Справа № 511/751/20
Провадження по справі № 1-кп/498/8/22
УХВАЛА
іменем України
10 лютого 2022 року Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000992 від 10.12.2019 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України на підставі п. 10 ч.1 ст.284 КПК України,-
ВСТАНОВИВ:
До Великомихайлівського районного суду Одеської області 02 червня 2020 року від Одеського апеляційного суду, після визначення підсудності, надійшов обвинувальний акт з додатками, затверджений 10 квітня 2020 року прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань та слідчих регіональної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000992 від 10.12.2019 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
З зазначеного акту вбачається, що наказом начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області (ГУНП) №1334 о/с від 15.11.2016 року капітана поліції ОСОБА_4 призначено на посаду Слідчого відділу Роздільнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області. Будучи призначеним на посаду слідчого Слідчого відділу Роздільнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, маючи спеціальне звання «капітан поліції», будучи відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», ч.3 ст.18 КК України, примітки 1 до ст..364 КК України службовою особою правоохоронного органу, примітки 1 до ст..368 КК України службовою особою, яка займає відповідальне становище, у порушення вимог статей 19, 68 Конституції України, ст..ст.1, 2, 18, 23 Закону України «Про Національну поліцію» ст..ст.3, 22 Закону України «Про запобігання корупції», 13 грудня 2019 року, приблизно о 15 годині 10 хвилин, знаходячись біля центрального входу у приміщення адміністративної будівлі Роздільнянського РВ ГУ ДМС України в Одеській області, розташованого по вул..Ярослава Мудрого, 5 у м.Роздільна Одеської області, нехтуючи покладеними на нього обов`язками працівника правоохоронного органу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, протиправно, із корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення та одержання неправомірної вигоди з використанням наданого йому службового становища, шляхом здійснення погроз притягнення гр. ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, вимагав та отримав від останнього неправомірну вигоду матеріального характеру у вигляді грошових коштів у сумі 7500 (сім тисяч п`ятсот) гривень, чим вчинив корупційне злочинне діяння, яке дискредитує його, як працівника правоохоронного органу.
Згідно п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. З, ст. 22, ч. 1 ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами відповідальності за вчинення корупційних правопорушень є уповноважені на виконання функцій держави, зокрема поліцейські, які в установленому законом порядку притягаються до кримінальної відповідальності. Вказаним особам забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб. Зазначені особи зобов`язані вживати невідкладно заходи щодо запобігання одержанню неправомірної вигоди визначені у ст. 24 цього Закону.

В силу наявного досвіду роботи в органах поліції ОСОБА_4 знав та розумів, що вимогами статей 3, 22 і 65 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-VII, поліцейським заборонено використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, вони зобов`язані вживати невідкладно заходи щодо запобігання одержанню неправомірної вигоди визначені у ст. 24 цього Закону.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23.12.1993, правоохоронними органами є органи прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Роздільнянський ВП ГУНП в Одеській області є складовим підрозділом міністерства внутрішніх справ, правоохоронним органом, який здійснює правозастосовні та правоохоронні функції, а його працівники, які виконують вказані функції, працівниками правоохоронного органу.

У зв`язку із прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_4 прийняв присягу працівника Національної поліції України вірно служити Українському народові, дотримуватись Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Під час службової діяльності слідчий слідчого відділу Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 у своїй службовій діяльності керується та повинен знати Конституцію України і закони України, Укази Президента України та розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти МВС України та Національної поліції України, основні засади державної політики у сфері діяльності поліції, правила ділового етикету та професійної етики.

Проте, незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно- правових актів, ОСОБА_4 , усупереч обов`язку їх неухильного дотримання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення став на шлях злочинної діяльності та умисно вчинив корисливий корупційний злочин при наступних обставинах.

Встановлено, що 02.06.2019, близько 02.00 год., у смт. Лиманське Роздільнянського району Одеської області, неподалік кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », на проїжджій частині автодороги біля зупинки громадського транспорту, невстановлена особа, спричинивши тілесні ушкодження ОСОБА_8 відкрито заволоділа особистим майном останнього.

У зв`язку з викладеним, 03.06.2019 заступником начальника слідчого відділу Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 за заявою ОСОБА_8 за вищевказаним фактом в Єдиному державному реєстрі зареєстровано кримінальне провадження № 0000425, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та цього ж числа прийнято до свого провадження. Процесуальне керівництво здійснюється групою прокурорів Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області у складі прокурорів ОСОБА_10 - старший групи, та ОСОБА_11 .

У подальшому, 14.11.2019 за постановою начальника СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 подальше досудове розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні доручено групі слідчих СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області у складі слідчих ОСОБА_4 - старший групи, та ОСОБА_13 .

Так, 26.11.2019, більш точний час в ході розслідування не встановлено, слідчий СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 з власного мобільного телефону з особистим номером зателефонував на мобільний номер телефону ОСОБА_7 , який на той час перебував у м. Одесі, та викликав його у цей ж день до свого службового кабінету № 1 у приміщенні Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області, розташованого у місті Роздільне, вул. Ярослава Мудрого, 5, на що ОСОБА_7 погодився.

Цього ж дня, близько 11.00 год., ОСОБА_7 прибув до адміністративної будівлі Роздільнянського відділу поліції за вищевказаною адресою, де зустрівся зі слідчим ОСОБА_4 на вулиці біля будівлі, попередньо викликавши його у телефонному режимі. Зустрівшись, ОСОБА_7 разом зі слідчим ОСОБА_4 , на вимогу останнього, пройшли до адміністративної будівлі Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області, яка розташована через дорогу від відділу поліції, де у службовому кабінеті на першому поверсі, номер наразі не встановлено, слідчий ОСОБА_4 і прокурор, особистість на цій стадії досудового розслідування встановити не вдалось, почали розпитувати ОСОБА_7 про обставини грабежу, який мав місце 02.06.2019 у смт. Лиманське Роздільнянського району Одеської області, неподалік кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », при цьому протокол допиту не складався.

Після спілкування з прокурором та слідчим ОСОБА_4 , останній наказав ОСОБА_7 покинути приміщення прокуратури, та очікувати його на вулиці, а коли слідчий вийшов, то вони разом пішли до Роздільнянського відділу поліції, де зайшли у службовий кабінет слідчого.

Перебуваючи у вищевказаному службовому кабінеті наодинці, слідчий ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_7 , що за версією слідства 02.06.2019 вищевказаний грабіж потерпілого ОСОБА_8 вчинено знайомим ОСОБА_7 - ОСОБА_14 , при цьому сам ОСОБА_7 , начебто, причетний до цього злочину. Незважаючи на те, що ОСОБА_7 повністю заперечував будь-яку свою причетність до скоєного відносно ОСОБА_8 кримінального правопорушення, та констатував, що ним наразі взагалі подано документи до комісії для вступу на службу до органів Національної поліції України, слідчий ОСОБА_4 продовжував наполягати на його винність у скоєнні злочину. При цьому слідчий ОСОБА_4 вимогливо запропонував ОСОБА_7 , якщо він бажає залишитись у цьому кримінальному провадженні у статусі свідка, та бажає уникнути проблем при проходженні атестації на службу до органів поліції, то він повинен йому передати певну суму грошових кошти, в іншому випадку буде вирішено питання про притягнення його до кримінальної відповідальності. Після виказаної ним вимоги, слідчий ОСОБА_4 дав ОСОБА_7 деякий час подумати та визначитись із сумою грошових коштів самостійно.

У подальшому, 09.12.2019, близько 11.30 год., слідчий ОСОБА_4 зателефонував зі свого мобільного телефону на телефон ОСОБА_7 , та з`ясувавши, що останній перебуває у м. Одесі, запропонував зустрітись з ним біля автостанції «Привоз».

Цього ж дня, близько 12.00 год., під час зустрічі на визначеному місці слідчий СВ Роздільнянського відділу поліції ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи корисливу мету на особисте збагачення, в порушення вимог статей 3, 22 Закону України «Про запобігання корупції», ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-УІІІ, п. 1 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, Присяги поліцейського та посадових інструкцій, ст.ст. 2, 7, 8, 9, 40 КПК України, не забезпечив швидке, повне, об`єктивне та неупереджене досудове розслідування, спрямоване на повне та всебічне з`ясування усіх обставин скоєного злочину, натомість повторно наголосив ОСОБА_7 свою попередню вимогу та зазначив, якщо він не бажає бути притягнутим до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0000425, як співучасник ОСОБА_14 у пограбуванні ОСОБА_8 , то йому необхідно передати грошові кошти у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень. Однак, у зв`язку із тим, що у ОСОБА_7 визначеної суми грошових коштів не було, слідчий ОСОБА_4 виказав йому остаточну суму у розмірі 7 500 (сім тисяч п`ятсот), як таку, яку необхідно ОСОБА_7 передати йому за не притягнення до кримінальної відповідальності, та як наслідок успішного проходження спец перевірки та вступу на службу до органів поліції. Наприкінці розмови, слідчий ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_7 , що коли він збере визначену ним суму грошових коштів та буде готовий передати, йому необхідно буде з ним зв`язатись, а після безпосередньої передачі грошей, він у свою чергу виправить усі данні в матеріалах кримінального провадження, які підтверджують причетність ОСОБА_7 до скоєного грабежу.

На незаконні вимоги слідчого СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , ОСОБА_7 був вимушений погодитись, оскільки не бажав для себе негативних наслідків кримінального характеру та позбавлення шансу вступити на службу до Національної поліції України.

У подальшому, 12.12.2019, близько о 16.00 год., слідчий ОСОБА_4 зі свого номеру мобільного телефону зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_7 , та дізнавшись від останнього, що він зібрав визначену ним необхідну суму грошових коштів, запропонував прибути 13.12.2019, близько до обіду, до адміністративної будівлі Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області, на що ОСОБА_7 вимушено погодився.

13 грудня 2019 року, ОСОБА_7 , діючи за вказівкою слідчого ОСОБА_4 , прибув до м. Роздільне Одеської області, де близько о 14.50 годинні зустрівся з останнім перед центральним входом до адміністративної будівлі Роздільнянського РВ ГУ ДМС України в Одеській області, розташованої по вул. Ярослава Мудрого, 5 у м. Роздільне Одеської області, та після невеликої бесіди, пройшов до приміщення Роздільнянського РВ ГУ ДМС в Одеській області, де на незаконну та протиправну вимогу передав ОСОБА_4 неправомірну вигоду у вигляді грошей у сумі 7 500 (сім тисяч п`ятсот) гривень за не притягнення до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0000425 за скоєння у співучасті з ОСОБА_14 грабежу на громадянина ОСОБА_8 .

Таким чином, 13.12.2019, ОСОБА_4 , приблизно о 14 год. 40 хв, продовжуючи свій злочинний намір, знаходячись у будівлі Роздільнянського РВ ГУ ДМС України в Одеській області, нехтуючи покладеними на нього обов`язками працівника правоохоронного органу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, протиправно, із корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення та одержання неправомірної вигоди з використанням наданого йому відповідального службового становища, шляхом здійснення погроз притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності шляхом повідомлення йому про підозру у кримінальному провадженні № 0000425, обіцяючи сприяти в залишенні ОСОБА_7 статусу свідка, вимагав та отримав від останнього неправомірну вигоду матеріального характеру у вигляді грошових коштів у сумі 7 500 (сім тисяч п`ятсот) гривень, чим вчинив корупційне злочинне діяння, яке дискредитує його, як працівника правоохоронного органу, загалом отримавши від ОСОБА_7 неправомірну вигоду в розмірі (сім тисяч п`ятсот) гривень.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_4 , які виразились у одержанні службовою особою, неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, кваліфіковані за ч. 3 ст. 368 КК України.
Під час проведення судового засідання у даному кримінальному провадженні, захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 підтримав своє клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки направлення прокурором обвинувального акта після закінчення досудового розслідування до суду поза межами строків досудового розслідування у кримінальних провадженнях щодо злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я, виключає набуття особою процесуального статусу обвинуваченого (підсудного), а, отже унеможливлює розгляд в суді кримінального провадження по суті та тягне за собою закриття кримінального провадження на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання захисника, просив закрити кримінальне провадження стосовно нього.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти закриття кримінального провадження з підстав, на які посилався захисник обвинуваченого, мотивуючи тим, що дане кримінальне провадження вже розглядається по суті, досліджено всі письмові докази. Вважає, що клопотання є необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення.
Суд, заслухавши клопотання захисника обвинуваченого, з`ясувавши думку обвинуваченого та прокурора, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.
З матеріалів провадження вбачається, що 10.12.2019 року було зареєстровано кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за номером 0000992 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України за фактом одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.
Так, як вбачається з матеріалів справи, під час досудового розслідування кримінального провадження №0000992 від 10.12.2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.368 КК України 13.12.2019 року о 23 годині 57 хвилин.
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 10.02.2020 року ( справа №487/9079/19, провадження №1-кс/487/1142/20) строк досудового розслідування кримінального провадження №0000992 від 10.12.2019 року за ст.368 ч. 3 КК України продовжено до 12 квітня 2020 року (включно).
13.04.2020 року сторону захисту повідомлено про завершення досудового розслідування кримінального провадження №0000992 від 10.12.2019 року та цього ж дня сторона захисту ознайомилась з матеріалами вказаного кримінального провадження.
Обвинувальний акт було затверджено 10 квітня 2020 року. Однак, у відповідності до супровідного листа Прокуратури Одеської області №15/1-3771-19 вказаний обвинувальний акт скеровано на розгляд Роздільнянського районного суду Одеської області лише 21.04.2020 року.
При цьому, згідно до дати штампу, наявному на конверті, яким скеровано обвинувальний акт на розгляд відповідного суду, його відправлення здійснено лише 28.04.2020 року, що поєднується з датою отримання вказаного обвинувального акту та первинним протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, який датований 06.05.2020 року.
Згідно п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи. Слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.
Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження. Згідно ч. 2 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить: вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого злочину. Відповідно до вимог ст. 12 КК України, вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 368 КК України відноситься до тяжких злочинів.
Відповідно ч.4 ст.219 КПК України, строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати: дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Згідно п.2 ч.3 ст.294 КПК України, якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 4 частини третьої статті 219 цього Кодексу, він може бути продовжений в межах строків, встановлених пунктами 2 та 3 частини четвертої статті 219 цього Кодексу: до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора.

Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу (ч. 4 ст. 219 КПК). Отже, днем початку досудового розслідування кримінального провадження є день реєстрації кримінального провадження №0000992, тобто 10.12.2019 року.
Днем повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні тяжкого злочину є 13.12.2019 року 23:57.

Суд вважає, що строк досудового розслідування за кримінальним провадженням №0000992, внесеним до ЄРДР 10.12.2019 року сплив 12.04.2020 року, обвинувальний акт затверджено 10.04.2020 року, але до суду його відправлення здійснено лише 28.04.2020 року, що відповідає даті отримання вказаного обвинувального акту та первинним протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, який датований 06.05.2020 року, однак обвинувальний акт мав бути направлений до суду в межах строку досудового розслідування, оскільки саме з цією подією КПК пов`язує закінчення строку досудового розслідування, а тому цей строк не може встановлюватися прокурором на власний розсуд, тобто в рамках строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду.
Суд також враховує висновок, який міститься в постанові Верховного Суду від 15.09.2021 року у справі №711/3111/19, відповідно з яким: кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в межах строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду. Перевірка судом першої інстанції у підготовчому провадженні дотримання прокурором вимог, передбачених статтями 291, 293 КПК, а також виконання ним приписів статті 219 КПК в частині направлення обвинувального акта у строки досудового розслідування є передумовою набуття підозрюваним у вчиненні злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я особи, процесуального статусу обвинуваченого стосовно якого, відповідно до частини 1 статті 337 КПК, має здійснюватися судовий розгляд. Направлення прокурором обвинувального після закінчення досудового розслідування до суду поза межами строків досудового розслідування у кримінальних провадженнях щодо злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я, виключає набуття особою процесуального статусу обвинуваченого (підсудного), а, отже, унеможливлює розгляд в суді кримінального провадження по суті та тягне за собою закриття кримінального провадження на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК.
Оскільки КПК України прямо не врегульовує дії суду у випадку встановлення в ході судового розгляду факту закінчення строків досудового розслідування, має застосовуватись ч.6 ст.9 КПК України, відповідно до якої у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу. Так і чинне кримінальне процесуальне законодавство не містить обмежень щодо закриття кримінального провадження на будь-якій стадії процесу (до виходу суду в нарадчу кімнату для постановлення рішення по суті).
Виходячи із засад, визначених ст.ст.8, 9, 28 КПК України та положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у такому випадку суд має закрити кримінальне провадження з метою відновлення порушених прав обвинуваченого.
З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.10 ч.1 ст. 284 КПК України.
Керуючись п.10 ч.1 ст. 284, ст. 372 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000992 від 10.12.2019 року на підставі п. 10 ч.1 ст.284 КПК України - задовольнити.
Кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000992 від 10.12.2019 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України - закрити на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування, встановлених ст.219 КПК України.
Апеляційна скарга може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду через Великомихайлівський районний суд Одеської області.
Повний текст ухвали оголошено 15 лютого 2022 року о 14 годині 00 хвилин.
Суддя ОСОБА_1