ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2022 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участі прокурора ОСОБА_5 кримінальне провадження №0001558 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 грудня 2021 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, мешканки АДРЕСА_1 , не працюючої, заміжньої, раніше неодноразово судимої: 1)19.06.2017 року Хотинським районним судом Чернівецької області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання; 2) 27.09.2017 року Хотинським районним судом Чернівецької області за ч.2 ст. 185 КК України на 45 днів арешту; 3)29.05.2020 року Хотинським районним судом Чернівецької області за ч.2 ст.190 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі, звільнилась умовно достроково 16.11.2020 року, не відбутий строк покарання: 2 роки 5 місяців 6 днів, обвинуваченої за ч.1 ст. 309 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 грудня 2021 року ОСОБА_7 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначене їй покарання у виді 3 місяців арешту.

На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 29.05.2020 року та із врахуванням вимог ст. 72 КК України остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

Вирішена доля речових доказів.

Провадження: №11-кп/822/44/22 Головуючий у І станції: ОСОБА_8
Категорія: ч.1 ст.309 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

На таке судове рішення надійшла апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 із проханням вирок змінити та призначити ОСОБА_7 покарання за ст.309 ч.1 КК України у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.

В апеляційній скарзі зазначає, що обвинувачена ОСОБА_7 на досудовому слідстві та в судовому засіданні свою вину визнала повністю та щиро розкаялась у скоєному.

Просить врахувати те, що обвинувачена активно сприяла розкриттю злочину.

Звертає увагу суду на те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, та є явно несправедливим через суворість.

На підставі наведеного вважає, що до обвинуваченої ОСОБА_7 необхідно застосувати покарання у виді штрафу.

Обвинувачена ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_6 належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду,до апеляційного суду не з`явились,про поважні причини свого неприбуття не повідомили.Клопотання про відкладення судового розгляду не подавали.За таких обставин відповідно до ч.4 ст.405 КПК України,неприбуття обвинуваченої та захисника,участь яких не є обов`язковою,не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора про відсутність підстав для зміни судового рішення, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та перевіривши її доводи, судова колегія приходить до наступних висновків.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирок суду в частині доведеності винуватості та юридичної оцінки дій ОСОБА_7 за ч.1 ст. 309 КК України апелянтом не оспорюється, а тому апеляційний суд не наводить доводів на підтвердження таких висновків.

Згідно вимог ст. 65 КК України, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, у кожному конкретному випадку, належить враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення та наслідки, а також дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судова колегія вважає, що таких вимог суд першої інстанції при призначенні покарання дотримався повністю.

Зокрема, суд зважив, що вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення є кримінальним проступком.

Судом враховано як пом`якшуючу обставину те, що ОСОБА_7 повністю визнала свою вину та щиро кається у скоєному.

Вчинення злочину у стані наркотичного сп`яніння враховано судом обставиною, яка обтяжує покарання.

Також суд зважив на дані про особу обвинуваченої, яка раніше судима та відбувала покарання у місцях позбавлення волі (т.1а.с.58-59).

Після звільнення ОСОБА_7 вчинила нове кримінальне правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин.

Таке кримінальне правопорушення обвинувачена скоїла під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, тобто на шлях виправлення вона не стала та належних для себе висновків не зробила.

По місцю проживання ОСОБА_7 характеризується негативно, на адресу сільської ради щодо останньої неодноразово надходили скарги (а.с.60).

Із матеріалів провадження вбачається, що обвинувачена одружена, дітей немає, не працює, дані про отримання нею доходів із законних джерел у провадженні відсутні.

Стороною захисту не надано доказів того, що обвинувачена ОСОБА_7 матеріально спроможна сплатити штраф у разі його призначення, оскільки остання не працевлаштована та джерела доходу немає.

Всупереч доводам апелянта, призначене судом за ч.1 ст.309 КК України покарання у виді арешту, яке за видом та строком, згідно санкції, не є найбільш суворим, свідчить про урахування судом всіх обставин, в тому числі і тих, які пом`якшують покарання.

Оскільки ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення під час умовно-дострокового звільнення,суд обгрунтовано застосував вимоги ст.71,72 КК України при призначення остаточного покарання.

Вважати, що призначене покарання є явно несправедливим внаслідок суворості судова колегія підстав не вбачає і таких достатніх підстав не наведено апелянтом.

Отже, вирок районного суду є законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 грудня 2021 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3