ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1436/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві судовий розгляд у кримінальному провадженні по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вінницької області, Теплицького району, села міського типу Теплик, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, не працюючого, не судимого
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

учасники кримінального провадження:

прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

потерпілий ОСОБА_6 ,

представник потерпілого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , 20.02.2021 приблизно о 15 год. 02 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «Mercedes-Benz Vito 113 CDI», р.н. НОМЕР_1 , рухався заднім ходом по прилеглій території ТОВ «Універсам Харків», розташованого по вул. Вербицького, 30 у м. Києві, з метою подальшого виїзду на проїзну частину дороги.
В цей час, по зазначеній прилеглій території, позаду вказаного автомобіля, в попутному з ним напрямку, рухався пішохід ОСОБА_8 .
Під час руху ОСОБА_3 допустив порушення вимог п.п. 1.5, 1.7, підпункт «б» п. 2.3 та п. 10.9 Правил дорожнього руху України:
- п. 1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
- п. 1.7 водії, пішоходи та пасажири зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти, люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності;
- підпункт «б» п. 2.3 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим транспортом у дорозі;
- п. 10.9 під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_3 виявились у тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем марки «Mercedes-Benz Vito 113 CDI», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом по прилеглій території будинку № 30, розташованого по вулиці Вербицького у місті Києві, на якій знаходяться місця стоянки транспортних засобів, магазини, майданчики і зони відпочинку, маючи об`єктивну змогу усвідомлювати, що на даній ділянці дороги найбільш вірогідна появи пішоходів, в тому числі й осіб похилого віку, тому в будь-який момент дорожня обстановка може змінитися, усвідомлюючи, що перебуває в умовах обмеженої оглядовості з робочого місця водія, обумовленої рухом заднім ходом та конструктивними особливостями транспортного засобу, достовірно знаючи, що рух на вказаній ділянці вимагає особливої уваги від водіїв, маючи можливість звернутися за допомогою до інших осіб, створюючи небезпеку для здоров`я громадян, не зміг відповідно оцінити дорожню обстановку та обрати безпечні прийоми керування, внаслідок чого, задньою частиною керованого ним автомобіля здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який рухався по прилеглій території, позаду вказаного вище транспортного засобу, в попутному з ним напрямку.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми правого кульшового суглобу: перелом шийки правої стегнової кістки (зі зміщенням уламків), які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості.
Тілесні ушкодження отримані ОСОБА_11 під час дорожньо-транспортної пригоди мають прямий причинний зв`язок.
Порушення вимог п.п. 1.5, 1.7, підпункт «б» 2.3 та 10.9 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Таким чином, ОСОБА_3 порушив правила безпеки дорожнього руху, як особа, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесне ушкодження середньої тяжкості, тобто вчинив кримінальне правопрушення, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 суду пояснив, що дорожньо-транспортна пригода відбулась за обставин, які в обвинувальному акті вказані вірно. ОСОБА_3 визнав себе винуватим, пояснив, що коли вийшов з машини, одразу запропонував і завіз потерпілого до лікаря, завів до доктора, де потерпілому зробили рентген. Потім допомагав матеріально, коли потерпілий був у лікарні перерахував йому на карточку 50 000 гривень. Частково визнав пред`явлений до нього цивільний позов, зазначив, що сума моральної шкоди є занадто великою. ОСОБА_3 попросив вибачення у потерпілого, просив суворо його не карати та не позбавляти його права керувати транспортними засобами. Пояснив, що готовий допомагати потерпілому в подальшому що стосується оплати операції, яка планується через рік, пов`язаної з травмою, яку потерпілий отримав внаслідок ДТП.

Потерпілий ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_7 підтримали цивільний позов до ОСОБА_3 .Потерпілий пояснив, що йому достатньо буде суми, яка буде витрачатися на операцію, приблизно 50 000 гривень. Просили призначити ОСОБА_3 не суворе покарання покарання і не позбавляти його права керування транспортним засобом.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом роз`яснено учасникам кримінального провадження, що вони будуть позбавленні оскаржити обставини, які ними не оспорюються в апеляційному порядку.

Згідно ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття, надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування матеріальної шкоди, вибачення перед потерпілим.

Згідно ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно із ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, вчиненого з необережності, особу винного, який судимості не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Судом також враховується при призначенні покарання і бажання обвинуваченого в подальшому допомагати матеріально потерпілому під час його лікування, наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття, вибачення перед потерпілим, надання йому допомоги після ДТП, добровільне надання матеріальної допомоги під час перебування потерпілого у лікарні та відсутність обставин, які обтяжують покарання. Суд вважає вказані обставини такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Враховуючи викладені вище обставини, суд вважає правильним призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі в межах, визначених санкцією ст. 286 ч. 1 КК України. Також з урахування зазначених вище обставин кримінального провадження, суд відповідно до ч.2 ст. 69 КК України вважає можливим не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті як обов`язкове у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Суд вважає, що саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

При цьому суд, враховуючи обставини даної справи та особу ОСОБА_3 , його негативне ставлення до вчиненого та наявність обставин, які пом`якшують покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без відбування покарання, а тому суд, застосувавши положення ст.ст. 75,76 КК України, звільняє його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

Розглядаючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 щодо моральної шкоди, завданої діями ОСОБА_3 , суд зазначає про наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.
За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженнямздоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При визначенні розміру моральної шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_6 діями обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує характер правопорушення, ступінь вини обвинуваченого, глибину фізичних страждань, які зазнав потерпілий після ДТП від отриманих тілесних ушкоджень, вимушеність змін у повсякденному житті, оскільки потерпілий був обмежений в своїх фізичних можливостях, не міг вирішувати самостійно побутові справи, змушений був звертатися за сторонньою допомогою.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з принципів розумності і справедливості та вважає, що розмір моральної шкоди, яку необхідно стягнути з ОСОБА_3 становить 70 000 гривень.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_3 .
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 373-376 КПК України суд,

у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч.2 ст. 69 КК України у виді обмеження волі на строк один рік без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Згідно п.1 та п.2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: 1. Періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2.Повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати, загальна сума яких становить 2942 (дві тисячі дев`ятсот сорок дві) гривні 10 копійок.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 моральну шкоди у розмірі 70 000 (сімдесят тисяч) гривень.
Речові доказі: транспортний засіб «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_2 , який під розписку повернуто на відповідальне зберігання ОСОБА_3 залишити власнику.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: