Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/7223/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2021 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
представника скаржника ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_5 на дії слідчого щодо вручення письмового повідомлення про підозру,-

В С Т А Н О В И В :
Адвокат ОСОБА_2 звернулася до слідчого судді в інтересах ОСОБА_5 зі скаргою в порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на дії слідчого щодо вручення письмового повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0004070, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 жовтня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.
Скарга обґрунтована тим, що Подільським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування вказаного вище кримінального провадження, в рамках якого 29 листопада 2019 року ОСОБА_5 оголошено в національний розшук та, відповідно, остання вважається підозрюваною у кримінальному провадженні.

Проте повідомлення про підозру ОСОБА_5 в порядку, передбаченому КПК України, вручено не було, у зв`язку з чим ОСОБА_5 не набула статусу підозрюваного та, відповідно, не може оголошуватися у розшук, а тому представник скаржника просила вказане повідомлення про підозру скасувати та зобов`язати слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві виключити з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості щодо повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.
В ході розгляду скарги представник скаржника підтримала скаргу із наведених у ній підстав.
Прокурор у судовому засіданні щодо задоволення скарги заперечив.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали скарги та надані сторонами матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.
Таке рішення може бути оскаржено підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу одного місяця з дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.
Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276, зміст повідомлення про підозру - ст. 277 вказаного закону.
Отже, підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.
Так, відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.
Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.
Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст.278 КПК України). У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор.
В тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.
Повідомлення про підозру обов`язково здійснюється, відповідно до норми статті 276 КПК України, у випадках: затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Як встановлено слідчим суддею, у провадженні СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0004070, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 жовтня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.
Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснює Подільська окружна прокуратура міста Києва (до 15 березня 2021 року - Київська місцева прокуратура №7).
18 листопада 2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.
Вказане повідомлення про підозру складене слідчим СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 та погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №7 Ю. Сломінською.
Постановою слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 від 18 листопада 2019 року підозрювану ОСОБА_5 оголошено в розшук та досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинене.
В обґрунтування скарги представник скаржника вказує на те, що органом досудового розслідування було порушено порядок вручення повідомлення про підозру, встановлений статтями 276-278 КПК України.
Надаючи оцінку таким доводам, слідчим суддею враховується наступне.
Згідно з вимогами ч.1 ст.42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
За правилами ч.1 ст.278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень особисто, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений для виклику та приводу особи (глава 11 КПК України, ст.ст. 135, 136), тобто шляхом: надіслання поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою (ч. 1 ст. 135 КПК України); врученням під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з нею проживає «для передання»; врученням житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч. 2 ст. 135 КПК України).
Як встановлено слідчим суддею в ході розгляду скарги, письмове повідомлення про підозру слідчим було надіслано ОСОБА_5 на адресу АДРЕСА_1 .
З`ясовано і те, що повідомлення про підозру було направлене на вказану адресу як на останнє відоме місце проживання ОСОБА_5 , яке було встановлене органом досудового розслідування за результатами проведення оперативно-розшукових заходів.
При цьому, слідчий суддя бере до уваги, що за місцем проживання підозрювана була відсутня, а її місце знаходження було невідомо, у зв`язку з чим підозрювана оголошувалася у розшук.
Крім того, повідомити іншими способами, встановленими КПК України, зокрема, шляхом особистого вручення повідомлення про підозру ОСОБА_5 чи повідомлення її по номеру телефону, органу досудового розслідування не вдалося.
Враховуючи, що місце знаходження ОСОБА_5 на час складення повідомлення про підозру встановлено не було та не було відоме, слідчим застосовано порядок вручення повідомлення про підозру шляхом надіслання повідомлення про підозру за місцем можливого знаходження підозрюваного, засобами поштового зв`язку, який в даному випадку є виправданим і доцільним, оскільки можливості вручити повідомлення про підозру особисто ОСОБА_5 у слідчого не було.
Крім того, слідчим суддею встановлено, що за своїм змістом повідомлена ОСОБА_5 підозра відповідає вимогам ст. 277 КПК України, при врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти переконливого висновку, що ОСОБА_5 була причетна до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Враховуючи наведене, суд вважає, що наведені у скарзі доводи є необґрунтованими та безпідставними.
Слідчий суддя також виходить із того, що перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування.
На даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру. За наявності обґрунтованих даних, які спростовують всі чи деякі обставини вчинення кримінального правопорушення, слідчий за погодженням із прокурором має право змінити раніше повідомлену підозру чи за наявності для цього підстав прийняти рішення про закриття кримінального провадження.
Згідно ст.89 КПК України визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.
Тобто, перед слідчим суддею не ставиться питання доведеності поза розумним сумнівом вини підозрюваної ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, а лише вирішується питання щодо обґрунтованості підозри.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини.
Зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Крім того, у справі «K.F. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
У зв`язку із вищевикладеним, слідчий суддя приходить до висновку, що при здійсненні повідомлення про підозру ОСОБА_5 органом досудового розслідування було дотримано вимоги положень ст.ст. 276-278 КПК України, а тому скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 276-278, 303, 306, 307 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні скарги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_5 на дії слідчого щодо вручення письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні №0004070, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 жовтня 2018 року, відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. КиєваОСОБА_1