Провадження № 1-кп/161/301/21
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2021 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001613 від 01 травня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з вищою освітою, розлученого, не працює, не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 , 30 квітня 2020 року, близько 20 год. 30 хв., перебуваючи на коридорі п`ятого поверху будинку АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, керуючись метою нанесення тілесних ушкоджень іншій людині, в ході словесного конфлікту із колишньою дружиною - потерпілою ОСОБА_5 , який виник на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, умисно схопив ОСОБА_5 правою рукою за голову в лобній ділянці та наніс удар головою ОСОБА_5 об стіну на коридорі. В подальшому, ОСОБА_3 , діючи з єдиним злочинним умислом, спрямованим на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , умисно наніс удар правою ногою у ділянку стегна лівої ноги та удар лівою ногою у ділянку стегна правої ноги останньої.

Своїми вищевказаними умисними протиправними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_5 тілесне ушкодження у вигляді садна на потилично-тім`яній ділянці голови по центру, яке згідно висновку судово-медичного експерта за № 330 від 04 травня 2020 року, за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

За таких обставин, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (кримінальному проступку), передбаченому ч. 1 ст. 125 КК України не визнав та показав, що того дня, він із дружиною тільки сварились, він не вживав алкогольні напої. Зазначив, що потерпіла оговорює його, тілесні ушкодження спричинила собі самостійно, адже він її не чіпав. Також, зазначив, що ОСОБА_5 налаштовує сина проти нього.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, його винність у інкримінованому йому органами досудового розслідування кримінальному правопорушенні, повністю підтверджується, зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду доказами в кримінальному провадженні.

Так, потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що все сталось так, як зазначено в обвинувальному акті. Разом з тим, пояснила те, що свідок ОСОБА_8 надав суду неправдиві показання, вказавши, що він просив у неї вступити з ним у інтимний зв`язок або надати йому грошові кошти за підтвердження наданих ним раніше показань під час досудового розслідування. Вказала, що дана пропозиція була через декілька днів після вчинення відносно неї кримінального проступку, Свідок товаришує з обвинуваченим, вони разом продають сигарети та горілку. Просила суворо покарати обвинуваченого, вказуючи, що заподіяна шкода їй не відшкодована і тілесні ушкодження він їй наносить не вперше.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що того вечора між потерпілою та обвинуваченим був конфлікт, він почув звуки даного конфлікту у коридорі на сходовій клітці за місцем проживання. Вийшовши туди, побачив, що потерпіла та обвинувачений махали між собою руками, він їх розборонив. Разом з тим, він заперечив, що обвинувачений штовхав потерпілу, а також вказав, що не підтверджує механізм спричинення потерпілій тілесного ушкодження, відтворений ним під час проведення слідчого експерименту за його участі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, те, що його батько страждає на алкогольну залежність, застосовує відносно нього та матері фізичне і психологічне насильство, тому він намагається рідко з`являтись вдома через вказані обставини. Того дня, 30 квітня 2020 року впродовж дня, двічі вчинялись відносно його матері неправомірні дії ОСОБА_3 . Першого разу мати подзвонила до нього та попросила, щоб він приїхав за місцем проживання, оскільки обвинувачений вчиняє відносно неї неправомірні дії. Після чого, він приїхав близько 18 год., розібрався на місці у ситуації та поїхав. Вдруге, ввечері, у той час, коли він їхав додому, до нього передзвонила його матір потерпіла, яка була дуже переляканою, плакала, казала, що їй потрібно втекти. Приїхавши за місцем проживання, матір скаржилась, що у неї дуже болить голова, у зв`язку з чим він завіз її у лікарню. Потерпіла розповіла, що обвинувачений наніс їй удар головою об стіну, що спричинило їй сильну біль. У лікарні в матері виявили струс головного мозку. Внаслідок цих дій зі сторони обвинуваченого у потерпілої тиждень боліла голова.

Допитаний в якості свідка, слідчий ОСОБА_10 суду показав, що він здійснював досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, зокрема, відбирав заяву у потерпілої по факту вчиненого відносно неї кримінального правопорушення, а в подальшому проводив допит останньої. З показань потерпілої йому стало відомо про те, що її чоловік наніс їй тілесні ушкодження, а також те, що очевидцем вказаних подій був сусід ОСОБА_8 . У зв`язку із вказаними обставинами, свідок допитав ОСОБА_8 в якості свідка та провів за його участі слідчий експеримент. В ході якого останній, у присутності понятих, добровільно повідомив та продемонстрував механізм нанесення тілесного ушкодження обвинуваченим ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 . Заяв, доповнень, зауважень у свідка не було. Вказаний механізм повідомлявся свідком добровільно, будь-який тиск відносно останнього не чинився.

Крім цього, винність ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, об`єктивно підтверджується також і іншими доказами у кримінальному провадженні.

Зокрема, рапортом помічника чергового Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_11 від 01 травня 2020 року, згідно якого, 30 квітня 2020 року о 22 год. 13 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 30 квітня 2020 року о 22 год. 13 хв. за адресою: АДРЕСА_1 колишній чоловік ОСОБА_5 ОСОБА_3 наніс останній тілесне ушкодження.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 01 травня 2020 року, яким зафіксовано, як слідчий СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області прийняв усну заяву від ОСОБА_5 про нанесення їй колишнім чоловіком тілесного ушкодження.

Довідкою КП "Луцької міської клінічної лікарні" № 2085, згідно якої, ОСОБА_5 зверталась в приймальне відділення Луцької міської клінічної лікарні та отримала заключення ЗЧМТ, струс головного мозку, забій мяких тканин потиличної ділянки голови. Від госпіталізації у нейрохірургічне відділення відмовилась.

Протоколом огляду речей та документів від 01 травня 2020 року, яким зафіксовано, як слідчий в приміщенні службового кабінету провів огляд довідки №2085, яка надана потерпілою ОСОБА_5 для приєднання до матеріалів кримінального провадження.

Висновком експерта № 330 від 04 травня 2020 року, згідно якого, у ОСОБА_5 виявлено тілесне ушкодження у вигляді садна на потилично-тімяній ділянці голови по центру. Дане тілесне ушкодження виникло в результаті контакту з травмуючою дією тупого предмету. За ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 05 червня 2020 року з доданими фототаблицями, в ході якого потерпіла ОСОБА_5 відтворила та продемонструвала механізм дій, як обвинувачений ОСОБА_3 30 квітня 2020 року наніс їй тілесне ушкодження.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 11 червня 2020 року з доданими фототаблицями, в ході якого свідок ОСОБА_8 відтворив та продемонстрував механізм дій, як обвинувачений ОСОБА_3 30 квітня 2020 року наніс ОСОБА_5 тілесне ушкодження.

В судовому засіданні перевірялись показання обвинуваченого ОСОБА_3 з приводу того, що легке тілесне ушкодження він не наносив, однак такі обставини не знайшли свого належного підтвердження в суді і спростовується дослідженими доказами у кримінальному проваджені та не узгоджуються із іншими доказами по справі.

Разом з тим, суд не бере до уваги покази свідка ОСОБА_8 , які надані в судовому засіданні, оскільки такі містять ряд суперечностей, не узгоджуються з іншими дослідженими доказами та повністю спростовуються показаннями самої потерпілої та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які є послідовними і узгоджуються між собою та протоколами слідчих дій, висновком судового експерта, а також протоколами слідчих експериментів, в тому числі, за участі ОСОБА_8 , які, на думку суду, є правдивими, тому суд покладає їх в основу обвинувального вироку.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків, дані про його особу та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд не вбачає.

Водночас, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує конкретні обставини інкримінованого кримінального правопорушення та його наслідки, вік обвинуваченого, інформацію про його стан здоров`я, який на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває та за допомогою до них не звертався, інформацію про перше притягнення до кримінальної відповідальності, водночас раніше неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, думку самої потерпілої, яка настоювала на суворому покаранні обвинуваченого.

З урахуванням наведеного, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, в межах санкції частини статті, за якою він засуджується, у виді громадських робіт.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.

До початку судового розгляду представник потерпілої ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_5 подав цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн. та витрат, пов`язаних з оплатою послуг з правової допомоги в сумі 5000 грн.

Свої позовні вимоги представник потерпілої обґрунтовує тим, що внаслідок вчинених обвинуваченим дій, потерпіла зазнала моральної шкоди, яка полягає у психологічному приниженні честі та гідності, оскільки нанесення тілесних ушкоджень супроводжувалось нецензурними висловлюваннями та різноманітними погрозами, подальше продовження фізичного та психологічного насильства, що неодноразово зафіксовано зверненнями до поліції.
В судовому засіданні потерпіла цивільний позивач підтримала поданий представником цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 .
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , заявлений до нього цивільний позов не визнав.
Заслухавши думки учасників судового розгляду, оглянувши та дослідивши подані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення даного цивільного позову.
У відповідності до вимог ст. 128 КПК України особа, якій правопорушенням завдано шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Згідно роз`яснень, що містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Статтею 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, передбачені ст. 1167 ЦК України і полягають у її відшкодуванні особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім завдання шкоди ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, яка відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 1193 ЦК України, суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.
Беручи до уваги вищевказані вимоги Закону, визначаючи розмір грошового відшкодування в рахунок моральної шкоди потерпілій, на підставі вимог ст. 1167 ЦК України, суд враховує матеріальний стан відповідача, вік потерпілої, вимоги розумності та справедливості, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обтяжуючу обставину, глибину фізичних і душевних страждань потерпілої, зміни в її повсякденному житті, порушення нормальних життєвих зв`язків, інші обставини справи, ступінь вини обвинуваченого, у тому числі і те, що злочин вчинено умисно, та оцінює їх в розмірі 10000 грн., які слід стягнути з ОСОБА_3 в користь потерпілої ОСОБА_5 , а тому цивільний позов в цій частині підлягає до повного задоволення.
Разом з тим, цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 в частині витрат, пов`язаних з оплатою послуг з правової допомоги в сумі 5000 грн. не підлягає до задоволення.
У відповідності до вимог ст. 100 КПК України, суд вирішує долю речових доказів, які слід залишити при матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 124 КПК України, суд приймає рішення по питанню процесуальних витрат за надання правової допомоги потерпілій, які слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 в повному обсязі.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 128, 368, 370 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст.125 КК України і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 180 (сто вісімдесят) годин.

Речові докази: копію медичної довідки № 2085 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди та витрат, пов`язаних з оплатою послуг з правової допомоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 10000 (десять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 витрати пов`язані із надання правової допомоги в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:/підпис/
Згідно з оригіналом:
Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1