Номер провадження: 11-сс/813/1384/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 02.09.2021, якою в межах кримінального провадження №0000093 від 20.10.2020 стосовно:
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Балта Одеської області, громадянина України, із середньою технічною освітою, не одруженого, працюючого по найму, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 246 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави
установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 та застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 31 день до 30.09.2021 із визначенням застави в якості альтернативного запобіжного заходу у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 681000 грн. та покладенням на підозрюваного у разі внесення застави обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 246 КК України та в зазначеному провадженні органом досудового розслідування було доведено неможливість застосування стосовно останнього більш м`якого запобіжного заходу з огляду на існування ризиків можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, впливу на свідка, а також вчинення іншого кримінального правопорушення проти довкілля, які обґрунтовані підозрою ОСОБА_9 у вчиненні тяжкого злочину у складі організованої групи, тяжкістю покарання, суспільно-небезпечним характером такого кримінального правопорушення, завданням істотної шкоди інтересам суспільства та держави, тяжкими наслідками, спричиненими кримінальним правопорушенням; тим, що кримінальне правопорушення носить триваючий та корисливий характер, підозрюваний офіційно не працевлаштований, ймовірно отримував дохід від збуту незаконно зрубаних дерев.
Обґрунтовуючи розмір застави як альтернативного запобіжного заходу, слідчий суддя врахував тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , обставини кримінального правопорушення, пов`язаного із завданням істотної шкоди державним інтересам та інтересам суспільства, майновий та соціальний стан підозрюваного, наявність доведених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на підставі чого дійшов висновку про необхідність виходу за межі максимально встановленого розміру застави для тяжкого злочину, визначеного п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 не погодилась із оскаржуваною ухвалою, вважаючи її незаконною з огляду на наступне:
- поза увагою слідчого судді залишилось те, що прокурором не було надано доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, натомість, її підзахисний є заробітчанином, обсяг його робіт визначали інші, він виконував другорядну роль, а життєва необхідність в заробітку такого плану склалась у зв`язку із відсутністю роботи взагалі;
- визначений слідчим суддею розмір застави є надто великим, оскільки працюючи грузчиком ОСОБА_9 отримував прибуток в розмірі 200-300 грн. в день.
Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновків про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Системний аналіз оскаржуваної ухвали свідчить про те, що слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону в повній мірі не дотримався з огляду на таке.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Так, на підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що 31.08.2021 ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 246 КК України (т.2, а.с. 35-44), а санкція зазначеної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 7 років.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Органами досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 246 КК України за наступних обставин.
У період часу з початку грудня 2020 року по 04.04.2021, більш точного часу не встановлено, члени організованої групи ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 , діючи умисно та відповідно до плану злочинної діяльності та вказівок організатора групи ОСОБА_15 , використовуючи заздалегідь заготовлені бензопили, сокири, ручні пили та іншій інвентар, на автомобілях марки «КАМАЗ 43101», р.н. НОМЕР_1 , та «ГАЗ 66», р.н. НОМЕР_2 , всупереч вимогам Лісового кодексу України, Порядку поділу лісів на категорії та виділення особливо захисних лісових ділянок, затвердженого Постановою КМУ від 16.05.2007 №733 та Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого Постановою КМУ №761 від 23.05.2007, не отримавши спеціального дозволу на використання лісових ресурсів - лісорубного квитка або лісового квитка, тобто не маючи права здійснювати порубку дерев, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, здійснили незаконну порубку 33 дерев породи «дуб», відділивши стовбури дерев від коріння, після чого на вищевказаних автомобілях перевезли вказані дерева на територію складського приміщення, розташованого на ділянці за адресою: Одеська обл., Балтський р-н, межі Пасатської сільської ради, з реєстраційним номером 206, після чого ОСОБА_16 та ОСОБА_15 при невстановлених обставинах здійснили збут вищевказаних незаконно зрубаних дерев.
В подальшому, члени організованої групи ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 та ОСОБА_9 , 31.08.2021 в період часу з 06 год. по 09:30 год., діючи умисно та відповідно до плану злочинної діяльності та вказівок організатора групи ОСОБА_15 , використовуючи заздалегідь заготовлені бензопили, сокири, ручні пили та іншій інвентар, на автомобілі марки «КАМАЗ 43101», р.н. НОМЕР_1 , всупереч вимогам Лісового кодексу України, Порядку поділу лісів на категорії та виділення особливо захисних лісових ділянок, затвердженого Постановою КМУ від 16.05.2007 №733 та Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого Постановою КМУ №761 від 23.05.2007, не отримавши спеціального дозволу на використання лісових ресурсів - лісорубного квитка або лісового квитка, тобто не маючи права здійснювати порубку дерев, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, здійснили незаконну порубку 11 дерев породи «дуб» та «клен», після чого були затримані співробітниками поліції.
Внаслідок вищевказаних протиправних дій членів організованої та керованої ОСОБА_15 групи у складі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 державі завдано матеріальну шкоду на суму 959 459 грн. 80 коп., що згідно примітки 2 до ст. 246 КК України перевищує 60 неоподаткованих мінімумів громадян та є тяжкими наслідками.
Зазначена підозра обґрунтовується матеріалами провадження, долученими органом досудового розслідування до клопотання.
Окрім того, колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.
Відповідно до п.п. 34-36 рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України», обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла бути підставою для його першого взяття під вартою.
Водночас, апеляційний суд критично оцінює доводи сторони захисту про те, що органом досудового розслідування не було доведено наявності в зазначеному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Апеляційний суд, погоджуючись із висновками слідчого судді, звертає увагу на те, що в даному кримінальному провадженні існують доведені органом досудового розслідування ризики того, що підозрюваний ОСОБА_9 може вдатись до спроб переховування від органів досудового розслідування та суду, здійснення незаконного впливу на свідка, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, обумовлені тим, що: останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти довкілля, у складі організованої групи, відповідальність за який передбачена лише у виді позбавлення волі на строк від 5-ти до 7-ми років; офіційно не працевлаштований, тобто постійного джерела прибутку не має; має процесуальну можливість ознайомлюватись із матеріалами провадження та, як наслідок, анкетними даними свідка; кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , має триваючий та корисливий характер, оскільки незаконна порубка дерев здійснювалась протягом тривалого періоду часу та підозрюваний, ймовірно, отримував дохід від збуту зрубаних дерев.
Водночас, оцінюючи твердження захисника про те, що ОСОБА_9 є заробітчанином та життєва необхідність у заробітку такого плану склалась у зв`язку із абсолютною відсутністю в нього роботи, колегія суддів зауважує, що такі доводи є голослівними та жодними доказами не підтверджуються, при цьому, відсутність роботи не може слугувати обставиною, яка виправдовує в даному випадку вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із завданням шкоди довкіллю шляхом несанкціонованої порубки дерев та ймовірного отримання від цієї діяльності доходу. Зазначена стороною захисту обставина щодо відсутності у підозрюваного роботи та, як наслідок, вимушеного зайняття порубкою дерев, не зменшує також ризики, встановлені апеляційним судом вище та не може бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи обставини вчинення злочину, в якому останній обґрунтовано підозрюється та характеристику його особи.
Обставин, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.
За таких обставин, на переконання апеляційного суду, органом досудового розслідування було доведено неможливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання вищеназваним ризикам та забезпечення його належної процесуальної поведінки.
Разом із тим, загалом обґрунтовано застосувавши стосовно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, визначаючи заставу в якості альтернативного запобіжного заходу, належним чином не обґрунтував виключність випадку, який послугував підставою для виходу за межі її розміру, встановленого законом для осіб, підозрюваних у вчиненні злочинів певної категорії, чим допустив невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Так, пункт 2 ч. 5 ст. 182 КПК України встановлює, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, який, відповідно до приписів ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.
При цьому, відповідно до абз. 2 ч. 5 зазначеної ст. 182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Проте, відповідно до мотивувальної частини оскаржуваної ухвали (т., 2, а.с. 162-163), в даному випадку слідчий суддя, визначаючи підозрюваному ОСОБА_9 заставу в якості альтернативного запобіжного заходу у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що значно перевищує встановлену процесуальним законом межу для тяжких злочинів, не зазначив, в чому саме полягає виключність випадку та не мотивував належним чином такий її розмір, пославшись лише на те, що враховує наявність ризиків, обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину, обставини його вчинення, суспільно-небезпечні наслідки скоєного, а також розмір завданих державі збитків 959 459, 80 грн.
Окрім того, слідчим суддею не було обґрунтовано взагалі, чому застава у передбачених межах від 20 до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Разом із тим, колегія суддів звертає увагу на те, що позиція ЄСПЛ зводиться до того, що гарантії, передбачені ст. 5 §3 Конвенції покликані в першу чергу забезпечити не відшкодування шкоди, а, зокрема, явку обвинуваченого на слухання. Тому розмір застави має оцінюватись в першу чергу «з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі». (Mangouras v. Spain (Мангурас проти Іспанії) [ВП], § 78; Neumeister v. Austria (Ноймайстер проти Австрії), § 14).
Водночас, за певних обставин небезпідставним також буде взяття до уваги суми збитку, що ставиться йому в провину (Mangouras v. Spain (Мангурас проти Іспанії) [ВП], §§ 81 та 92).
За таких обставин, врахування слідчим суддею під час визначення розміру застави, який значно перевищує встановлений законом розмір для осіб, підозрюваних у вчиненні тяжких злочинів в якості єдиної виключної обставини розміру заподіяної злочином шкоди є необґрунтованим та недопустимим, натомість, підозрюваний ОСОБА_9 офіційно не працевлаштований, будь-яким нерухомим майном, цінними паперами, корпоративними правами, готівковими коштами, коштовностями, тощо не володіє, що свідчить про те, що, визначений слідчим суддею розмір застави у сумі 681 000 грн. є заздалегідь непомірним для підозрюваного.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Згідно з п.п. 2 та 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо, у відповідності до п.п. 1 ч. 1 ст. 411 КПК України, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Положення ч. 1 ст. 412 КПК України встановлюють, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про існування підстав для часткового задоволення апеляційної скарги захисника, скасування ухвали слідчого судді як постановленої із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням норм кримінального процесуального закону, оскільки слідчий суддя допустив помилку, пов`язану із визначенням розміру застави в зазначеному кримінальному провадженні всупереч вимог ч. 5 ст. 182 КПК України.

На підставі викладеного, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 246 КК України, його роль виконавця, розмір заподіяної злочином майнової шкоди, наявність доведених ризиків можливого переховування останнього від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідка в зазначеному провадженні, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, особу підозрюваного та його майновий стан, який офіційно не працевлаштований, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, із покладенням на підозрюваного у разі внесення застави обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

При цьому, застосовуючи стосовно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, колегія суддів доходить переконання про необхідність часткового задоволення клопотання слідчого в частині строку утримання під вартою, оскільки суд апеляційної інстанції позбавлений можливості погіршувати становище підозрюваного ОСОБА_9 за відсутності відповідної апеляційної скарги сторони обвинувачення та визначення слідчим суддею суду 1-ої інстанції строку тримання під вартою 31 день.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 182, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 409, 411, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 02.09.2021, якою стосовно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 246 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30.09.2021 із визначенням застави в розмірі 681 000 грн. скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 .
Застосувати стосовно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» з моменту фактичного затримання, тобто з 31.08.2021 до 30.09.2021 включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_9 в якості альтернативного запобіжного заходу заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 90 800 грн.
Підозрюваний, або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум за наступними реквізитами:
Отримувач: Одеський апеляційний суд; Код отримувача за

Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; Код банку отримувача: 820172

Рахунок отримувача: UA1086720

Призначення платежу: згідно ухвали суду від 22.09.2021, заставна сума за ОСОБА_9 , судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
У разі внесення застави звільнити підозрюваного ОСОБА_9 з-під варти та покласти на нього строком до 30.10.2021 включно, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за вимогою;
- не відлучатися з Одеської області без дозволу слідчого (слідчих групи слідчих), прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_9 , що він не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_9 , що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4