Справа № 536/1344/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2022 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження № 0000202 від 18 червня 2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Чорнухи Чорнухинського району Полтавської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу статті 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

17 червня 2021 року близько 17.00 годині ОСОБА_4 перебував поряд з домоволодінням за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 , де в цей час в нього виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 через хвіртку проник до огородженої території вказаного домоволодіння, звідки таємно викрав сталеву драбину, вартість якої відповідно до висновку експерта № 2376 від 22 червня 2021 року становить 700 грн.

Після цього ОСОБА_4 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився майном на власний розсуд, чим заподіяв власнику майна матеріальних збитків на суму 700 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до сховища.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєнні встановленого судом кримінального правопорушення - таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням до сховища, - визнав повністю та пояснив про обставини кримінального правопорушення як вказано у описовій частині вироку.

Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за частиною 3 статті 185 КК України, так як обвинувачений вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до сховища.

Враховуючи показання обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 усвідомлює той факт, що він скоїв встановлене судом кримінальне правопорушення та правильно розуміє обставини справи, і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні встановленого судом злочину підтверджується його показаннями в судовому засіданні. Матеріали кримінального провадження ніким із учасників процесу не оспорюються. Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 вину свою у вчиненні злочину - таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням до сховища - визнав у повному обсязі за обставин, зазначених в обвинувальному акті, інші учасники судового провадження фактичних обставин справи не оспорювали, суд, керуючись ст. 349 КПК України, вважає за наявності згоди учасників процесу за недоцільне досліджувати інші, зібрані у кримінальному провадженні докази, із тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вирішуючи питання, пов`язане з визначенням міри та виду покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, який класифікується як тяжкий злочин, дані про особу обвинуваченого, який в силу статті 89 КК України раніше не судимий, не працює, згідно довідки КНМП «Кременчуцька центральна районна лікарня» не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, за місцем проживання характеризується позитивно, вину визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому.

Під обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не виявлено.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у межах, установлених у санкції частини 3 статті 185 КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставину, що пом`якшує покарання, та вважає за необхідне визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, у межах санкції частини 3 статті 185 КК України.

Разом з тим, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину повністю у вчинені кримінального правопорушення, щиро розкаюється, то суд дійшов до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства та вважає за необхідне звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням, в порядку передбаченому статтями 75, 76 КК України. Саме таке покарання на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

У даному кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено, процесуальні витрати відсутні.

Долю речового доказу слід вирішити відповідно до статті 100 КПК України.

Враховуючи процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду справи суд не вбачає ризиків, передбачених статтею177 КПК України, для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжних заходів до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі статтей 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, поклавши на нього під час іспитового строку наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Речовий доказ металеву драбину, довжиною 3 м - повернути власнику ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1