Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/7940/21
1 - кс/490/4430/2021
У Х В А Л А
13 жовтня 2021 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 погоджене з прокурором Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше судимий, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

13.10.2021р. до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 погоджене з прокурором Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Згідно вказаного клопотання вбачається, що СВ ВП № 1 МРУП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001337 зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань 11.10.2021р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.10.2021р. близько 15 год. 00 хв., більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 перебував на вул. Бондаренко в м. Миколаєві та побачив потерпілого ОСОБА_7 , який йшов по вулиці. На ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .
З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , 09.10.2021р. близько 15 год. 00 хв., більш точного часу у ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 пішов слідом за ОСОБА_7 по вул. Бондаренко в м. Миколаєві. Проходячи повз буд. 18 по вул. Бондаренко в м. Миколаєві, ОСОБА_6 , підняв з землі предмет неправильної форми, схожий на камінь, який порахував зручним знаряддям вчинення злочину та таким, що володіє достатніми властивостями для досягнення мети злочину спричинення тілесних ушкоджень і умисно ціле направлено кинув його в область голови потерпілого ОСОБА_7 , попавши у скроню з лівого боку.
Від спричиненого тілесного ушкодження, потерпілий ОСОБА_7 впав правим боком на асфальтовану поверхню дороги. Бажаючи продовжити реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 взяв скляну пляшку, яку порахував зручним знаряддям вчинення злочину та таким, що володіє достатніми властивостями для досягнення мети злочину спричинення тілесних ушкоджень і підійшов до потерпілого ОСОБА_7 , який лежав. Тримаючи у правій руці скляну пляшку, ОСОБА_6 наніс нею удар в область голови потерпілому ОСОБА_7 , від чого пляшка розбилася, а потерпілий втратив свідомість. Але незважаючи на це, ОСОБА_6 продовжив вчиняти свої протиправні дії, направлені на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , підняв з землі предмет неправильної форми, схожий на камінь, та кинув його в область спини останнього.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді відкритої черепно-мозкової травми, вдавленого перелому лівої височної кістки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними для життя в момент заподіяння.
11.10.2021р. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
12.10.2021р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто у спричиненні умисних тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.
Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання заперечували, зважаючи на його необґрунтованість, у зв`язку з чим просили застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.
Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.
Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016р. № 5 - 328 кс 16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.
У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.
Підозра ОСОБА_6 у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення є обґрунтованою, оскільки ґрунтується на доказах, здобутих під час досудового розслідування, зокрема: рапортом про реєстрацію в ЖЄО ВП № 1 МРУП повідомлення зі служби 102, з приводу доставленого до ЛШМД ОСОБА_7 з тілесними ушкодженнями у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, вдавленого перелому лівої скроневої кістки; протоколом огляду місця події від 11.10.2021р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протокол допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту ОСОБА_10 ; протоколом допиту малолітнього ОСОБА_11 ; протоколом допиту малолітнього ОСОБА_12 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; протоколом допиту малолітнього ОСОБА_13 ; копія довідки, згідно якої 10.11.2021р. до ЛШМД було доставлено ОСОБА_7 з тілесними ушкодженнями у виді відкритої черепно - мозкової травми, вдавленого перелому лівої височної кістки;протоколом затримання ОСОБА_6 ; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
За такого, слідчий суддя, приходить до висновку про обґрунтованість підозри по кримінальному провадженню № 0001337 від 11.10.2021р. відносно ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
У своєму клопотанні слідчий зазначив як ризики задля запобігання яких необхідне застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою те, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у даному кримінальному провадженні; продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.
На їх наявність вказує те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, не має міцних соціальних зв`язків, не працює, раніше не судимий.
Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено існування зазначених вище ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України.
У той же час, таким ризикам не зможуть запобігти інші передбачені ст. 176 КПК України, запобіжні заходи, крім тримання під вартою, а саме: - особисте зобов`язання, оскільки, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, не працює, тож не має законного джерела доходів, раніше судимий; - особиста порука, оскільки, відсутні дані щодо осіб, які заслуговують на довіру та які можуть поручитись за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків; - домашній арешт, оскільки, ОСОБА_6 не має власного житла, а проживає за адресою: АДРЕСА_1 , однак дане домоволодіння не належить йому, тож застосувати домашній арешт до ОСОБА_6 не можливо, оскільки власники даного домоволодіння не надали згоду на домашній арешт до ОСОБА_6 за вказаною адресою та знаходячись за місцем мешкання ОСОБА_6 отримає можливість вільного використання засобів зв`язку (мобільний телефон, інтернет, тощо), які зможе використати для впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні;- застава, оскільки, під час розгляду клопотання сторонами по справі не вказано даних про можливість внесення застави підозрюваним у розмірах, передбачених ст. 182 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі « Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суду з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено недостатність для запобігання вказаним ризикам застосування до підозрюваного більш м`яких ніж тримання під вартою запобіжних заходів, а це у свою чергу, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що є підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 182, 183, 193, 194, 196, 197, 309 КПК України, -
П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 погоджене з прокурором Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати на строк до 08.12.2021р. включно до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На ухвалу протягом п`яти днів з моменту її оголошення до Миколаївського апеляційного суду може бути подано апеляцію, подача якої не зупиняє дії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1