Справа № 172/313/20
Провадження № 1-кп/191/121/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2021 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000078 від 26 лютого 2020 року відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Широке, Васильківського району, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, розведеного, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
01.08.2012 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області, за ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до обмеження волі на строк 2 роки;
25.01.2017 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, 14.09.2018 року на підставі ухвали Самарського районного суду м. Дніпра звільнений умовно-достроково, невідбуте покарання 9 місяців 7 днів;

24.03.2020 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2, 3 ст. 185 КК України, ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі на строк 5 років,
22.06.2020 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.289, ч.4 ст.70, ч.4 ст. 71 КК України до 5 років 4 місяців позбавлення волі без конфіскації майна;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю сторони обвинувачення

- прокурора ОСОБА_4

- обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

Приблизно 21 лютого 2020 року, точної дати слідством не встановлено, близько 20.30 годин ОСОБА_3 електропотягом сполученням «Чаплине - Синельникове І » Придніпровської залізниці прибув до залізничної платформи «Васильківка» Придніпровської залізниці, розташованої по вул. Геся, смт.Васильківка, Васильківського району, Дніпропетровській області. Слідуючи по залізничному переході, ОСОБА_3 побачив поліетиленовий пакет червоного кольору, котрий лежав вздовж колій, і в силу своєї цікавості наблизився до нього та оглянув його вміст, внаслідок чого виявив предмет схожий на гранату та предмет схожий на запал від неї. Усвідомлюючи, що вищевказані предмети є бойовими припасами, придбання і зберігання яких без відповідного дозволу є незаконним, ОСОБА_3 підняв пакет з вищевказаними предметами, тим самим здійснив незаконне умисне придбання боєприпасів без передбаченого законом дозволу. Після чого, ОСОБА_3 маючи прямий умисел направлений на незаконне зберігання боєприпасів достовірно знаючи, що його дії носять протиправний характер, знайдені боєприпаси не здав, і в порушення норм діючого законодавства, а саме «Положення про дозвільну систему», затверджене постановою КМУ від 12.10.1992 № 576, Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення, та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями матеріалами снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових речовин» затверджена наказом МВС від 21.08.1998 р. № 622, незаконно переніс за тимчасовим місцем мешкання, розташованим по АДРЕСА_2 , та без передбаченого законом дозволу зберігав знайдені боєприпаси для власних потреб до 18 березня 2020 року.
Так, 18 березня 2020 року, в період часу з 09:52 годин до 10:11 годин, при проведенні санкціонованого обшуку території домоволодіння, де фактично мешкав ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 в одній з кімнат будинку, в спортивній сумці, серед речей в присутності понятих та ОСОБА_3 працівниками поліції було виявлено та вилучено уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ та конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, споряджений корпусом осколкової, наступальної, ручної гранати РГД-5, які є вибухонебезпечними. Уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ, відноситься до категорії вибухових пристроїв та конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, споряджений корпусом осколкової, наступальної, ручної гранати РГД-5, відноситься до категорії вибухових речовин. Уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ та конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, споряджений корпусом осколкової, наступальної, ручної гранати РГД-5, придатні до здійснення вибуху.
Умисні дії ОСОБА_3 , кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення злочину, викладені вище та зазначив, що дійсно знайшов гранату та зберігав за місцем свого проживання: АДРЕСА_2 , яка була виявлена під час обшуку.

Враховуючи те, що учасники процесу, не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, та дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Крім того це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд, оцінивши показання ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту якого він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Вина ОСОБА_3 в скоєнні ним злочину в судовому засіданні доказана повністю, його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Суд вважає, що таке доведення випливає із сукупності ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою та відповідає критерію доведеності вини «поза розумним сумнівом». Вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю. Він діяв з прямим умислом. Обвинувачений є суб`єктом цього злочину, оскільки є осудним та повнолітньою особою. Кваліфікуючими ознаками пред`явленого обвинувачення є придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
.
В ході кримінального провадження суд вважає за можливим визнати у відповідності до ст. 66 КК України - щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, як обставину, що пом`якшує покарання за скоєне.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який неодноразово судимий, вчинив злочин до постановлення попереднього вироку, за місцем мешкання характеризується посередньо, перебуває на обліку у лікаря нарколога, у лікаря психіатра на обліку не перебуває, не працює, а також обставину, що пом`якшує покарання та відсутність обтяжуючих обставин.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Суд, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення обвинуваченого в даному випадку не можливе без його ізоляції від суспільства. Підстави для застосування правил ст. ст. 69, 69-1, 75 КК України відсутні.
На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу винного, його ставлення до вчиненого, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі, але не в максимальному розмірі, оскільки обвинувачений щиро каявся. Вважаючи, що дане покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення ним нових злочинів.
При цьому суд вважає, що оскільки ОСОБА_3 вчинив злочин 21 лютого 2020 року, а саме до постановлення вироку Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 22.06.2020 року за яким ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст. 289 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням призначеним Васильківським районним судом Дніпропетровської області від 24.03.2020 року, остаточно визначено ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяці позбавлення волі, без конфіскації майна. На підставі ст. 71 ч.4 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за новим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2017 року та остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 4 (чотири) місяця без конфіскації майна, який набрав законної сили 23.07.2020 року то остаточне покарання останньому сліди призначити за сукупністю злочинів за правилами, передбаченими ч.4 ст. 70 цього Кодексу шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням у вигляді позбавлення волі, оскільки призначенням іншого виду покарання не буде досягнуто мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 був затриманий за попереднім вироком суду саме 17.07.2020 року та відбуває покарання в Синельниківській виправній колонії № 94, тому в строк призначеного покарання слід зарахувати зазначений період.
Згідно рапорту про затримання ОСОБА_3 був затриманий 17.07.2020 року за вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 24.03.2020 року, тому суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання період з 17.07.2020 року по 01.09.2021 року включно.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України, а питання щодо процесуальних витрат - відповідно до вимог ст. 124 цього Кодексу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України і призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, більш суворим покаранням призначеним за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.06.2020 року за ч.2 ст.289, ч.4 ст.70, ч.4 ст. 71 КК України у вигляді 5 (п`яти) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі без конфіскації майна та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 4 (чотири) місяці позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 02.09.2021 року.
Зарахувати ОСОБА_3 у строк призначеного покарання строк з 17.07.2020 року до 01.09.2021 року з розрахунку день за день.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення вибухово-технічної експертизи від 26.03.2020 року № 19/104-11/1/75 в розмірі 1570 (одна тисяча п`ятсот сімдесят) грн. 10 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення трасологічної експертизи від 23.03.2020 року № 19/104-17/2/115 в розмірі 1256 (одна тисяча двісті п`ятдесят шість) грн. 08 коп.
Речові докази, а саме: компакт диск з відеозаписом проведення обшуку зберігати при матеріалах справи ( т.2 а.с. 38-39); спеціальний пакет № ЕХРТ0206384 з залишками після вибуху та первинною упаковкою, який зберігається у камері схову речових доказів Васильківського ВП - знищити (т.2 а.с. 60-61).

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1