Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/3106/21
Провадження №: 1-кп/332/260/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2021 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні місцевого суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням неповнолітнього

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, не має на утриманні неповнолітніх дітей, із неповною середньою освітою, навчається у 10 класі в Запорізькому навчально-виховному комплексі № 67, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в:

17.07.2021 року, приблизно о 02-30 годині, неповнолітній ОСОБА_4 , маючи умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись біля входу до магазину «Простор», що розташований за адресою м. Запоріжжя, вул. Добровольчих батальйонів, буд. 54, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, шляхом ривку відкрито заволодів мобільним телефоном марки «ОРРО» моделі «СРН 1951» в корпусі білого кольору, вартість якого згідно з висновком експерта № 3002 від 23.07.2021 складає 5641,62 гривню та жіночою сумкою, яка не представляє матеріальної цінності для потерпілої - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій знаходилось майно, що їй належить, а саме система IQOS 3 DUO білий, вартість якого згідно з висновком експерта № 3002 від 23.07.2021 складає 1359,15 гривень.
Після цього, з викраденим майном неповнолітній ОСОБА_4 втік з місця вчинення кримінального правопорушення, спричинивши тим самим потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 7000,77 гривень.
У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у висунутому прокурором обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що дійсно 17.07.2021 року, приблизно о 02-30 годині, біля входу до магазину «Простор», він умисно, шляхом ривку відкрито заволодів мобільним телефоном марки «ОРРО» білого кольору та сумкою, що належать ОСОБА_7 . В сумці ще знаходилась система IQOS .Після цього, з викраденим майном він втік.
Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з*явилась, про розгляд кримінального провадження повідомлена завчасно і належним чином. На адресу суду від потерпілої надійшла заява про розгляд кримінального провадження за її відсутності. З урахуванням думки інших учасників судового провадження , судом прийнято рішення про можливість розгляду кримінального провадження в порядку ст.. 325 КПК України за відсутністю потерпілої.

Приймаючи до уваги, що обвинуваченим, захисником, законним представником не оспорюються наведені в обвинувальному акті обставини вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, враховуючи, що учасники судового провадження проти цього не заперечують, та немає сумнівів у тому, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і роз`яснення суду щодо позбавлення у даному випадку права їх оскарження у апеляційному порядку, добровільності такої позиції, суд відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження зазначених обставин у кримінальному провадженні.

Отже, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, суд приходить до висновку про доведеність пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
В судовому засіданні захисником було заявлено клопотання про звільнення неповнолітнього ОСОБА_4 від кримінального покарання з застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері.
Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 та його законний представник ОСОБА_6 , підтримали клопотання захисника, просили звільнити обвинуваченого від покарання та застосувати до обвинуваченого примусові заходи виховного характеру, у виді передачі його під нагляд матері до досягнення ним повноліття.
Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання та про його задоволення, виходячи з наступного.
ОСОБА_4 на час вчинення злочину не досяг повноліття, вперше притягується до кримінальної відповідальності.
Згідно досудової доповіді органу пробації , ОСОБА_4 навчається в ЗОШ №67 в 10 класі , проживає разом з батьками, на обліку в наркологічному диспансері та психоневрологічному диспансері не перебуває, можливе виправлення без ізоляції від суспільства.

ОСОБА_4 вчинив нетяжкий злочин.

Відповідно до ст.105 КК України неповнолітній, який вчинив проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру.
Вирішуючи питання щодо застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 конкретного виду із заходів виховного характеру, суд виходить з наступного.
За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього.
Відповідно до ч.2 ст.484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.
При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , суд враховує особу неповнолітнього, який характеризуються переважно добре за місцем навчання та проживання , на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг 18 років і таким чином не досяг повноліття. В зв`язку з цим до ОСОБА_4 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру.
Відповідно до п.7 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч.2 ст. 105 КК), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Особами, які заміняють батьків, є, зокрема, усиновителі, опікуни і піклувальники. Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують. Строк нагляду, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).
Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує, чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру якщо слід, то який саме.
На підставі викладеного, враховуючи, що неповнолітній ОСОБА_4 , вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро покаявся, шкодує про свій протиправний вчинок, матеріальна шкода спричинена потерпілій повністю відшкодована, кримінальне правопорушення, вчинене ним відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, враховуючи згоду матері неповнолітнього обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 , від покарання, застосувавши до нього примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_6 до досягнення ним повноліття.
Суд вважає, що саме такий вид примусових заходів виховного характеру буде необхідним і достатнім для перевиховання і виправлення неповнолітнього, попередження вчинення ним нових правопорушень.
Підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили судом не встановлено.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України, а про судові витрати - відповідно до ст. 124 КПК України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 349, 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

Визнати неповнолітнього ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 186 КК України.

Звільнити ОСОБА_4 від покарання за ст. 186 ч.1 КК України, застосувавши до нього примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд його матері - ОСОБА_6 до настання повноліття ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили не обирати.

Речові докази мобільний телефон марки «ОРРО» моделі «СРН 1951» в корпусі білого кольору, жіночу сумку, яка не представляє матеріальної цінності та систему IQOS 3 DUO , що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_8 повернути власнику ОСОБА_8 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь експерта ОСОБА_9 судові витрати на проведення експертизи № 3002 від 29.07.2021 в сумі 170 грн.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1