Провадження № 1-кп/643/1043/21
Справа № 643/8256/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2021
Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова кримінальне провадження, відомості про кримінальні правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000455 від 05.04.2021 року, за № 0000176 від 21.03.2021 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, розлученого, не працюючого, маючого середню освіту, раніше судимого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ст. 128 КК України та кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він 04.04.2021 приблизно о 11:00 годині, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , діючи повторно, на ґрунті раптово виниклого злочинного наміру, спрямованого на заволодіння чужим майном шляхом діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи і незаконного збагачення, вживаючи спиртні напої з ОСОБА_6 .. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у ході розмови попросив ОСОБА_8 дати йому мобільний телефон, для здійснення телефонного дзвінка, на що ОСОБА_8 погодився та, передав йому власний мобільний телефон Samsung А 31, модель SM-A315F. Отримавши даний мобільний телефон ОСОБА_5 , діючи повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, пішов до іншої кімнати вказаної квартири маючи на меті зникнути з викраденим майном через вікно, однак його дії були викриті ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , оскільки коли вони зайшли до кімнати, побачили, як ОСОБА_5 вистрибує з мобільним телефоном у вікно, при цьому ОСОБА_8 намагався припинити його протиправні діяння, окликнувши останнього, щоб він повернув йому його мобільний телефон, однак ОСОБА_5 обернувшись та побачивши вказаних осіб, розуміючи, що його злочинні дії були викриті, нічого не відповів, та почав тікати, таким чином відкрито заволодівши чужим майном. Після цього ОСОБА_5 покинув місце скоєння злочину та у подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 6133,00 гривень.

Таким чином, дії ОСОБА_5 кваліфіковано, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, тобто вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України.

Отже, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України.

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він 21.03.2021 приблизно о 03 годині 20 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, перебував поблизу будинку № 72 по проспекту Ювілейному в місті Харкові разом із невстановленою в ході досудового розслідування особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи повторно умисно та узгоджено за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, за раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на вчинення злочину з метою спільного незаконного збагачення, шляхом відкритого заволодіння чужим майном, поєднаним із застосуванням насильства, шо не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, усвідомлюючи суспільно небезпечний, протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, діючи повторно, скориставшись фактором несподіванки та тим, що ОСОБА_9 перебував у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_5 наніс йому один удар кулаком правої руки в область лівої частини голови ОСОБА_9 в результаті чого у останнього утворились синці на обличчі, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 09/481-С/2021 від 31.03.2021 відноситься до легких тілесних ушкоджень, далі скориставшись тим, що ОСОБА_9 знаходиться у лежачому положенні на землі та не зможе чинити активний опір діям останніх, схилились над потерпілим та почали обшукувати кишені його куртки, після чого діючи відкрито для потерпілого, дістали із однієї з зовнішніх кишень одягненої на ньому куртки мобільний телефон ТМ «Хіаоmі Росо f2 pro 6/128 gb» колір «electric purple» вартістю згідно висновку судово - товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-21/6772- ТВ від 30.03.2021 складає 7917 гривень та подарунковою коробкою всередині якої знаходилась пляшка з алкогольним напоєм «Jameson Irish Wiskey» та двома скляними келихами, вартість яких згідно висновку судово - товарознавчої експертизи СЕ-19/121-21 6772-ТВ від 30.03.2021 складає 592 гривні, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він 18.05.2021 приблизно о 16 год. 00 хв., точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи біля буд. 120 по пр. Тракторобудівників в м. Харкові, а саме: за приміщенням колишнього магазину «Ярославна», діючи умисно з корисливих мотивів, за раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на вчинення злочину з метою спільного незаконного збагачення, шляхом відкритого заволодіння чужим майном, поєднаним із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, усвідомлюючи суспільно небезпечний, протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, діючи повторно, підійшов до потерпілого та знаходячись в безпосередній близькості до останнього, наніс один удар кулаком в область затилку потерпілого ОСОБА_10 , від нанесеного удару потерпілий ОСОБА_10 впав на асфальт обличчям вниз, в результаті чого у останнього утворились забійна рана, ділянка травматичного набряку м`яких тканин, синець на голові, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 09/930-С/2021 від 25.05.2021 відноситься до легких тілесних ушкоджень. Після чого ОСОБА_5 шляхом ривку вирвав з руки потерпілого ОСОБА_10 полімерний пакет, в якому знаходився ноутбук марки «DELL 3573» вартістю згідно з висновку судово-товарознавчої експертизи № 77 від 16.06.2021 - 3500 гривень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він 18.05.2021 приблизно о 16 год. 00 хв., точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи біля буд. 120 по пр. Тракторобудівників в м. Харкові, а саме: за приміщенням колишнього магазину «Ярославна», діючи умисно з корисливих мотивів, за раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на вчинення злочину з метою спільного незаконного збагачення, шляхом відкритого заволодіння чужим майном, поєднаним із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, усвідомлюючи суспільно небезпечний, протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, діючи повторно, підійшов до потерпілого та знаходячись в безпосередній близькості до останнього, наніс один удар кулаком в область затилку потерпілого ОСОБА_10 , від нанесеного удару потерпілий ОСОБА_10 впав на асфальт обличчям вниз, в результаті чого у останнього утворились забійна рана, ділянка травматичного набряку м`яких тканин, синець на голові, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 09/930-С/2021 від 25.05.2021 відноситься до легких тілесних ушкоджень. Після чого ОСОБА_5 шляхом ривку вирвав з руки потерпілого ОСОБА_10 полімерний пакет, в якому знаходилась соціальна картка AT «Ощадбанк» № НОМЕР_1 держателем якої є потерпілий ОСОБА_10 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.

Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він 23.05.2021 приблизно о 19:00 годині, находився на зупинці міського транспорту «вулиця Тимурівців», розташованої за адресою м. Харків, вул. Гарібальді, 1, маючи умисел спрямований на нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх наслідки і бажаючи їх настання, із раптово виниклих неприязних стосунків, наніс ОСОБА_11 декілька ударів кулаками обох рук у ділянку голови, від чого ОСОБА_11 впав животом на поруч розташовану лавочку, опинившись у такому положенні спиною до ОСОБА_5 . Після цього ОСОБА_5 продовжуючи реалізовувати свій умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень, підійшов до ОСОБА_11 та ногою наніс удар по спині потерпілого, а після цього кулаком правої руки наніс один удар у ділянку потиличної частини голови ОСОБА_11 . Після чого. ОСОБА_11 почав підніматися з лавки, а ОСОБА_5 діючи з необережністю у формі злочинної недбалості, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді падіння з висоті з висоти власного зросту ОСОБА_11 на асфальтну поверхню від спричиненого удару, хоча повинен був та міг передбачити настання зазначених наслідків, діючи з необережністю у формі злочинної недбалості, знаходячись у безпосередній близькості до ОСОБА_11 .. ОСОБА_5 кулаком правої руки наніс ще один удар по обличчю потерпілого ОСОБА_12 в результаті чого останній впав з висоти власного зросту, вдарившись потиличною ділянкою об асфальтне покриття. У результаті нанесення ОСОБА_5 вказаних ударів ОСОБА_11 втратив свідомість та впав на асфальт задньою частиною тіла та потиличної частиною голови, відповідно висновку експерта № 12-14/384-А/21 від 12.07.2021 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої черепно-мозкової травми, у вигляді садна в лобно-виличній ділянці зліва, перелому потиличної кістки зліва та лівої скроневої кістки із переходом на основу черепа зліва, правобічного субдурального крововиливу та забою головного мозку із корковою контузією правої скроневої частки, шо за ступенем тяжкості належить до тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя, відповідно п. 2.1.1 «а», п. 2.1.2., п. 2.1.1. «б. в. г» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України не заперечує. Крім того, в заяві зазначив, що цивільний позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_9 також в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України не заперечує. Крім того, в заяві зазначив, що цивільний позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України не заперечує. Крім того, в заяві зазначив, що цивільний позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_11 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України не заперечує. Цивільний позов ним заявлено не було.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив ті обставини, які викладені в обвинувальних актах, щиро розкаявся у вчиненому ним злочині та просив суд призначити мінімальне покарання.

Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про розгляд справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень за обставин, викладених в обвинувальних актах, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції - роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена повністю.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 є винуватим у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України за епізодами від:

04.04.2021 року відносно потерпілого ОСОБА_8 при обставинах, які вказані в обвинувальному акті;

21.03.2021 року відносно потерпілого ОСОБА_9 при обставинах, які вказані в обвинувальному акті;

18.05.2021 року відносно потерпілого ОСОБА_10 при обставинах, які вказані в обвинувальному акті;

Також, судом встановлено, що ОСОБА_5 є винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, яке було скоєно ним 18.05.2021 року, тобто викраденні офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів або в інших особистих інтересах, за обставин вказаних в обвинувальному акті.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_5 є винуватим у вчиненні ним 23.05.2021 року кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, тобто необережного тяжкого тілесного ушкодження відносно ОСОБА_11 .

Судом були досліджені документи, які стосуються особи обвинуваченого, а саме: копія його паспорта; вимога щодо судимостей обвинуваченого, відповідно до якої, він раніше судимий; довідки від лікарів нарколога та психіатра, відповідно до яких обвинувачений на обліках у зазначених лікарів не перебуває; Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначає, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд враховує пом`якшуючу та обтяжуючу покарання обставини, тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень. Відповідно до ст. 12 КК України ч. 2 ст. 186 КК України відноситься до тяжких злочинів, ст. 128 КК України - до нетяжких злочинів, ч. 1 ст. 357 КК України -до кримінальних проступків, покарання, яке передбачено за вчинені кримінальні правопорушення, а також бере до уваги, що обвинувачений ніде офіційно не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, негативне ставлення ОСОБА_5 до вчиненого, та дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства.

Крім того, суд враховує, що покарання, відповідно до вимог ч. 2 ст. 50 КК України, має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Враховуючи зазначені обставини у їх сукупності, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки його виправлення та перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства.

На думку суду, саме таке покарання, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобіганню вчиненню ним нових злочинів.

У судовому засіданні встановлено, що вироком Московського районного суду м. Харкова від 28.04.2021 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України до 1 (одного) року обмеження волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Кримінальні правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України, були вчинені ОСОБА_5 21.03.2021 року та 04.04.2021 року, тобто до постановлення вироку Московським районним судом м. Харкова від 28.04.2021 року, інші кримінальні правопорушення за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357, ст. 128 КК України були вчинені ОСОБА_5 вже після вироку Московського районного суду м. Харкова від 28.04.2021 року.

Отже, при призначенні покарання, суд враховує висновки Верховного суду, які викладені у постанові цього суду від 25.06.2018 року у справі 511/37/16-к, відповідно до яких:

Виходячи з приписів кримінального закону правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому злочині, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний в остаточне, призначене за сукупністю злочинів, покарання зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Призначення покарання за сукупністю вироків застосовується у випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин. У цьому разі суд відповідно до ч. 1 ст. 71 КК до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань у порядку ч. 1 ст. 71 КК остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Згідно з рекомендаціями, що містяться у п. 23 постанови № 7, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до винесення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно. Такий орієнтир стосується лише відображеної ситуації, а не випадку вчинення засудженим злочинів до та після постановлення попереднього вироку, за яким винна особа не відбула призначеного покарання.

Натомість роз`яснення щодо останньої ситуації викладено у п. 25 цієї ж постанови № 7. За їх змістом у разі, коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків відповідно до ч. 1 ст. 71 цього Кодексу.

Отже, у такому випадку процес призначення покарання проходить наступні стадії:

1) призначення покарання за злочин, вчинений до постановлення попереднього вироку; якщо вчинено декілька таких злочинів, які не охоплюються однією статтею чи частиною статті КК, то покарання призначається за кожен злочин окремо;

2) визначення покарання за сукупністю вказаних злочинів (частини 1-3 ст. 70 КК);

3) призначення покарання за сукупністю злочинів, встановлених новим та попереднім вироками, і зарахування у строк покарання повністю або частково відбутого покарання за попереднім вироком (ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК);

4) призначення покарання за злочин, вчинений після постановлення попереднього вироку; якщо вчинено декілька таких злочинів, які не охоплюються однією статтею чи частиною статті КК, то покарання призначається за кожен злочин окремо;

5) визначення та призначення покарання за сукупністю вказаних злочинів (частини 1-3 ст. 70 КК);

6) призначення остаточного покарання за сукупністю вироків (ч. 1 ст. 71 КК).

На підставі викладеного, суд призначає покарання спочатку за кримінальні правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України, які були вчинені ОСОБА_5 21.03.2021 та 04.04.2021 року, тобто до постановлення вироку Московським районним судом м. Харкова від 28.04.2021 року - у вигляді позбавлення волі на строк 4 ( чотири) роки.

Оскільки за вироком Московського районного суду м. Харкова від 28.04.2021 року ОСОБА_5 було призначено покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі, то відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України - при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення, зокрема: одному дню позбавлення волі дорівнює два дні обмеження волі. Отже, суд, покарання у вигляді 1 року обмеження волі, яке було призначене Московським районним судом м. Харкова від 28.04.2021 року переводить у 6 місяців позбавлення волі та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання з покаранням, визначеним вироком Московського районного суду м. Харкова від 28.04.2021 року, призначає ОСОБА_5 покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Також, суд призначає ОСОБА_5 покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення:

за ч. 2 ст. 186 КК України за епізодом від 18.05.2021 року - у вигляді 4 років 7 місяців позбавлення волі;

за ч. 1 ст. 357 КК України - у вигляді обмеження волі на строк 1 рік;

за ст. 128 КК України - у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 покарання у виді 4 років 7 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 28.04.2021 року і за сукупністю вироків остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 8 місяців.

Під час розгляду цивільного позову ОСОБА_8 про стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_5 у сумі 6133 грн., суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Приймаючи до уваги визнання цивільного позову обвинуваченим ОСОБА_5 , доведеність його вини у заподіянні шкоди ОСОБА_8 , суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення цивільного позову та стягнення з ОСОБА_5 майнової шкоди в розмірі 6133 грн.

При розв`язанні цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 , який просить стягнути з ОСОБА_5 матеріальну шкоду у сумі 8509 грн. та моральну шкоду у суму 20000 грн, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням заподіяно майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого, або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд виходить із вимог ст.ст. 1167, 1168, 1179 ЦК України, враховує всі обставини скоєння даного кримінального правопорушення, поведінку обох осіб, кількість нанесених ОСОБА_5 ударів потерпілому, який не мав можливості чинити опір, вчинення кримінального правопорушення у громадському місці, глибину страждань потерпілого, майновий стан відповідача та вимоги розумності і справедливості і вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 на відшкодування моральної шкоди 5 000 грн. та матеріальної шкоди у сумі 8509 грн.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_10 суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Приймаючи до уваги визнання цивільного позову обвинуваченим ОСОБА_5 , доведеність його вини у заподіянні шкоди ОСОБА_10 , суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення цивільного позову та стягнення з ОСОБА_5 майнової шкоди в розмірі 3500 грн.

Потерпілим ОСОБА_11 цивільний позов заявлено не було.

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 05.04.2021 року накладено арешт на два скляних келиха «Jameson», які добровільно надав свідок ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи, що в подальшому в застосуванні даного заходу відпала потреба, суд дійшов висновку про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 05.04.2021 року по справі № 643/5687/21.

Відповідно до ст. 124 КПК України, процесуальні витрати, пов`язані з залученням експерта для проведенням судової експертизи № СЕ-19/121-21/6772-ТВ від 30.03.2021 року у сумі 653, 80 гривень згідно довідки експертної установи, підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ст. 128 КК України та кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 186 КК України - у вигляді позбавлення волі на строк 4 ( чотири) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання з покаранням, визначеним вироком Московським районним судом м. Харкова від 28.04.2021 року, призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

за ч. 2 ст. 186 КК України - у вигляді 4 років 7 місяців позбавлення волі;

за ч. 1 ст. 357 КК України - у вигляді обмеження волі на строк 1 рік;

за ст. 128 КК України - у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 покарання у виді 4 років 7 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 28.04.2021 року і за сукупністю вироків остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 8 місяців.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання, тобто з 25 травня 2021 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 майнову шкоду у розмірі 6133 грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_10 майнову шкоду у розмірі 3500 грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 майнову шкоду у розмірі 8509 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Відповідно до ст. 174 КПК України, арешт, накладений ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 05.04.2021 року на два скляних келиха «Jameson», які добровільно надав свідок ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - скасувати.

Речові докази, а саме два скляних келиха «Jameson» повернути потерпілому ОСОБА_9 .

Процесуальні витрати, пов`язані з залученням експерта для проведенням судової експертизи № СЕ-19/121-21/6772-ТВ від 30.03.2021 року у сумі 653, 80 гривень згідно довідки експертної установи, підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя - ОСОБА_1