Справа № 629/561/22
Провадження № 1-кс/629/132/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2022 року слідчий суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні старшого слідчого Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженні № 0000001 від 01.01.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

у с т а н о в и в:
Старший слідчий Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , в якому просить накласти арешт на автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», моделі GLE 350 D, 2019 року випуску, д.н.з.: НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 06.08.2019, зареєстровано за ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення збереження речових доказів, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, можливої конфіскації майна, заборонивши будь-яким особам розпоряджатись вказаним майном.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 31.12.2021 року до Лозівського РВІІ ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_5 заволодів грошовими коштами ОСОБА_6 шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах.

Під час проведення досудового розслідування в якості потерпілого був допитаний ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає: АДРЕСА_1 , який пояснив, що в 2019 році він вирішив придбати собі автомобіль марки MERCEDES-BENZ, GEE 350 D, 2019 року випуску, за власні кошти, про що також знав його знайомий ОСОБА_5 . В липні 2019 року до нього звернувся ОСОБА_5 та повідомив, що йому потрібна продукція зерна пшениці для подальшої її реалізації та обігу під час здійснення скупки зернових культур. Крім того, останній запропонував ОСОБА_6 , щоб вони уклали договір позики у вигляді зернової продукції пшениці урожаю 2019 року, загальним об`ємом 471,530 тон, що в еквіваленті на грошові кошти дорівнювало 2 027 579 гривень, після чого ОСОБА_5 самостійно придбає вищевказаний автомобіль для ОСОБА_6 . На пропозицію ОСОБА_5 , ОСОБА_6 погодився, та 13 липня 2019 року між ним та ФОП ОСОБА_5 (код НОМЕР_5 ), що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , точного будинку та квартири не пам`ятає, було укладено договір позики, відповідно до якого він, як позикодавець, повинен був передати ОСОБА_5 (позичальнику), товар у вигляді пшениці урожаю 2019 року. Розмір позики за вказаним договором у грошовому еквіваленті дорівнював 2 027 579 гривень. Також в договорі зазначалось, що сільськогосподарська продукція, отримана Позичальником ОСОБА_5 за даним договором буде ним реалізована, а отримані від реалізації грошові кошти будуть спрямовані на придбання автомобіля марки MERCEDES-BENZ, GLE350D, 2019 року випуску. В подальшому, ним на виконання умов вищевказаного договору. ОСОБА_5 , 13.07.2019 року, відповідно до акту приймання - передачі товару було передано пшеницю врожаю 2019 року загальною вагою 76,860 тон, про що ними було підписано відповідний акт та скріплено печатками. Крім того, ним на виконання умов вищевказаного договору. ОСОБА_5 , 16.07.2019 року відповідно до акту приймання - передачі товару було передано пшеницю врожаю 2019 року загальною вагою 40.120 тон, про що ними було підписано відповідний акт та скріплено печатками. Крім того, ним на виконання умов вищевказаного договору. ОСОБА_5 , 17.07.2019 року відповідно до акту приймання - передачі товару було передано пшеницю врожаю 2019 року загальною вагою 18,780 тон, про що ними було підписано відповідний акт та скріплено печатками. Також, ним на виконання умов вищевказаного договору. ОСОБА_5 , 23.07.2019 року відповідно до акту приймання - передачі товару було передано пшеницю врожаю 2019 року загальною вагою 158,720 тон., про що ними було підписано відповідний акт та скріплено печатками. 27.07.2019 року ним на виконання умов вищевказаного договору. ОСОБА_5 , відповідно до акту приймання - передачі товару було передано пшеницю врожаю 2019 року, Загальною вагою 23,650 тон, про що ними було підписано відповідний акт, та скріплено печатками. 29.07.2019 ним. на виконання умов вищевказаного договору, ОСОБА_5 , відповідно до акту приймання - передачі товару було передано пшеницю врожаю 2019 року, загальною вагою 151,400 тон, про що ними було підписано відповідний акт та скріплено печатками. Відповідно до договору позики, Позичальник - ОСОБА_5 зобов`язувався повернути позику до 31 липня 2021 року або протягом 10 днів з дня пред`явлення Позикодавцем - ОСОБА_6 вимоги про повернення позики. Після того, як він відповідно до актів приймання-передачі товару у вигляді пшениці врожаю 2019 року, загальним об`ємом 471,530 тон, що в еквіваленті на грошові кошти дорівнювало 2 027 579 грн, передав ФОП ОСОБА_5 , вони спільно з ним поїхали до м. Харків в автосалон Соллі-Плюс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , для придбання вищевказаного автомобіля. Оскільки, на той час грошових коштів для придбання автомобіля у ОСОБА_5 не було, він вирішив взяти його в кредит, оформивши його на своє ім`я. Після чого, на ім`я ОСОБА_5 було відкрито кредитний договір № 25507/219 від 06.08.2019. Вже після складання вищевказаного договору, за 2 тижні до автосалону «Соллі Плюс» прибув вищевказаний автомобіль, який за всіма документами було оформлено за ОСОБА_5 , оскільки останній повинен був виплачувати кредитні кошти за його придбання, однак яким фактично володів ОСОБА_6 , оскільки ОСОБА_5 передав даний автомобіль ОСОБА_6 .. Перші 5 місяців ОСОБА_5 добровільно виконував умови вищевказаного кредитного договору, та своєчасно сплачував грошові кошти, а вже в подальшому в 2020 році з затримками сплачував щомісячні внески за кредитним договором щодо придбання автомобілю та з грудня 2020 року взагалі припинив виплачувати грошові кошти за кредитним договором, про що жодним чином не повідомив ОСОБА_6 . Приблизно в той період часу, він дізнався, що у ОСОБА_5 почались фінансові проблеми, та маються заборгованості перед багатьма людьми, під час розмов з останнім, оскільки вони з ним товаришували та майже щодня бачились, ОСОБА_5 казав про те, що ним щомісячно сплачуються внески за вищевказаний автомобіль, та з вказаного питання, жодних проблем не буде. В червні 2021 року ОСОБА_6 стало відомо, що ОСОБА_5 переїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, хоча напередодні останній завіряв його, що їде до Російської Федерації за грошима, та по поверненню закриває всі питання з боргами. Коли ОСОБА_5 видалив всі мессенджери, ОСОБА_6 зрозумів, що останній не збирається повертатись до м. Лозова, а також напередодні виїзду реалізував всю свою нерухомість, яка знаходилась в нього. В подальшому ОСОБА_6 почав з`ясовувати, що на даний час з платежами по кредитному договору за придбання автомобіля. Йому стало відомо, що приблизно 7-8 місяців кошти за вказаний автомобіль не вносились, після чого ним самостійно за власні кошти з урахуванням пені, яка виникла на той час, було сплачено заборгованість, однак від імені ОСОБА_5 , про що у нього маються оригінали відповідних квитанцій щодо оплати. А вже в подальшому він самостійно здійснював щомісячні платежі за вказаним договором, однак від свого імені, про що також маються відповідні документи. Що стосується самого автомобіля, то ОСОБА_6 повідомив, що йому відомо теперішнє місцезнаходження автомобілю марки MERCEDES- BENZ, GLE350D, 2019 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 . Товар відповідно до вказаного договору, та грошові кошти йому повернето не було. На жодний зв`язок ОСОБА_5 із ним не виходить

Також, в ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження в якості свідка була допитана ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає: АДРЕСА_4 , яка пояснила, що вона надає консультаційні бухгалтерські послуги фізичній особі підприємцю ОСОБА_6 останні 10 років. В липні 2019 року, вона знаходилась в офісному приміщенні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_5 . де стала свідком розмови, яка відбулась між ОСОБА_6 та раніше знайомим їй ОСОБА_5 , якого вона знає, оскільки раніше він був компаньйоном ОСОБА_6 . ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_6 наступне, а саме: ОСОБА_5 придбав 06.08.2019 року у кредит автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», моделі GLE 350 D. 2019 року випуску, який він оформлював в ТОВ Автомобільний Дом «Соллі-Плюс», за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 325 Г, хоча спочатку вказаний автомобіль хотів собі придбати ОСОБА_6 , але через те, що ОСОБА_5 потрібні були оборотні засоби у вигляді продукції - врожаю пшениці, він запропонував ОСОБА_6 таку угоду. Для цього, вони уклали договір позики (безвідсоткової) від 13.07.2019, відповідно до якого ФОП « ОСОБА_6 » (позикодавець) зобов`язувався передати ФОП « ОСОБА_5 » (позичальник) врожай пшениці 2019 року у кількості 471т 530 кг., на суму 2 027 579 гривень. При цьому, відповідно до п.п. 1.3. вказаного договору: сільськогосподарська продукція, отримана Позичальником за даним договором буде ним реалізована, а отримані від реалізації грошові кошти будуть спрямовані на придбання автомобіля марки «MERCEDES-BENZ», моделі GLE 350 D, 2019 року випуску, який в подальшому ОСОБА_5 повинен був передати ОСОБА_6 та платити за даний автомобіль по кредитному договору № 25507/219 від 06.08.2019 щомісячний внесок в сумі 28 200 грн. Наскільки мені відомо, певний час ОСОБА_5 платив по кредитному договору за вказаний автомобіль, яким фактично користувався ОСОБА_6 згідно їх домовленості з ОСОБА_5 . В подальшому, стало відомо про те, що фактично з грудня 2020 року ОСОБА_5 перестав платити по кредитному договору за вказаний автомобіль. Розуміючи, що автомобіль може бути вилучений банком за невиконання умов кредитного договору, ОСОБА_6 почав платити внески по кредитному договору самостійно від імені ОСОБА_5 . Додатково пояснила, що до останнього ОСОБА_5 запевняв ОСОБА_6 в тому, що все добре і він платить внески по кредитному договору за автомобіль, але після того, як ОСОБА_5 перестав виходити на зв`язок та відповідно перестав з`являтись за місцем свого мешкання та на роботі, ОСОБА_6 зрозумів, що останній шахрайським шляхом заволодів його майном у вигляді врожаю пшениці 2019 року, в кількості 471 т. 530 кг., та те, що є певна проблематика з автомобілем марки «MERCEDES-BENZ», моделі GLE 350 D, 2019 року випуску, р.н.: НОМЕР_1 , оскільки даний автомобіль зареєстрований за ОСОБА_5 і останній зник. Пояснила, що ОСОБА_5 також, як і у випадку з ОСОБА_6 , взяв у позику продукцію і у інших осіб м. Лозова, Харківської області, наприклад у ОСОБА_8 . Додатково пояснила, що їй відомо про те, що ОСОБА_5 на даний час перебуває в Ізраїлі, на зв`язок не виходить.

11.01.2022 надано вимогу ФОП « ОСОБА_6 » в порядку ст. 93 КПК України про надання належним чином завірених копій документів - кредитного договору № 25507/219 від 06.08.2019 з усіма додатками до нього, квитанцій щодо оплати щомісячних внесків за вказаним договором.

18.01.2022 від ФОП « ОСОБА_6 » на адресу СВ Лозівського РВГІ ЕУ НП в Харківській області надійшли копій вказаних документів.

18.01.2022 постановою старшого слідчого СВ Лозівського РВП ЕУ НП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», моделі GLE 350 D, 2019 року випуску, р.н.: НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_6 визнано речовим доказом.

Згідно довідки щодо реєстрації транспортного засобу встановлено, що автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», моделі GLE 350 D, 2019 року випуску, р.н.: НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 . VIN: НОМЕР_6 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 06.08.2019, зареєстровано за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, згідно відомостей адміністрації Державної прикордонної служби України встановлено, що 07.07.2021 ОСОБА_5 виїхав за межі України і станом на 21.01.2022 не повернувся.

Вислухавши міркування прокурора, який підтримав клопотання, дослідивши надані докази, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області 01.01.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Кримінальним процесуальним кодексом України чітко передбачені підстави для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

При цьому, ст. 171 КПК України передбачено вимоги щодо змісту клопотання про накладення арешту на майно. Серед всього іншого зазначено, що у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути вказано підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Тобто, у клопотанні про арешт майна, слідчий повинен чітко вказати мету зазначену в законі та довести необхідність арешту саме з цією метою.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Однак зазначені вимоги закону слідчим, який звернувся із клопотанням про арешт майна, залишені поза увагою.

В розумінні вимог ст. 132 КПК України слідчим, прокурором не надано достатніх і належних доказів тих обставин, на які зазначено у клопотанні. Як вбачається з долучених до клопотання матеріалів, зокрема, договору позики від 03.07.2019 року між ФОП ОСОБА_6 (Позикодавець) та ФОП ОСОБА_5 (Позичальник), ФОП ОСОБА_6 передав у власність ФОП ОСОБА_5 в строк до 31.07.2019 року урожай пшениці в грошовому еквіваленті 2027579 грн., а ФОП ОСОБА_5 зобов`язався повернути ФОП ОСОБА_6 таку ж кількість позиченої продукції, того ж роду та тієї ж якості, або загальну суму грошових коштів 2027579 грн. у строк до 31.07.2021 року або протягом 10 днів з дня пред`явлення вимоги про повернення позики. Сторони домовилися, що договір є безвідсотковим.

Окремо у розділі 4 договори сторони обумовили відповідальність позичальника, Позикодавця, яка настає у випадку порушення зобов`язань, зокрема, вказано, що в разі несвоєчасного повернення позики у повному обсязі позичальник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 10 % від загальної суми позики; в разі несвоєчасного повернення позики у повному обсязі або повернення лише певної частини позики, позичальник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 1% від несвоєчасно повернутої суми позики.

При цьому в договорі позики у розділі 1 «Предмет договору» сторони лише інформують про те, що сільськогосподарська продукція буде реалізована ФОП ОСОБА_5 , а отримані кошти будуть спрямовані на придбання автомобіля марки Mersedes-benz, моделі gle350d, 2019 року випуску.

Будь-яких правочинів щодо внесення змін до умов договору позики від 03.07.2019 року, інших умов повернення позики в матеріалах клопотання немає.

До клопотання додано договір купівлі-продажу автомобіля від 23.07.2019 року, за яким ФОП ОСОБА_5 зобов`язався прийняти вибраний ним автомобіль моделі «MERCEDES-BENZ» GLE 350 D, 4 MATIC, замовлення № НОМЕР_7 , VIN: НОМЕР_3 і оплатити його за ціною та порядку, визначеному договором, переданий йому ТОВ АД «Соллі-Плюс». Сторони визначили повну ціну автомобіля 2048390грн., що підлягала сплаті ФОП ОСОБА_5 після доставки автомобіля в Україну.

За кредитним договором від 06.08.2019 ОСОБА_5 отримав від АТ «Кредобанк» кредитні кошти в сумі 1447991,81 грн. на строк до 05.08.2026 року для здійснення повної/частковох оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ» моделі GLE 350 D, 2019 року випуску, VIN: НОМЕР_3 укладеного між позичальником та ТОВ АД «Соллі-плюс» з визначенням графіку погашення заборгованості.

Крім того, дане рухоме майно є предметом застави за договором застави від 06.08.2019 року, який забезпечує виконання зобов`язань ОСОБА_5 перед АТ «Кредобанк», на яке може бути звернуто стягнення на підставах, визначених законодавством України. Обтяження предмета застави підлягало державній реєстрації в порядку , встановленому законом, приватним нотаріусом ОСОБА_9 у зв`язку з посвідченням договору застави транспортного засобу була накладена заборона відчуження автомобіля до припинення договору застави транспортного засобу.

Кредитні кошти, як зазначається в клопотанні слідчим, банку ОСОБА_5 не повернуті.

Також слідчим не вказується місцезнаходження рухомого майна, на яке він просить накласти арешт, зазначається лише, що це місце відомо ОСОБА_6 .

Відтак, слідчий суддя вважає, що накладення арешту на вказане майно, яке є предметом договору застави, порушує права третьої особи - АТ «Кредобанк», а також не відповідає завданню, визначеному ст.ст. 170, 173 КПК України - запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається зокрема, з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Однак, з клопотання слідчого не вбачається, яким самим критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, відповідає це майно, що належить ФОП ОСОБА_5 , як речові докази, та у чому полягають ознаки злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що оскільки слідчим не доведено розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, у задоволенні клопотання про арешт автомобіля марки «MERCEDES-BENZ», моделі GLE 350 D, 2019 року випуску, д.н.з.: НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 06.08.2019, зареєстровано за ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідно відмовити.
Керуючись ст. ст. 170-173, 395 КПК України, слідчий суддя,
у х в а л и в:
В задоволенні клопотання старшого слідчого Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженні № 0000001 від 01.01.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в 5-денний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 10.02.2022.

Слідчий суддя ОСОБА_10