КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 08 грудня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ТОВ «Санаторій Маяк» на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 02 серпня 2021 року,

за участі: прокурора представників ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Київської міської прокуратури ОСОБА_6 та накладено арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами :85:062:0001 та :85:062:0002, які знаходяться за адресами АДРЕСА_1 і АДРЕСА_1 , відповідно, які на праві власності належать ОСОБА_8 із забороною проведення будь-яких будівельних, земельних, шляхових та інших робіт, окрім робіт щодо відновлення пошкодженого нерухомого майна його власником, а саме ОСОБА_8 на вказаних земельних ділянках.
Приймаючи рішення, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність підстав для арешту вказаного майна, оскільки матеріалами, які долучено до клопотання прокурором доведено, що майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник ОСОБА_5 , який діє в інтересах ТОВ «Санаторій Маяк» подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 02 серпня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора в частині накладення арешту на земельні ділянки, які належать на праві власності ОСОБА_8 відмовити.
Щодо строку на апеляційне оскарження, то автор апеляційної скарги зазначає, що клопотання прокурора про арешт майна розглянуто слідчим суддею за відсутності представників ТОВ «Санаторій Маяк», а про прийняте рішення останні дізналися 29 серпня 2021 року.

Автор апеляційної скарги вважає оскаржувану ухвалу незаконною з огляду на наступне.

Зокрема, зазначає, що ТОВ «Санаторій Маяк», як власник арештованого майна та його посадові особи не були підозрюваними або обвинуваченими у кримінальному провадженні.

Вказує, також, що ні клопотання прокурора ні оскаржувана ухвала не містять відомостей про відповідність вищезазначених земельних ділянок, критеріям ст. 98 КПК України.

Крім того, представник звертає увагу на те, що ухвала протирічить принципу збереження речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки ухвалою суду заборонено проведення будь-яких будівельних, земельних, шляхових та інших робіт на земельних ділянках, окрім робіт, щодо відновлення пошкодженого нерухомого майна його власником ОСОБА_8 , однак, 28 серпня 2021 року особами, які назвалися представниками ОСОБА_8 здійснені спроби силовими заходами захопити земельні ділянки з метою проведення будівельних робіт, що вже само по собі знищує речовий доказ.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, виступ представника ОСОБА_7 та прокурора які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити в силі ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги із запереченнями на неї, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З матеріалів справи видно, що клопотання прокурора про арешт майна розглянуто слідчим суддею за відсутності представника власника майна. При цьому, розписки про отримання копії постановленого рішення матеріали провадження не містять, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне поновити представнику власника майна строк апеляційного оскарження.

Як убачається з наданих суду матеріалів провадження, Головним управлінням Національної поліції у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 травня 2021 року під № 0000372, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку 2021 року службові особи ТОВ «Санаторій Маяк» () за попередньою змовою з невстановленими особами вчинили самовільне зайняття земельних ділянок за адресою: м. Київ, вул. Цісик Квітки, 49 та м. Київ, вул. Цісик Квітки, 49-а.
29 липня 2021 року до Голосіївського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами :85:062:0001 та :85:062:0002, які знаходяться за адресами м. Київ, вул. Квітки Цісик, буд. 49 і АДРЕСА_1 , відповідно, які на праві власності належать ОСОБА_8 із забороною проведення будь-яких будівельних, земельних, шляхових та інших робіт, окрім робіт щодо відновлення пошкодженого нерухомого майна його власником, а саме ОСОБА_8 на вказаних земельних ділянках
Ухвалою слідчого судді згаданого районного суду від 02 серпня 2021 року, клопотання прокурора задоволено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, і збереження речових доказів, при цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен був діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен був врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду дотримався зазначених вимог закону.
Так, задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000372, про накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами :85:062:0001 та :85:062:0002, які знаходяться за адресами м. Київ, вул. Квітки Цісик, буд. 49 і м. Київ, вул. Квітки Цісик, буд. 49-А, слідчий суддя, як убачається з оскаржуваної ухвали, вивчивши клопотання прокурора, дослідивши матеріали додані до нього, всупереч доводам викладеним в апеляційній скарзі прийшов до правильного висновку, щодо необхідності накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, перевіривши при цьому наявність ризиків та доведеність обставин, передбачених ст.ст. 132, 170 КПК України, таким чином, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст. 173 КПК України повинні враховуватися при вирішенні питання про арешт майна.
Слідчий суддя обґрунтовано встановив, що накладення арешту на згадане майно є необхідним, з метою забезпечення збереження речових доказів врахувавши наявні матеріали провадження, у тому числі постанову старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 про визнання майна речовими доказами у кримінальному провадженні від 18 червня 2021 року.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами :85:062:0001 та :85:062:0002, які знаходяться за адресами АДРЕСА_1 і АДРЕСА_1 , відповідно, які на праві власності належать ОСОБА_8 , врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, всупереч доводам апеляційної скарги представника. При цьому, колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України власник майна або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Крім того, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково, якщо вказані особи доведуть, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Щодо доводів представника про те, що власнику арештованого майна та його посадовим особам не повідомлено про підозру, слід зазначити, що арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд із забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає обов`язкового оголошення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, і відповідно до частини 3 вказаної статті накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 того ж Кодексу.
Зважаючи на вищевикладене у сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на згадане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому твердження в апеляційній скарзі стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, автором апеляційної скарги не надано та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, у провадженні не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника власника майна, навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладених обставин, керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Поновити представнику ОСОБА_5 , який діє в інтересах ТОВ «Санаторій Маяк» строк апеляційного оскарження.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 02 серпня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 та накладено арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами :85:062:0001 та :85:062:0002, які знаходяться за адресами АДРЕСА_2 , відповідно, які на праві власності належать ОСОБА_8 із забороною проведення будь-яких будівельних, земельних, шляхових та інших робіт, окрім робіт щодо відновлення пошкодженого нерухомого майна його власником, а саме ОСОБА_8 на вказаних земельних ділянках, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ТОВ «Санаторій Маяк»,- без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 752/17202/21 Справа №11-сс/824/5361/2021 Категорія: ст.170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_10 Доповідач: ОСОБА_1