УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2021 року Київський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 по кримінальному провадженню №947/22157/20, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до заяви, в провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходиться справа за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 358, 190 КК України.

Обґрунтовуючи заяву про відвід, заявник вказує на те, що наявні обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді ОСОБА_5 , адже він прийняв сторону обвинувачення і потерпілих, обмежував та порушував конституційні права та вимоги КПК України. Суддя порушує Бангалорські принципи поведінки, має обвинувальний нахил при розгляді справи, неупереджений при відправленні правосуддя.

Під час розгляду справи суддя ОСОБА_5 поводиться до нього агресивно, намагається добитися вчинення дій, які він вважає за потрібне. В судовому засіданні 08.07.2021 року він почав давати свічення, але відчувши погіршення здоров`я, вирішив не давати покази та виклав ставлення до підозри (обвинувачення) у письмовій формі. Це дуже роздратувало суддю ОСОБА_5 , він буквально змусив проголосити письмові пояснення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заяву про відвід підтримав у повному обсязі, та доповнив тим, що на його думку, коли він хворів, про що його захисник повідомляв суд, судом було винесено незаконну ухвалу від 22.11.2021 року про надання доручення органу досудового розслідування щодо встановлення його місцезнаходження.

Прокурор заперечував щодо задоволення заяви про відвід судді, зазначивши, що відсутні обставини для задоволення заяви та відводу судді від розгляду вказаної справи. Також зазначив, що в своїй заяві ОСОБА_4 виклав обставини, які не відповідають дійсності.

Дослідивши заяву про відвід, вислухавши учасників судового засідання, суд приходить до наступного переконання.

Відповідно до ст.75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 КПК України порядку визначення судді для розгляду справи.

Згідно ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Згідно п. п. 49, 50 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України», відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

Таким чином, враховуючи, що в ході судового розгляду заяви про відвід не встановлено існування обставин, які б викликали сумнів у неупередженості судді ОСОБА_5 , та які б, в свою чергу, унеможливлювали б розгляд кримінального провадження, а заявлений відвід не містить належних, конкретних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність передбачених чинним законодавством підстав для його задоволення, суд приходить до переконання, заявлений відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 75, 80, 81, 369 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 по кримінальному провадженню №947/22157/20 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1