Справа № 278/1291/21
В И Р О К
Іменем України

19 жовтня 2021 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Студениця Житомирського (раніше Коростишівського) району Житомирської області, громадянина України, із середньою освітою, працюючого водієм у ФОП ОСОБА_7 , одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК),

в с т а н о в и в:

8 грудня 2020 року близько 19 год. 15 хв. ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автобусом "РУТА-20", реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", здійснюючи пасажирські перевезення за маршрутом № 121 "Глибочиця Станишівка", рухався по 6 км + 300 м автодороги "Житомир Сквира" в с. Станишівка Житомирського району та області у напрямку м. Житомира.
Рухаючись у вказаний день, час та місці, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного відповідним дорожнім знаком, водій ОСОБА_4 в порушення вимог пунктів 2.3 б), 12.3, 12.4, 12.9 та 18.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР), перевищуючи максимально дозволену швидкість руху у населеному пункті, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода, якого він об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, щоб пропустити пішохода, в результаті чого передньою лівою частиною автобуса здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який перетинав проїзну частину в межах нерегульованого пішохідного переходу справа наліво.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді множинних переломів кісток лицевого черепа, множинних переломів ребер з обох сторін по декільком анатомічним лініям, розривів плеври та легеневої тканини в місцях переломів ребер, крововиливів в клітковину середостіння, забою серця та легень, розриву серцевої сумки, поверхневих розривів печінки, множинних саден на обличчі, садна на лівому передпліччі, рваної рани на підборідді, множинних рваних ран обличчя, рваної рани на тильній поверхні лівої долоні, крововиливу в м`які тканини голови, крововиливу під м`яку мозкову оболонку, від яких загинув на місці пригоди.
Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пункту 18.1 ПДР знаходиться у прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому діянні визнав повністю, підтвердив вищенаведені обставини, у вчиненому кається.
Беручи до уваги, що фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорювалися, суд на підставі ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) визнав їх встановленими в судовому засіданні та вважав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченого.
Таким чином суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного діяння доведена, і кваліфікує його за ч. 2 ст. 286 КК як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК, є неумисним тяжким злочином проти безпеки руху, внаслідок якого сталася смерть однієї людини.
Обвинувачений ОСОБА_4 не судимий, офіційно працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують йому покарання, не встановлено.
Враховуючи наведене, безальтернативний характер санкції ч. 2 ст. 286 КК щодо виду основного покарання, суд призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі. Однак, беручи до уваги відсутність обтяжуючих та наявність двох пом`якшуючих покарання обставин, позицію потерпілих, які у судовому засіданні та у письмових заявах на суворості покарання не наполягали, з урахуванням особи обвинуваченого суд погоджується із позицією прокурора про те, що обвинувачений не є суспільно небезпечним, і його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК звільняє його від відбування основного покарання з випробуванням, що буде достатнім для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Крім того, не зважаючи на те, що обвинувачений працює водієм, за рахунок чого утримує свою сім`ю, однак враховуючи обставини кримінального провадження (наїзд на пішохода, який рухався по освітленому пішохідному переходу), наслідки діяння у вигляді смерті пішохода, суд вважає, що ОСОБА_4 допустив грубе порушення п. 1.7 ПДР, який зобов`язує кожного водія виявляти особливу увагу до пішоходів, а тому вважає, що задля запобігання новим правопорушенням у сфері безпеки дорожнього руху обвинувачений повинен бути позбавлений права керування транспортними засобами.
Цивільний позов не пред`явлено.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, підлягають стягненню з обвинуваченого.
Арешт, накладений на автобус "РУТА-20", на підставі ст. 174 КПК підлягає скасуванню, а вказаний транспортний засіб підлягає поверненню власнику. Інші речові докази підлягають поверненню потерпілим.
Приймаючи до уваги призначене покарання, поведінку обвинуваченого на досудовому слідстві та під час судового розгляду, суд не вбачає підстав для застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк два роки.
На підставі ст. 75 КК звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням протягом двох років іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирати.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 2563 (дві тисячі п`ятсот шістдесят три) грн. 68 коп. судових витрат на залучення експертів при проведенні експертиз.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 11.12.2020 на автобус "РУТА-20", реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", скасувати, а вказаний транспортний засіб повернути власнику ОСОБА_9 .
Інші речові докази: пару кросівок та одяг загиблого ОСОБА_8 , повернути потерпілим ОСОБА_10 або ОСОБА_11 .
На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а також направити потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не пізніше наступного дня після ухвалення. Захисник, потерпіла ОСОБА_6 та представник власника майна мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1