13.12.2021
Справа № 642/6523/21
Провадження № 1-в/642/255/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМУКРАЇНИ
08 грудня 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря- ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова клопотання начальника Холодногірського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Харківській області підполковника внутрішньої служби ОСОБА_3 про уточнення порядку виконання судових рішень за наявності декількох вироків, якими засуджений ОСОБА_4 ,
встановив,
До Ленінського райсуду м. Харкова надійшло вищевказане клопотання.
Зі змісту вказаного клопотання вбачається, що 15.11.2021 Холодногірський районний відділ філії державної установи «Центр пробації» в Харківській області отримав на виконання вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 04.10.2021, згідно якого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та покладено на нього обов`язки відповідно до п.п. 1,2, ч. 1 ст. 76 КК України. Під час виконання вироку суду стало відомо, що ОСОБА_4 засуджений Дзержинським районним судом м. Харкова від 16.08.2021 за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з застосуванням п. 1,2,3 ч. 1 ст. 76 КК України. Вироком Ленінським районним судом м. Харкова від 04.10.2021 не враховано вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.08.2021. Прохає вирішити питання щодо застосування покарання за наявності двох вироків.
У судове засідання представник Холодногірського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Харківській області, прокурор та засуджений не з`явилися.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.539 та п.11 ст.537 КПК України орган, який виконує вирок, вправі звернутись до суду за місцем виконання вироку для вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.
Так, відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.
Зі змісту даної статті вбачається, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися на стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, і тому суд не призначив покарання за правилами ст. 71КК України(п. 25 ППВСУ від 24.10.2003 р. N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання»).
Як вбачається з долучених до подання копій вироків, ОСОБА_4 засуджений вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.08.2021 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та покладено на нього обов`язки відповідно до п.п. 1,2,3 ч. 1 ст. 76 КК України, та вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 04.10.2021 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та покладено на нього обов`язки відповідно до п.п. 1,2, ч. 1 ст. 76 КК України.
Обидва вироки набрали законної сили і були направлені до виконання.
Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків», не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.
Зокрема, відповідно до вищезазначеної постанови, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст. 43КК України небуло вирішено.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 51-717км18 від 27 березня 2018 року щодо застосування ч. 4 ст. 70 КК України, зазначено, що коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення першого вироку інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, або звільняється від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань, - не допускається, а за таких умов кожний вирок виконується самостійно.
У постанові від 21.01.2020 у справі № 484/5806/18 Верховний Суд також зазначив, якщо за вчинення злочинів особа була за вироком суду звільнена від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще і в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, то в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею злочинів має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням (попередній вирок), на момент постановлення наступного вироку. Тобто у тому випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу і в цьому разі, якщо наступним вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення частини 4 статті 70 щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній та наступний - виконуються самостійно.
Аналогічна правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду від 30.04.2020 у справі № 156/149/20.
Крім того, у порядку передбаченому розділом VIII КПК України, суд може вирішувати на стадії виконання вироків, лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого. Не підлягають розгляду в такому порядку питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.
За таких обставин суд не вбачає перешкод для самостійного виконання двох вищезазначених вироків суду відносно засудженого ОСОБА_4 .
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

ухвалив:
Клопотання начальника Холодногірського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Харківській області підполковника внутрішньої служби ОСОБА_3 про уточнення порядку виконання судових рішень за наявності декількох вироків, якими засуджений ОСОБА_4 - задовольнити.
Визначити, що вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 04.10.2021 відносно ОСОБА_4 , засудженого за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст.75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, та вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.08.2021 року відносно ОСОБА_4 , засудженого за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст.75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік - повинні виконуватися самостійно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали виготовлено 13.12.2021
Суддя ОСОБА_1