справа № 274/6895/21
провадження № 1-кс/0274/1725/21

У Х В А Л А
04.11.2021 р. м. Бердичів
Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева Житомирської області клопотання слідчого СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Бердичів Житомирської області, громадянину України, маючому середню спеціальну освіту, працюючому лісником в АТК «Романівський лісгосп», розлученому, маючому на утриманні малолітню дитину, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимому,
в с т а н о в и в :
03.11.2021 р. слідчий СВ Бердичівського РВП ОСОБА_6 за погодженням з прокурором звернувся в суд з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без застосування застави, який підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, строком на 60 діб.
В клопотанні орган досудового слідства необхідність прийняття такого рішення аргументував тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а саме: своїми необережними діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 , водій ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286-1 КК України.
Санкцією ч. 3 ст. 286-1 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на той самий строк.
Також орган досудового розслідування в клопотанні посилається на ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, враховуючи ступінь тяжкості вчинення злочину, у якому підозрюється ОСОБА_5 , а також міру покарання, у разі визнання його винуватим, який не має стійких соціальних зв`язків, який після вчинення кримінального правопорушення залишив місце події, тому існують наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та/ або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Тому жоден з більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання ризикам зазначеним вище.
01.11.2021 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, зможе незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати провадженню іншим чином з метою уникнення покарання.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні у своєму виступі заперечив проти обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Просив застосувати такий запобіжний захід як домашній арешт, оскільки він має постійне місце проживання, має на утриманні малолітню дитину, на користь якої сплачує аліменти, офіційно працевлаштований, але наразі перебуває у відпустці. Зазначив, що вину у вчиненому не визнає. Від слідства він ухилятися не буде, до слідчого він з"явився в понеділок тому що лише в неділю ввечері від матері дізнався що обставини події і те, що його викликають до поліції. З понеділка - 01.11.2021 року він зі співмешканкою проживають в його матері, чому вони переїхали туди проживати, він пояснити не може. Пояснити звідки на ходовій частині належного йому на праві користування автомобіля з"явилися сліди бурого кольору, схожі на кров, він також пояснити не може. Вказав, що на протязі 8 років він працює лісником, його робочий час з 08-00 год. до 12-00 год, працює на ділянці № 3 - Никонівка - Кукільня.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні в своєму виступі просив застосувати до ОСОБА_5 такий запобіжний захід, як домашній арешт у нічний час доби, оскільки тримання під вартою є занадто суворим запобіжним заходом. Клопотання є необґрунтованим, так як відсутні будь-які умови та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, як підстави для застосування такого запобіжного заходу. Додатково пояснив, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, має сім"ю, має на утриманні малолітню доньку, офіційно працевлаштований.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , яка є співмешканкою ОСОБА_5 , пояснила, що на протязі останніх 4 років вона проживає з ОСОБА_5 у фактичних шлюбних відносинах за адресою АДРЕСА_2 , дана квартира належить її батькам, спільних дітей у них немає. Вона працює на Новій пошті, її графік роботи з 08-00 год. до 19 год., або з 11-00 год., до 20-00 год. ОСОБА_5 працює лісником , яку ділянку лісу він обслуговує, вона не пам"ятає, він працює з 09-00 год., до 20-00 год. Такий графік роботи у нього останні 2-3 роки. Вказала, що 29.11.2021 року вона була на городі в смт. Гришківці, їй стало погано, вона зателефонувала ОСОБА_5 , він приїхав і забрав її, по дорозі до дому вони заїхали в аптеку, а потім він завіз її додому. Вона пішла до квартири, а ОСОБА_9 кудись поїхав, це було після 19 год. Повернувся до дому він лише в понеділок 01.11.2021 року, повідомив, що жив у своєї сестри в с. Половецьке. В суботу і неділю вона його не шукала, лише телефонувала, але його телефон був вимкнений. З 01.11.2021 року вони переїхали проживати до матері ОСОБА_9 , чому, пояснити не може.
Заслухавши виступи учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, слідчий суддя встановив наступне.
Згідно статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Також Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» наголошує, що, вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Право на свободу й особисту недоторканність є одним із найбільш значущих прав людини. Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.
Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
01.11.2021 р. ОСОБА_5 повідомлено про зміну підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.
Як вбачається із матеріалів клопотання, 30 жовтня 2021 року близько 03 год. ОСОБА_5 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Land-ROVER», д.н.з. НОМЕР_1 , з пасажиром ОСОБА_10 приїхали до домогосподарства АДРЕСА_3 , де знаходився батько останнього ОСОБА_11 та його товариш ОСОБА_7 .
В цей час між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 і ОСОБА_11 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_11 наніс декілька ударів кулаками рук по обличчю ОСОБА_7 , від яких останній впав на проїжджу частину вказаної вище вулиці, та декілька ударів кулаками рук по обличчю і тулубу ОСОБА_11 .
Після цього, ОСОБА_10 сів за кермо автомобіля «Peugeot Partner», д.н.з. НОМЕР_2 , який знаходився поряд із вказаним вище будинком, та залишив місце події.
В цей час водій ОСОБА_5 , розпочинаючи рух автомобілем марки «Land-ROVER», д.н.з. НОМЕР_1 , в напрямку вул. Гулака Артемовського, невірно оцінив дорожню обстановку і в порушення вимог пунктів 2.3б), 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, після виявлення перешкоди, яку об`єктивно був спроможний виявити з місця водія, негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди не вжив, та здійснив переїзд лежачого на проїзній частині ОСОБА_7 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження із залученням декількох ділянок тіла, від яких ОСОБА_7 помер на місці.
Порушення водієм ОСОБА_5 вимог пунктів 2.3б), 10.1, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.
Своїми необережними діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 , водій ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286-1 КК України.
Отже, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрювану особу з певним злочином, та які не повинні бути переконливими в тій мірі, щоб звинуватити особу у його вчиненні, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.
При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.
Так, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними органом досудового розслідування доказами, а саме:
- протоколами ОМП від 30.10.2021 р.;
- протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ;
- показами потерпілої ОСОБА_18 ;
- повідомленням про підозру ОСОБА_5 ;
- показами підозрюваного ОСОБА_5 ,
- ішими матеріалами кримінального провадження.
Також під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Зокрема, враховуються те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на той самий строк.
Також слідчим суддею враховується, що підозрюваний ОСОБА_5 , вчинивши кримінальне правопорушення, залишив місце події, усвідомлював протиправність своїх дій, та переховувався в подальшому від органу досудового розслідування ( 30-31 жовтня, змінив місце проживання), тому існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/ або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Також, як було встановлено в судовому засіданні, підозрюваний ОСОБА_5 зможе незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки вони знайомі між собою, товаришують, підозрюваному відоме їх місце проживання.
Окрім того, слідчий суддя звертає увагу, що підозрюваний ОСОБА_5 під час судового засідання так і не надав логічного пояснення своїм діям. При цьому, вину у вчиненому категорично не визнає, його покази різняться з показами наданими слідчому ( щодо обставин втрати телефону).
Разом з тим, слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування не доведено наявності інших ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Зокрема, слідчим суддею в судовому засіданні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 станом на 04.11.2021 р. має реєстрацію та постійне місце проживання в м. Бердичеві Житомирської області та проживає за зазначеною адресою з 01.11.2021 року разом матір`ю, молодшим братом, є співмешканкою. До 01.11.2021 року проживав разом зі співмешканкою за адресою : АДРЕСА_2 .
Окрім того, встановлено, що підозрюваний має належну поведінку, посередню характеристику, за час проживання письмових скарг та заяв зі сторони сусідів на поведінку не находило, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 офіційно працевлаштований в АТК «Романівський лісгосп», де обіймає посаду лісника, зобов"язаний сплачувати аліменти на утримання малолітньої доньки, доказів належного виконання обов"язків щодо сплати аліментів слідчому судді не надано.
Інші ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором під час розгляду клопотання також не доведені і в клопотанні слідчим належним чином не обґрунтовані.
За таких обставин, слідчий суддя дійшов до переконання, що прокурором в судовому засіданні не доведено наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Згідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п"ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
З урахуванням наведеного слід визнати те, що під час розгляду клопотання прокурором не було доведено, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового розслідування.
Оскільки прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, але не доведено наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя застосовує положення ч. 3 ст. 194 КПК України та вважає достатнім на даній стадії кримінального провадження застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, визначених ч. 3 ст. 194 КПК України.
Сам по собі факт наявності підозри у вчиненні кримінального правопорушення та ймовірність призначення ОСОБА_5 суворого покарання за відсутності доказів, що застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_5 є недостатніми для запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, не свідчить про неефективність запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Крім того, слідчий суддя зазначає, що при виявленні обставин, які будуть свідчити про фактичну неефективність домашнього арешту прокурор разом зі слідчим не позбавлений процесуальної можливості звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді, щодо зміни запобіжного заходу на більш тяжкий.
При обранні запобіжного заходу ОСОБА_5 слідчий суддя оцінив в сукупності обставини, визначені ст. 178 КПК України, та враховує наявність у нього постійного місця проживання та реєстрації, наявність на утриманні малолітньої дитини, матері, молодшого брата, його вік, позитивну характеристику, офіційне працевлаштування.
На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 179, 193, 194, 196, 197, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Бердичівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов"язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- заборонити підозрюваному ОСОБА_5 цілодобово залишати житло, в якому він зареєстрований та проживає, за адресою: АДРЕСА_1 ;
- зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;
- не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає (м. Бердичів Житомирської області), без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Обов`язки, визначені ухвалою суду, покладаються на підозрюваного ОСОБА_5 згідно ст. 194 ч. 6 КПК України, на строк не більше двох місяців, тобто до 04 січня 2022 року включно.
У разі необхідності цей строк може бути продовжено за клопотанням прокурора.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання до Бердичівського відділу поліції Головного Управління Національної Поліції в Житомирській області.
Згідно ст. 181 ч. 4 КПК України орган національної поліції зобов"язаний негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчого.
Копію ухвали вручити підозрюваному.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п"яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_19