Справа № 306/1468/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/611/21 за апеляційною скаргою прокурора Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 24.11.2021.

Цією ухвалою, обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.2 ст.185 КК України, повернуто прокурору внаслідок його невідповідності вимогам ст.291 КПК України.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що він 01.10.2015 близько 16 год. 30 хв., діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , знаходячись у приміщенні магазину «Вероль», що за адресою м.Свалява вул.Головна,31, який належить ФОП ОСОБА_10 , шляхом вільного доступу, таємно викрав з полиці магазину набір з 06 (шести) салатниць, марки «Luminarc Lotusia H790» вартістю згідно висновку експерта 360 грн., після чого, маючи на меті крадіжку чужого майна, скориставшись моментом, коли біля прилавку нікого не буде, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав грошові кошти в сумі 200 грн., які знаходилися в середині прилавку та привласнивши викрадене з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, заподіявши ФОП ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 560 грн.

Крім того, 01.10.2015 близько 16 год. 45 хв. ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність,за попередньою змовою з ОСОБА_9 , знаходячись у приміщенні магазину «Watsons» філії «ДЦ-Свалявська» ТОВ «ДЦ Україна», що за адресою м.Свалява вул.Суворова,6, маючи на меті крадіжку чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно, скориставшись моментом коли за його діями ніхто не спостерігає викрав з відкритих полиць для товару одну туш для вій, марки «MAX FACTOR Clump defy (black)» вартістю, згідно висновку експерта 265 грн., одну туш марки «BORJOIS Twist up the volume (black)» вартістю, згідно висновку експерта 185 грн. та туш для вій марки «BORJOIS volume 1 seconde (black)» вартістю, згідно висновку експерта 144 грн., після чого, привласнивши викрадене з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, заподіявши філії «ДЦ-Свалявське» ТОВ «ДЦ Україна» матеріальну шкоду на суму 594, 00 (п`ятсот дев`яносто чотири) грн.

-2-

Дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України.

В ухвалі суду зазначено, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення відповідно до вимог закону. Зокрема, як зазначив суд, ОСОБА_8 висунуто звинувачення за ч.2 ст.185 КК України, тобто вчинення крадіжки за попередньою змовою з ОСОБА_9 . Разом з тим, обвинувальний акт складено тільки відносно ОСОБА_8 . У формулюванні обвинувачення не зазначено, що відносно ОСОБА_9 матеріали виділені в окреме провадження, чи ОСОБА_9 є засуджений чи помер. Також, згідно реєстру 29.01.2016, прокурором винесено постанову про виділення матеріалів, однак не зазначено відносно кого чи ОСОБА_8 чи ОСОБА_9 чи іншої особи. В реєстрі також не зазначено чи було вручено повідомлення про підозру саме ОСОБА_8 . Ці порушення кримінального процесуального закону, на думку суду обмежують передбачене ст.42 КПК України право обвинуваченого знати у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують і унеможливлюють правильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали та призначення нового розгляду даного кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що ухвала Свалявського районного суду Закарпатської області від 24.11.2021 є незаконною у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. На його думку, обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки містить всі необхідні відомості, зокрема час, місце, спосіб вчинення та наслідки вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , його анкетні відомості, правову кваліфікацію кримінального правопорушення. Вважає, що під час підготовчого судового засідання суд вдався до розгляду кримінального провадження по суті та дослідження доказів, оцінки фактичних обставин кримінального правопорушення. Зокрема, суд вдався до аналізу обґрунтованості виділення матеріалів стосовно іншого співучасника злочину ОСОБА_9 , хоча у реєстрі матеріалів вказано про наявність постанови про виділення матеріалів із кримінального провадження. Власне, вказану постанову та копію вироку стосовно ОСОБА_9 прокурор мав намір подати до суду разом з іншими доказами. Прокурор вважає, що судом не було встановлено таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкоджали призначенню цього кримінального провадження до судового розгляду. Таким чином, ухвала суду, як не обґрунтована підлягає скасування із призначення нового розгляду зі стадії підготовчого зсідання.

Судове провадження розглядається за відсутності обвинуваченого, захисника, потерпілого, неявка яких з урахуванням положень ч.4 ст.405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.
Заслухавши доповідь судді, промову прокурора на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

-3-

У відповідності до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам Кодексу.

Отже, повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Статтею 291 КПК України передбачені вимоги, які ставляться до обвинувального акту.

Відповідно до ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, які передбачені п.п.1-9 ч.2 ст.291 КПК України, зокрема, анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), а також, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Тобто, після отримання обвинувального акту, суд зобов`язаний перевірити його на відповідність вимогам ст.291 КПК України, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених ч.3 ст.314 цього Кодексу, та вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. Завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.

Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі.

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Нормами ч.1 ст.337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, підставою для повернення обвинувального акту стало те, що, на думку суду першої інстанції, у ньому відсутнє формулювання обвинувачення відповідно до вимог закону, оскільки не зазначено про виділення матеріалів кримінального провадження стосовно іншого співучасника злочину ОСОБА_9 . Ці порушення кримінального процесуального закону, на думку суду обмежують передбачене ст.42 КПК України право обвинуваченого знати у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують і унеможливлюють правильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

-4-

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції і вважає, що зі змісту обвинувального акту відносно ОСОБА_8 вбачається, що такий містить фактичний виклад обставин кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, які прокурор вважає встановленими, де чітко і конкретно вказане місце, час вчинення даних кримінальних правопорушень, конкретні дії, які вчинив обвинувачений, а також інші обставини їх вчинення, при цьому конкретність викладення фактичних обставин у даному кримінальному провадженні, які підлягають доказуванню, їх деталізація, викладена у даному обвинувальному акті, достатньо зрозуміла для ефективної реалізації права на захист і фабула обвинувачення в даному випадку є фактичною моделлю вчинених кримінальних правопорушень.

При цьому викладені в обвинувальному акті відомості є достатніми для розуміння суті обвинувачення, а посилаючись в ухвалі на неконкретність сформульованого обвинувачення та аналізуючи при цьому зміст обвинувачення у частині інкримінування ОСОБА_8 злочину за попередньої змовою з ОСОБА_9 , суд першої інстанції фактично вийшов за межі питань, які підлягають вирішенню під час підготовчого судового засідання.

Зміст формулювання обвинувачення як складової частини обвинувального акта підлягатиме доведенню під час судового розгляду, і у випадку, передбаченому ст.338 КПК України може бути змінений прокурором. Повертаючи обвинувальний акт прокурору із зазначених в ухвалі від 24.11.2021 підстав, суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень, передбачених кримінальним процесуальним законодавством України на стадії підготовчого судового засідання. Тобто, суд фактично надав оцінку доведеності обвинувачення, сформульованому в обвинувальному акті прокурором, що має досліджуватись і встановлюватись судом під час безпосередньо здійснення судового провадження, а не на стадії підготовчого судового засідання.

Разом з тим, висновки суду першої інстанції про відсутність вказівки в обвинувальному акті про те, що відносно ОСОБА_9 , у співучасті з яким інкримінують вчинення злочину ОСОБА_8 , виділено в окреме провадження, не можна визнати обґрунтованими, оскільки попри відсутність в обвинувальному акті конкретної вказівки на це, згідно реєстру матеріалів вбачається про наявність постанови про виділення матеріалів від 29.01.2016. До того ж, за наявності обґрунтованих підстав, під час розгляду кримінального провадження по суті, суд не позбавлений права самостійно зазначити відповідне уточнення.

З наведених підстав, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, вийшовши за межі своїх повноважень на стадії підготовчого судового засідання, надав фактичну оцінку доведеності обвинувачення, що не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального законодавства, не є підставою для повернення обвинувального акту в розумінні положень ст.314 КПК України, а сам процесуальний документ відносно ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України, складений за результатами досудового розслідування, відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Колегія суддів також констатує, що кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора. Зазначене повністю узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03.07.2019 (справа № 273/1053/17).

-5-

Таким чином, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд вийшов за межі, передбачені ст.314 КПК України в частині питань, які відносять до компетенції суду під час проведення підготовчого судового засідання.

Зміст формулювання обвинувачення як складової частини обвинувального акта підлягатиме доведенню під час судового розгляду і у випадку, передбаченому ст.338 КПК України може бути змінений. Натомість, повертаючи обвинувальний із зазначених в ухвалі від 24.11.2021 підстав, суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень, передбачених кримінальним процесуальним законодавством України на стадії підготовчого засідання. Тобто, суд фактично надав оцінку доведеності обвинувачення, сформульованого в обвинувальному акті прокурором, що має досліджуватись і встановлюватись судом під час безпосередньо здійснення судового провадження, а не на стадії підготовчого засідання.

Щодо висновків суду про те, що у реєстрі матеріалів не вказано про вручення підозри конкретно ОСОБА_8 , то таке судження є надуманим та більше того, недоліки реєстру не є підставою для повернення прокурору обвинувального акта.

При цьому, колегія суддів констатує, що повертаючи обвинувальний акт з вищезазначених підстав, суд першої інстанції допустив надмірний формалізм, що суперечить засадам кримінального судочинства.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, а тому суд першої інстанції прийняв рішення про повернення обвинувального акту прокурору у зазначеному кримінальному провадженні помилково, всупереч вимогам кримінального процесуального закону, без повного та об`єктивного дослідження всіх обставин, що, як наслідок призвело до безпідставного затягування розгляду кримінального провадження та потягло порушення принципу дотримання розумних строків.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді 1-ої інстанції.

Пункт 3 частини 1 статті 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ч.1 ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду обвинувального акту після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про його повернення прокурору, апеляційний суд вважає, що необхідно застосувати дію ст.ст.7,9 КПК України

Так, ч.6 ст.9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України.

Відповідно до положень ст.7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

Отже, колегія суддів вважає, що обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні відповідає вимогам КПК України, тому апеляційна скарга прокурора

-6-

підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції про його повернення прокурору скасуванню з призначенням нового розгляд обвинувального акту зі стадії підготовчого судового засідання.

Керуючись ст.ст.404.405,407,412, 415,419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 24.11.2021, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, повернуто прокурору внаслідок його невідповідності вимогам ст.291 КПК України, - скасувати і призначити новий розгляд обвинувального акту щодо нього в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: