Справа № 444/1183/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/411/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 на вирок Жовківського районного суду Львівської області від 22.03.2021 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червоноград Львівської області, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ч.2 ст. 286 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_9
потерпілого ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:
вироком Жовківського районного суду Львівської області від 22.03.2021 року ОСОБА_6 визнати у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 3 (три) роки.

Вирішено питання з арештованим майном та судовими витратами.

За вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 17.11.2017, близько 14 год. 40 хв., керуючи автомобілем марки «RENAULT SCENIK», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним дорогою Львів-Червоноград- Ковель, в напрямку до м. Жовква Львівської області, поблизу с.В`язова Жовківського району Львівської області, порушив вимоги Р.1 п.п.1.3,1.5; Р.2 п.2.3 «б»; Р.12 п. 12.1 Правил дорожнього руху України, а саме, проявив неуважність до дорожньої обстановки, відповідно не реагував на її зміни, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати транспортний засіб та безпечно керувати ним, без причин технічного характеру здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, такими своїми діями створив небезпеку для руху, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем марки «ДЕО Ланос», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , який в цей час рухався по зустрічній смузі руху в напрямку до м. Червонограда Львівської області, в результаті чого останній загинув на місці пригоди, а пасажир вказаного транспортного засобу ОСОБА_7 отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Внаслідок порушення водієм ОСОБА_6 правил дорожнього руху, водій автомобіля марки «ДЕО Ланос», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_10 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 128/2017 від 21.12.2017, отримав тупу поєднану травму голови, грудної клітки, живота у вигляді крововиливів під оболонки, речовину, шлуночки головного мозку, множинних переломів ребер, розриву аорти в грудному відділі, перелом хребта в грудному відділі з розривом спинного мозку, розривів печінки, що супроводжувалося масивною внутрішньою кровотечею та знекровленням організму і стало причиною смерті.

Окрім цього, внаслідок порушення водієм ОСОБА_6 правил дорожнього руху, пасажир автомобіля марки «ДЕО Ланос», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_7 , згідно з висновком судово-медичної експертизи №354/2017 від 24.11.2017, отримала важку поєднану травму тіла, закриту травму грудної клітки, перелом ребер зліва з лівобічним пневматориксом, тупу травму живота, розрив селезінки з внутрішньою кровотечею, закриту черепно- мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, множинні садна на чолі. Вказані ушкодження були небезпечними для життя в мить спричинення і по ознаці відносяться до тяжкого тілесного ушкодження.

У прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_6 вимог Р.1 п.п.1.3,1.5; Р.2 п.2.3 «б»; Р.12 п. 12.1 Правил дорожнього руху України, а саме:

1.3. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

«б» бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Таким чином, ОСОБА_6 порушив правила безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_10 та тяжкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_7 , тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.

Не погоджуючись із даним вироком суду, обвинувачений та потерпіла подали на нього апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_11 у своїй апеляційній скарзі просить вирок Жовківського районного суду Львівської області від 22 березня 2021 року щодо нього змінити в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном на 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїзджати за межі України без погодження з уповноваженим органом із питань пробації.

Потерпіла ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі просить оскаржений вирок змінити в частині призначення покарання. Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном на 3 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїзджати за межі України без погодження з уповноваженим органом із питань пробації.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог обвинувачений зазначає, що оскаржуваний вирок є незаконним, необґрунтованим в частині призначення покарання, вважає призначене покарання занадто суворим. Вказує, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, зокрема: згідно довідки Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи Міжрайонної спеціалізованої профпаталогічної МСЕК від 24.09.2018 року він є інвалідом 2 групи по профзахворюванню строком до 13.09.2020 року ( а.с.154). Відповідно до довідки Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи Міжрайонної спеціалізованої профпаталогічної МСЕК від 22.09.2020 року є інвалідом 2 групи по профзахворюванню строком до 01.10.2022 року (довідка додається). Стан здоров`я після ДТП. 17.11.2017 року, після вказаних подій систематично перебуває на стаціонарному лікуванні з скаргами на біль голови, нудоту, головокружіння, загальну слабкість, шум у голові, швидку втому, зниження пам`яті та уваги, підвищену тривожність, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого №11996/86.

Тому вважає, що оскільки він раніше до кримінальної відповідальності не притягався; відсутні обставини, що обтяжують покарання; наявні обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття у вчиненому та повне визнання вини у вчиненому; перебування на утриманні двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 - а.с. НОМЕР_4 ; позитивні характеристики з останнього місця праці; те, що на обліку в психіатра, нарколога не перебуває; одружений з ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_4 ; а також те, що змінилися обставини після винесення вироку судом першої інстанції, зокрема, попросив пробачення у потерпілої та відшкодував їй моральну шкоду, вважає за можливим застосувати до нього покарання не пов`язане з позбавленням волі та можливістю звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Вважає, що вищенаведені обставини вказують на можливість його без ізоляції від суспільства.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, потерпіла ОСОБА_7 зазначає, що оскільки після вироку суду обвинувачений вибачився перед потерпілою, визнав свою вину, узгодив з нею питання відшкодування моральної шкоди, є інвалідом 2 групи та на утриманні якого перебуває двоє неповнолітніх дітей, клопоче перед судом апеляційної інстанції про призначення ОСОБА_6 покарання, не пов`язаного з позбавленням волі та можливістю звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідь головуючого, думку обвинуваченого та його захисника, потерпілу, які підтримали мотиви і вимоги своїх апеляційних скарг, прокурора, що висловився про законність і обґрунтованість вироку суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та потерпілої підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_6 не дотримані в частині призначення останньому покарання.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КПК України за наведених у вироку суду обставин, та правильність кваліфікації його дій є вірним та в апеляційному порядку учасниками кримінального провадження не оскаржується.

Щодо призначеного судом покарання ОСОБА_6 , то слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції, ухвалюючи вирок, не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до позиції, висловленої у постанові Верховного суду від 17 жовтня 2019 року у справі № № 205/7091/16-к (№ 51 - 1532 км 19), поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Згідно з положеннями ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Так апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття у вчиненому та повне визнання вини у вчиненому; відсутні обставини, що обтяжують покарання, у обвинуваченого на утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей: сини ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 127,128) по місцю проживання та праці характеризується позитивно, на обліку в психіатра, нарколога не перебуває, перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Одночасно, обвинувачений попросив пробачення у потерпілої та відшкодував їй моральну шкоду у повному обсязі, потерпіла не має претензій до обвинуваченого та просить апеляційний суд не позбавляти його волі.

У відповідності з ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Так, колегія суддів, виходячи з принципу індивідуалізації покарання та співмірності заходів примусу, враховуючи обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання, а також приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 та конкретні обставини справи, вважає, що все вище зазначене, дає можливість застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75,76 КК України.

На думку колегії суддів, дане покарання ОСОБА_6 відповідатиме вимогам ст. 65 КК України, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому є підстави для зміни покарання.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та потерпілої підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції слід змінити в частині призначення ОСОБА_6 покарання. У решті вирок суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 405,407,408, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 задоволити. Вирок Жовківського районного суду Львівської області від 22.03.2021 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України змінити.
Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного вироком суду основного покарання у виді 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання; не виїзджати за межі України без погодження з уповноваженим органом із питань пробації.
У решті вирок залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4