Провадження № 1-кп/643/751/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.02.2022 м. Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю:
прокурора - ОСОБА_3 ,
перекладача ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002038 від 02.09.2021 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 296 КК України,

в с т а н о в и в :

06 грудня 2021 року до Московського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002038 від 02.09.2021 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 296 КК України.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2021 року призначено підготовче судове засідання за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002038 від 02.09.2021 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 296 КК України, з викликом учасників кримінального провадження.

Потерпілий ОСОБА_5 надав суду заяву про закриття кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 122 КК України на підставі п. 7 ч. 1 ст. 184 КУК України у зв`язку з відмовою від обвинувачення.

У підготовчому судовому засіданні 08 лютого 2022 року потерпілий ОСОБА_5 клопотання про закриття кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 122 КК України, у зв`язку з його відмовою від обвинувачення стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , - підтримав.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні клопотання ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 122 КК України, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення підтримала, оскільки це є правом потерпілого.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечувала щодо закриття кримінального провадження за наведених обставин стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 122 КК України, оскільки це є правом потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_10 у підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання потерпілого щодо закриття кримінального провадження стосовно нього в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 122 КК України, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 у підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання потерпілого щодо закриття кримінального провадження стосовно його підзахисного ОСОБА_7 в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 122 КК України, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, доходить висновку, що кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 122 КК України підлягає закриттю з таких підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Пунктом 7 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається у разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення щодо закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Абзацом 2 частини 7 статті 284 КПК України передбачено, якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 9-1 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктами 2, 3 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

За правилами ч. 1 ст. 477 КПК України кримінальне провадження щодо правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, здійснюється у формі приватного обвинувачення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, провадження за ч. 1 ст. 122 КК України стосовно ОСОБА_7 у формі приватного обвинувачення розпочато за заявою потерпілого ОСОБА_5 .

З огляду на викладене та, приймаючи до уваги, що потерпілий ОСОБА_5 відмовився від обвинувачення за ч. 1 ст. 122 КК України, наслідки відмови від обвинувачення йому зрозумілі, кримінальне провадження за ч. 1 ст. 122 КК України здійснюється у формі приватного обвинувачення, обвинувачений не заперечує проти закриття провадження за ч. 1 ст. 122 КК України в зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, суд вважає, що кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 в частині обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122 КК України слід закрити у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Крім того, обвинуваченим ОСОБА_11 та його захисником адвокатом ОСОБА_8 подано клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, у зв`язку зі зміною обстановки, в зв`язку з чим, на підставі ст. 48 КК України вони просять кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 закрити. В обґрунтування клопотання захисник ОСОБА_8 посилався, що ОСОБА_10 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 296 КК України, в повному обсязі визнає, щиро розкаюється, в повному обсязі відшкодував спричинену потерпілому шкоду, офіційно працевлаштувався, створив сім`ю з жінкою, з якою перебуває у фактичних шлюбних відносинах, позитивно характеризується за місцем роботи. Вважає, що на даний час ОСОБА_10 внаслідок зміни обстановки та вчиненого ним кримінального проступку, не є суспільно-небезпечною особою, а тому є всі підстави для звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.ст. 12 та 48 КК України, а кримінальне провадження підлягає закриттю.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 клопотання про закриття кримінального провадження стосовно нього в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 296 КК України, у зв`язку зі зміною обстановки - підтримав, просив його задовольнити, кримінальне провадження закрити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 у підготовчому судовому засіданні клопотання про закриття кримінального провадження стосовно його підзахисного ОСОБА_7 в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 296 КК України, у зв`язку зі зміною обстановки підтримав, просив його задовольнити, звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ст. 48 КК України, кримінальне провадження закрити.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання щодо звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 296 КК України на підставі ст. 48 КК України, просила відмовити в його задоволенні. В обґрунтування обраної позиції зазначила, що підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно зі ст. 48 КК України є зміна обстановки, або наявність тих обставин, що особа втратила свою суспільну небезпечність щодо того діяння, яке такою особою було вчинено. Посилалась, що факт того, що ОСОБА_10 офіційно працевлаштувався, не є обставиною, яка свідчить по зміну обстановки та ступеню суспільної небезпечності обвинуваченого. Також зауважила, що оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України не є корисливим кримінальним правопорушенням, то наявність офіційного працевлаштування та законного джерела заробітку жодним чином не впливає на невчинення в подальшому обвинуваченим дій, які б кваліфікувалися б як хуліганство. Також звертала увагу, що до офіційного працевлаштування на підставі трудового договору з роботодавцем ОСОБА_10 працював неофіційно. За вказаних обставин, вважала, що підстави для задоволення клопотання відсутні.

Потерпілий ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні проти задоволення клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 296 КК України не заперечував.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності та закриття стосовно нього кримінального провадження за ч. 1 ст. 296 КК України.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження, доходить висновку про таке.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Так, у відповідності до вимог ст. 48 КК України, особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Для застосування статті 48 Кримінального кодексу України суд повинен встановити, що після вчинення певного злочину обстановка вчинення злочину змінилася таким чином, що раніше вчинене діяння вже не може розглядатися як суспільно небезпечне.

Така зміна обстановки може бути двох видів: масштабна або локальна. Масштабна зміна обстановки стосується змін у межах країни і може полягати, наприклад, у зміні економічного або політичного курсу країни, підходів держави до вирішення тієї чи іншої проблеми, тощо. Локальна зміна обстановки вчинення злочину - це зміна обстановки в певному регіоні, місті, підприємстві, тощо і може виявлятися, наприклад, у прийнятті владою таких рішень, які істотно впливають на оцінку раніше вчиненого діяння як суспільне небезпечного; зміні природних умов або умов господарювання в певному регіоні, що впливає на оцінку раніше вчиненого діяння як суспільно небезпечного тощо. Масштабні та локальні зміни обстановки тягнуть за собою два види втрати суспільної небезпечності діяння.

Перший вид пов`язаний з втратою суспільної небезпечності не тільки конкретно вчиненого діяння даною особою, а й певного виду таких діянь. Масштабні та швидкі зміни у тих або інших сферах життя суспільства та держави можуть призвести до ситуації, за якої законодавець не встигає змінити ознаки відповідно складу злочину або зовсім виключити його із Кримінального кодексу України. Визнання судом того, що раніше вчинене певне злочинне діяння внаслідок масштабних змін обстановки в країні втратило суспільну небезпечність, свідчить про необхідність декриміналізації таких діянь взагалі. Тобто, під час вчинення такого діяння (до зміни обстановки) існувала підстава кримінальної відповідальності, оскільки особа вчинила суспільно небезпечне діяння, що містило склад певного злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України, разом з тим під час розгляду справи в суді встановлено, що внаслідок зміни обстановки таке діяння на даний час позбавлене суспільної небезпеки - однієї з необхідних ознак злочину. Таким чином, суд констатує, що таке діяння лише формально містить ознаки певного складу злочину, а по суті не є суспільно небезпечним, тобто відсутня підстава кримінальної відповідальності.

Другий вид втрати діянням характеру суспільно небезпечного має місце при локальній зміні обстановки вчинення злочину, що тягне за собою втрату суспільної небезпеки лише окремого, конкретного діяння, вчиненого даною особою, хоча в цілому даний вид діянь, як і раніше, визнається злочинним. Така локальна зміна обстановки не відміняє законодавчої оцінки відповідного злочинного діяння. У цих випадках раніше вчинене особою діяння в конкретних умовах зміни обстановки визнається судом таким, що не заподіяло істотної шкоди конкретному об`єкту кримінально-правової охорони.

Суспільна небезпечність особи полягає, насамперед, у вчиненні злочину, а у подальшому визначається ступенем можливості вчинення нею нового тотожного або однорідного злочину. Висновок про таку можливість ґрунтується на основі характеристики даної особи, а також оточуючої її обстановки, тобто зовнішніх щодо даної особи умов. На практиці до змін обстановки навколо особи, яка вчинила злочин, відносять тяжке захворювання, що позбавляє можливості вчинити певні злочини; переїзд на інше місце проживання та розрив зв`язків з кримінальним середовищем, під впливом якого особа могла б вчинити новий злочин; усунення тяжких особистих обставин, під впливом яких був вчинений злочин, тощо. Для звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка перестала бути суспільне небезпечною, не має значення, що саме діяння на час розслідування або розгляду справи в суді зберігає характер суспільне небезпечного.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 №1 визначено, що для застосування ст. 48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину. Звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України - це право, а не обов`язок суду, який вирішує це питання в порядку, передбаченому ст. 7 КПК України.

Необхідною підставою для застосування статті 48 Кримінального кодексу України є встановлення того, що протягом певного часу обстановка, яка оточувала особу на момент вчинення злочину, змінилася таким чином, що позитивно впливає на неї і робить маловірогідним вчинення даною особою нового тотожного або однорідного злочину.

Отже, для застосування положень ст. 48 КК України суду належить встановити як факт вчинення особою злочину, так і обставини, які свідчать про можливість звільнення цієї особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки за конкретних відповідних підстав.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у справі № 161/1390/19 від 23 січня 2020 року.

На переконання суду, під зміною обстановки, внаслідок якої особа, яка вчинила злочин, перестає бути суспільно небезпечною, слід розуміти об`єктивні зміни умов життєдіяльності такої особи, які позитивно і суттєво впливають на неї і свідчать про те, що вона в майбутньому не вчинятиме кримінально караних діянь.

Для визнання того, що на час розгляду справи в суді обстановка змінилася, суду необхідно встановити не тільки те, яка обстановка існувала під час вчинення злочину, а й те, в чому полягає її зміна на час розгляду справи, та навести в судовому рішенні конкретні дані, які свідчили б про зміну обстановки та втрату діянням чи особою суспільної небезпечності.

Як зазначалося судом вище, наразі розглядається клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинений ним кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 296 КК України.

Необхідно зауважити, що однією з необхідних умов нормального функціонування будь-якої держави є громадський порядок, який охороняється державою шляхом захисту конституційних прав, свобод і законних інтересів громадян, інтересів суспільства в межах, визначених правовими нормами, з урахуванням традицій, звичаїв, норм моралі. Одним з найпоширеніших злочинів проти громадського порядку є хуліганство, юридичне визначення якого дається в ч. 1 ст. 296 КК України.

Диспозиція даної норми передбачає, що хуліганство це грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. Суспільна небезпека даного злочину є очевидною. Хуліганство порушує громадський спокій, норми суспільної моралі, зневажає результати людської праці, посягає на фізичну й моральну недоторканість громадян.

Підвищена суспільна небезпечність хуліганства полягає також у тому, що воно порушує спокійні умови роботи, побуту і відпочинку людей, у більшості випадків пов`язане із застосуванням насильства, заподіянням різного ступеня тяжкості тілесних ушкоджень потерпілим та пошкодженням майна.

Отже, хоча обвинуваченим і було вчинено злочин, який відноситься, згідно з положеннями статті 12 КК України, до кримінальних проступків, проте він за своєю суттю є злочином із підвищеною суспільною небезпечністю.

У зв`язку із наведеним, до питання звільнення осіб від кримінальної відповідальності, які обвинувачуються у вчиненні такого злочину, слід підходити більш виважено.

Суд не заперечує того факту, що дійсно, в особистості обвинуваченого і в обстановці, відбулись певні зміни. Він офіційно працевлаштувався на роботу, відшкодував шкоду потерпілому, вибачився перед потерпілим. Поряд з цим, суд враховує, що на час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, обвинувачений ОСОБА_10 неофіційно, але працював, про що повідомив в підготовчому судовому засіданні, проте наявність роботи, хоча й неофіційної, не убезпечила його від вчинення даного кримінального правопорушення. Відтак, достеменно вважати, що офіційне працевлаштування обвинуваченого унеможливить вчинення ним кримінально караних діянь у майбутньому, неможливо. Обставини того, що ОСОБА_10 створив сім`ю з жінкою, з якою він перебуває у фактичних шлюбних відносинах, на що посилались у підготовчому судовому засіданні обвинувачений та його захисник, суд позбавлений можливості перевірити.

Водночас, суд вважає, що мотиви, на які посилаються у поданому суду клопотанні обвинувачений та його захисник, можуть бути передбаченими ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання, можуть враховуватись судом при призначенні покарання за вчинення кримінального проступку.

На переконання суду, вказані вище обставини не свідчать про те, що діяння, вчинене обвинуваченим та сама особа обвинуваченого перестали бути суспільно небезпечними, а також про те, що вказані обставини унеможливлюють скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Думка потерпілого щодо вказаного питання не має вирішального значення і не спростовує наведених вище висновків суду.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного вище клопотання обвинуваченого та його захисника.

Керуючись ст. ст. 128, 284-288, 314, 372, 376 КПК України, п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в :

Клопотання потерпілого ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України - задовольнити.
Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002038 від 02.09.2021 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, закрити у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Прийняти відмову потерпілого ОСОБА_5 від цивільного позову, пред`явленого у даному кримінальному провадженні до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями, в зв`язку з чим, провадження по справі в частині цивільного позову закрити.
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, - відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена в частині закриття кримінального провадження до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Московський районний суд м. Харкова протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення. В іншій частині ухвала суду оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали складено 09 лютого 2022 року.

Суддя : ОСОБА_1