ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1388/21 Справа № 202/4864/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2021 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 000132 стосовно
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_6
в режимі відеоконференції:
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 10 жовтня 2021 року та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що враховуючи вагомість наявних доказів, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, відсутність значної шкоди, завданої правопорушення, тривалість досудового розслідування, а також всі інші обставини, зокрема дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, роботи, вже обвинувачується у вчиненні аналогічного злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, слідчий суддя дійшов висновку, що для запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, буде запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки такий запобіжний захід також пов`язаний із обмеженням особистої свободи, дозволить контролювати поведінку підозрюваного.
Слідчий суддя також зазначила, що тримання підозрюваного під вартою є невиправданим, оскільки, незважаючи на підозру у вчинені тяжкого злочину, в даному конкретному кримінальному провадженні у підозрюваного міцні соціальні зв`язки, відсутній значний суспільного резонансу від події правопорушення, з часу якої минуло понад десяти місяців.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити та застосувати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів без визначення розміру застави.
В обґрунтування апеляційних вимог, прокурор посилається на те, що слідчим суддею не враховано наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання на строк від трьох до восьми років, не має стійких соціальних зв`язків. Вважає, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вищевказаним ризикам. Також слідчим суддею не враховано характер вчиненого злочину, який вчинений з особливим цинізмом, що викликало суспільний резонанс та пов`язаний із загрозою суспільству.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, посилаючись на її безпідставність, просили відмовити в її задоволенні, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд доходить наступних висновків.
Слідчий суддя, окрім обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, дійшов висновку про доведеність прокурором ризиків, передбачених пунктом 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому вважав за можливе запобігти встановленим ризикам, застосувавши запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги прокурора, не може погодитись з рішенням слідчого судді, що для запобігання встановленим ризикам запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде достатнім, з огляду на наступне.
Частиною першою статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як слідує з матеріалів клопотання, в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області є кримінальне провадження за № 0000132 від 2 жовтня 2020 року в межах якого, зокрема ОСОБА_7 17 серпня 2021 року повідомлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а саме хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю та було вчинено групою осіб із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.
Стосовно обґрунтованості підозри.
Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 про причетність до його вчиненні підтверджуються матеріалами провадження та підозра обґрунтована достатніми доказами для вирішення питання про застосування запобіжного заходу, зокрема причетність підозрюваного ОСОБА_7 до вчинення вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 28.10.2020 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 11.11.2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 11.11.2020 року; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_13 від 19.07.2021 року; протоколами проведення слідчих експериментів та висновками судово-медичних експертиз від 12.10.2020 року та від 26.01.2021 року згідно з якими у потерпілого виявлені, зокрема легкі тілесні ушкодження, які викликали короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад шість діб, але не більше як три тижні (21 день), які могли виникнути при механізмі на який вказують потерпілий ОСОБА_10 , потерпілий ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_12 .
Суд апеляційної інстанції, перевіряючи обґрунтованість підозри, зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини та критеріїв її визначення. Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86 рішення від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, пункт 175 рішення від 21.04.2011).
Таким чином, висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 296 КК України є правильними, з ними погоджується і суд апеляційної інстанції та такі висновки не оскаржуються в апеляційній скарзі прокурором.
Щодо обґрунтованості ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Відповідно до клопотання слідчого метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання ризикам, передбачених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме з метою запобігання спроби переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконному впливу на свідків у кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження вчинення кримінального правопорушення в якому підозрюється.
Як слідує з оскарженої ухвали слідчий суддя вважав доведеними ризики переховування від органів досудового розслідування та суду та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, тобто ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
В той же час, слідчий суддя не навів в ухвалі жодних мотивів про існування або відсутність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, про який заявляв слідчий в своєму клопотанні.
Перевіряючи висновки слідчого судді про наявність інших ризиків, заявлених слідчим в клопотанні суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Стосовно обґрунтованості ризику переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та/або суду, то апеляційний суд вважає його доведеним, при цьому зважає на тяжкість кримінальних правопорушень та суворість покарання у виді позбавлення волі до семи років, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у його вчиненні.
Оцінюючи вищезазначені обставини, апеляційний суд також враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії», № 33977/96, рішення від 26 липня 2001 року, ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Стосовно наявності ризику, передбачено п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, то суд апеляційної інстанції вважає його обґрунтованим, оскільки, як слідує з матеріалів, долучених до клопотання слідчого, що обвинувачення переважною мірою ґрунтується на їх показаннях, тоді як вони ще не допитані в судому засіданні, а їхні показання можуть бути доказами тільки за умови безпосереднього їх допиту в суді (ст. ст. 23, 95 КПК України).
Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є цілком обґрунтованим, оскільки ОСОБА_7 вже обвинувачується у вчиненні аналогічного злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та стосовно нього обвинувальний акт знаходиться в Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області.
Стосовно недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам ніж тримання під вартою.
Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.
Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Відповідно до ст. 178 КПК України, апеляційний суд при перевіряючи обґрунтованість та достатність обраного виду запобіжного заходу, окрім обґрунтованості підозри та наявності ризиків, враховує, що ОСОБА_7 перебуває у шлюбі із ОСОБА_14 , проте згідно з характеристикою з місця проживання з нею не проживає, проживає разом з батьками ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а також сестрою ОСОБА_17 . До матеріалів справи також долучено свідоцтво про народження ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте в графі «батько» зазначений ОСОБА_19 , що не дає правових підстав стверджувати, що саме підозрюваний є батьком цієї дитини.
В той же час, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого з особливою зухвалістю, на території неподалік від школи, у присутності дітей та інших громадян, стосовно нього іншим судом розглядається обвинувачення за вчинення аналогічного злочину, що на переконання суду апеляційної інстанції свідчить про схильність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень і міцність соціальних зв`язків підозрюваного не є достатнім стримуючим фактором та запорукою його правомірної поведінки.
В суді апеляційної інстанції встановлено, що стосовно ОСОБА_7 вже застосований запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, проте такий запобіжний захід не є дієвим, враховуючи, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні аналогічного злочину.
Суд апеляційної інстанції вважає, що посилання сторони захисту та слідчого судді в ухвалі, що ОСОБА_7 має постійне місце роботи за яким позитивно характеризується, неприйнятними, оскільки з матеріалів справи слідує, що підозрюваному інкримінується вчинення злочину безпосередньо перебуваючи на роботі.
Посилання слідчого судді на час, який минув з дня події кримінального правопорушення, апеляційний суд також враховує цю обставину, проте зауважує, що протягом цього часу ОСОБА_7 не був повідомлений про підозру, тому, як слідує з матеріалів доданих стороною захисту, вважав себе потерпілим від вказаного правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку, що вищезазначені обставини, викладені в оскарженій ухвалі, проте не отримали належної оцінки слідчим суддею, що потягло помилкове рішення в частині обраного виду запобіжного заходу необхідного для запобігання, встановленим ризикам, що в даному випадку є підставою для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали.
Відповідно до ч. 3 ст. 497 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Таким чином, для нівелювання встановлених ризиків у виді переховування від органу досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на потерпілого і свідків та ризику вчинення іншого кримінального правопорушення необхідним та достатнім буде запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування (п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України).
З повідомлення про підозру та матеріалів долучених до клопотання слідчого, слідує, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного із застосуванням насильства, а також до нього вже застосовувалась застава, проте такий захід не досяг своєї мети, у зв`язку з чим апеляційний суд не визначає заставу.
В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу, строком на 60 днів. Водночас, строк досудового розслідування закінчується 18 жовтня 2021 року, тому у разі застосування тримання під вартою на 60 днів, такий строк буде поза межами досудового розслідування.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість апеляційної скарги прокурора ОСОБА_6 , проте вона підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали в суді апеляційної інстанції відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2021 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 скасувати.
Постановити нову, якою клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного за ч. 4 ст. 296 КК України задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 жовтня 2021 року, включно, без визначення розміру застави.
Взяти ОСОБА_7 під варту.
Виконання ухвали покласти на прокурора та органи поліції за місцем проживання.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4