Справа № 487/8760/21
Провадження № 1-кс/487/400/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.01.2022 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000442 від 26.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України про арешт майна,-
ВСТАНОВИВ:
14.01.2022 прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000442, звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на грошові кошти, розміщені на банківському рахунку за карткою АТ КБ «ПриватБанк» Visa № НОМЕР_1 , дійсною до жовтня 2025 року, держателем якої є ОСОБА_4 ; зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» (МФО 305299) негайно у день виконання ухвали надати інформацію старшому слідчому Першого СВ ТУ ДБР, у місті Миколаєві ОСОБА_5 , про день та час виконання ухвали слідчого судді про накладення арешту та залишок коштів на зазначеному банківському рахунку на час виконання ухвали.
Вимоги клопотання обґрунтовує тим, що зазначені в клопотанні грошові кошти в сумі 28000 грн. є речовим доказом, оскільки відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять відомості, які використовуються як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.170 КПК України, на грошові кошти необхідно накласти арешт.
Прокурор до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги клопотання підтримав, просив про їх задоволення.
На підставі ст. 172 КПК України, клопотання розглянуто без участі власника майна.
Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.
Із матеріалів клопотання встановлено, що першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється розслідування у кримінальному провадженні № 0000442 від 26.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія (№83)» ОСОБА_6 №23/ОС від 02.09.2019 старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_7 з 02.09.2019 призначено на посаду начальника відділу нагляду і безпеки Державної установи «Арбузинська виправна колонія (№83)».
Перебуваючи на вищевказаній посаді, ОСОБА_7 , відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», примітки 1 до ст. 364 КК України, є службовою особою, яка за спеціальними повноваженнями здійснює функції представника влади та являється працівником правоохоронного органу.
У силу наявного досвіду роботи в органах Державної кримінально виконавчої служби України ОСОБА_7 знав та розумів положення Закону України про «Про Державну кримінально виконавчу службу України» від 23.06.2005 та Положення про ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)», затвердженого наказом Міністерства юстиції України №1110/5 від 20.03.2020, яким на нього як на службову особу покладені вищезазначені обов`язки.
Однак, ОСОБА_7 , нехтуючи взятими на себе обов`язками працівника правоохоронного органу та грубо ігноруючи їх, достовірно розуміючи суть кримінальних правопорушень проти власності та передбачену за їх вчинення кримінальну відповідальність, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, став на шлях злочинної діяльності та умисно вчинив корисливий злочин з використанням свого службового становища за наступних обставин.
Відповідно до Положення про ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» та Переліку найменувань органів, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 10.05.2017 №1519/5, ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» підпорядкована Південному міжрегіональному управлінню з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції та є виправною колонією середнього рівня безпеки для чоловіків, вперше засуджених до позбавлення волі і розташована за адресою: Миколаївська область, Арбузинський район, смт. Костянтинівка, вул. Володимирська, 1.
З 2016 року в ДУ «Арбузинська виправна колонія (№ 83)» відбуває покарання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 11.12.2015 за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією всього належного майна.
Приблизно в середині вересня 2021 року, більш точної дати встановити не представилось можливим, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на незаконне заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами засудженого ОСОБА_8 ..
З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_7 , використовуючи надані йому в силу займаної посади службові повноваження, 16.09.2021 викликав до службового кабінету виправної установи засудженого ОСОБА_8 , якому повідомив про те, що нібито у розпорядженні правоохоронних органів Миколаївської області наявні матеріали щодо протиправної діяльності ОСОБА_8 , на підставі яких останнього буде притягнуто до кримінальної відповідальності. Проте, у разі надання ОСОБА_8 грошових коштів в сумі 1000 доларів США, вказані матеріали, що начебто викривають його незаконну діяльність, будуть знищені. Після цього ОСОБА_7 надав ОСОБА_8 дві години на пошук грошових коштів.
Після спливу двогодинного терміну, ОСОБА_7 повторно викликав до службового кабінету виправної установи засудженого ОСОБА_8 , де під час розмови останній повідомив, що не має такої суми. В свою чергу, задля реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_7 запевнив ОСОБА_8 , що сплатить за нього свої особисті кошти, які ОСОБА_8 повинен буде йому повернути найближчим часом.
Через декілька днів ОСОБА_7 знову викликав до службового кабінету виправної установи засудженого ОСОБА_8 , та висловив вимогу повернути кошти в сумі 1000 доларів США, нібито сплачені за нього. На вказані протиправні вимоги ОСОБА_8 відповів ОСОБА_7 відмовою.
Після цього, ОСОБА_7 став погрожувати потерпілому, у разі невиконання його вимог, застосуванням фізичного насильства, а також, обмеженням прав, свобод та законних інтересів ОСОБА_8 , а саме: створенням нестерпних умов відбування покарання, поміщенням до дисциплінарного ізолятору ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)», а також ініціюванням питання щодо переведення ОСОБА_8 до іншої установи відбування покарання з більш посиленим рівнем безпеки у віддаленій місцевості.
У подальшому протягом жовтня-листопада 2021 року, ОСОБА_7 неодноразово з погрозами застосування насильства та обмеження прав, свобод та законних інтересів ОСОБА_8 , висловлював йому, у тому числі через іншого засудженого ОСОБА_9 , який також відбував покарання в ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» та підтримував дружні відносини з потерпілим, вимоги щодо повернення неіснуючого боргу у розмірі 1000 доларів США шляхом їх переведення на банківську картку № НОМЕР_1 своєї співмешканки ОСОБА_4 .
Усвідомлюючи безвихідність ситуації та реальність загрози настання для себе негативних наслідків внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_8 звернувся до своєї матері ОСОБА_10 з проханням сплатити ОСОБА_7 грошові кошти шляхом їх перерахування на зазначену ним банківську картку.
08.12.2021 о 14 год. 15 хв., ОСОБА_10 , діючи на прохання свого сина ОСОБА_8 та в його інтересах, виконуючи незаконні вимоги ОСОБА_7 , через касу відділення «Южноукраїнське центральне» Миколаївського РУ АТ КБ «Приватбанк», що знаходиться за адресою: Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, просп. Незалежності, 22, здійснила зарахування особистих грошових коштів в сумі 28000 гривень на банківську картку № НОМЕР_1 держателя ОСОБА_4 , яка є співмешканкою ОСОБА_7 ..
Того ж дня, 08.12.2021 після одержання в такій формі грошових коштів, ОСОБА_7 затриманий співробітниками правоохоронного органу.
08.12.2021 в рамках даного кримінального провадження в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України затримано.
09.12.2021 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, а саме у вимаганні, тобто вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеження прав, свобод або законних інтересів цієї особи, вчинене службовою особою з використанням свого службового становища.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_9 показав, що начальник відділу нагляду і безпеки ДУ «Арбузинська виправна колонія № 83» ОСОБА_7 дав йому у руки банківську карту «Приватбанк» з номером № НОМЕР_1 , вказавши, що держателем цієї картки є ОСОБА_4 , яка є співмешканкою ОСОБА_7 ..
Допитана в якості потерпілої ОСОБА_10 показала, що її син засуджений ОСОБА_8 , коли просив допомоги у неї для перерахування грошових коштів для ОСОБА_7 , які він з нього вимагав за неіснуючий борг, продиктував їй номер банківської картки, а саме: № НОМЕР_1 , сказавши, що вона оформлена на ОСОБА_4 , яка є співмешканкою ОСОБА_7 ..
Далі, 08.12.2021 о 14 год. 15 хв., ОСОБА_10 , діючи на прохання свого сина ОСОБА_8 та в його інтересах, виконуючи незаконні вимоги ОСОБА_7 , через касу відділення «Южноукраїнське центральне» Миколаївського РУ АТ КБ «Приватбанк», що знаходиться за адресою: Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, просп. Незалежності, 22, здійснила зарахування особистих грошових коштів в сумі 28000 гривень на банківську картку № НОМЕР_1 держателя ОСОБА_4 , яка є співмешканкою ОСОБА_7 ..
Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_8 показав, що грошові кошти, які з нього вимагав ОСОБА_7 за неіснуючий борг перед ним, необхідно перерахувати на банківську картку № НОМЕР_1 , яка оформлена на ОСОБА_4 , яка є співмешканкою
ОСОБА_7 , про що він повідомив своїй матері ОСОБА_11 ..
Постановою старшого слідчого Першого СВ (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_5 від 10.12.2021 грошові кошти у сумі 28000 грн., зараховані ОСОБА_10 на картку Універсальна АТ КБ «ПриватБанк» Visa № НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000442.
У зв`язку з чим, в органу досудового розслідування виникла необхідність в арешті грошових коштів, розміщених на банківському рахунку за карткою АТ КБ «ПриватБанк» Visa № НОМЕР_1 , держателем якої є ОСОБА_4 , які є речовим доказом та мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 3 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього кодексу.
Згідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Вимогами ст.173 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Так, прокурор просив накласти арешт на грошові кошти, розміщені на банківському рахунку за карткою АТ КБ «ПриватБанк» Visa № НОМЕР_1 , держателем якої є ОСОБА_4 , проте речовим доказом по даному кримінальному провадженню визнано грошові кошти в сумі 28000 грн., які були зараховані ОСОБА_10 на вказану картку, у зв`язку з чим, слідчий суддя, приходить до переконання про відсутність підстав для накладення арешту на усі грошові кошти, розміщені на банківському рахунку, оскільки не вбачається підстав вважати, що таке майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Що стосується грошових коштів у сумі 28000 грн., розміщених на банківському рахунку за карткою АТ КБ «ПриватБанк» Visa № НОМЕР_1 , держателем якої є ОСОБА_4 , то прокурором доведено, що вони зберегли на собі сліди злочину та можуть бути використані у якості доказів у кримінальному провадженні, а також доведено необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна.
Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.
Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.
З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 98, 131-132,170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000442 від 26.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на грошові кошти в сумі 28000 грн., розміщені на банківському рахунку за карткою АТ КБ «ПриватБанк» Visa № НОМЕР_1 , дійсною до жовтня 2025, держателем якої є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» (МФО 305299) негайно, у день виконання ухвали, надати інформацію старшому слідчому Першого СВ ТУ ДБР у м. Миколаєві ОСОБА_5 про день, час та обсяг виконання даної ухвали.
В задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити прокурору відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 ..
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1