5 ст. 214 КПК України передбачено, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, серед іншого, і про обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Вказана частина статті повністю кореспондується із підпунктом 1 пункту 2 Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генеральної Прокуратури України від 06 квітня 2016 року № 139, де зазначено про обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.

Крім того, виходячи зі змісту ст. 214 КПК, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Враховуючи вищевикладене, право визначення попередньої правової кваліфікації при внесенні відомостей до ЄРДР належить слідчому, прокурору.

Зі змісту скарги слідує, що у поданій заяві від 17 серпня 2020 року ОСОБА_6 посилалась на вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 383 КК України, що полягає у завідомо неправдивому повідомленні про злочин, передбачений ст. 382 КК України відносно неї ( ОСОБА_6 ).

При цьому, з матеріалів даного провадження вбачається, що за результатом розгляду вказаної заяви, керівником Охтирської окружної прокуратури, з врахуванням вимог ст. 214 КПК України та ч. 1 ст. 2 КК України, була надана відповідь, що за наведеними у заяві відомостями, підстави для внесення прокурором даних до ЄРДР відсутні та роз`яснено право заявниці на оскарження такого рішення.

Пунктом 1 частини 1 ст. 303 КПК встановлено, що на досудовому провадженні може бути оскаржена, в тому числі, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Розглянувши скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора, що полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про злочин, вищезазначені вимоги закону слідчим суддею були дотримані в повному обсязі.

При цьому, слідчим суддею було вірно зазначено, що згідно чинного законодавства внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, що містять достатні об`єктивні дані, з яких можливо дізнатись про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та дійти висновку про попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення, так як на думку суду ці доводи ґрунтуються на вимогах п.п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України, а скарга ОСОБА_6 не містить достатніх об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення кримінальних правопорушень, по яким не ведеться досудове розслідування.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що само по собі повідомлення про вчинення кримінального правопорушення не має жодних правових наслідків без його належного обґрунтування та доказів на підтвердження незаконності дій зазначеної особи.

Що стосується доводів апелянта про те, що слідчий суддя помилково застосував відповідні норми кримінального процесуального закону, то колегія суддів вважає їх безпідставними та такими, що не спростовують правильність висновків, зазначених в оскаржуваній ухвалі, оскільки при її постановленні слідчий суддя керувався саме тими нормами закону, з якими пов`язано вирішення питання встановлення наявності чи відсутності бездіяльності, в даному випадку, прокурора.

Крім того, прийняття слідчим суддею рішення про відмову у задоволенні поданої ОСОБА_6 скарги, не свідчить про не створення необхідних умов для реалізації сторонами процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків та про порушення права на справедливий суд, на що посилається апелянт в поданій апеляційній скарзі, при цьому будь-яких інших порушень, допущених слідчим суддею при розгляді скарги заявника на бездіяльність прокурора, апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, колегія суддів, всупереч доводам апеляційної скарги, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою та не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_6 задоволенню, не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404,407,418,419,422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 серпня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4