Провадження №1-в/193/197/21
У Х В А Л А
іменем України

30 вересня 2021 року Cофіївський районний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
представника Софіївської ВК № 45 ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Софіївка Дніпропетровської області в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:
12.07.2021 на адресу Софіївського районного суду надійшло клопотання від засудженого ОСОБА_6 , який наразі відбуває покарання у виді позбавлення волі в ДУ «Софіївська ВК (№ 45)», згідно якого останній просив застосувати відносно нього умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Засуджений під час судового розгляду справи своє клопотання підтримав та просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково.
Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання засудженого підтримав, просив задовольнити.
Представник виправної колонії ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що засуджений за час відбування покарання характеризується з негативної сторони, має неодноразові стягнення, тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення, на його переконання, вважає недоцільним.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечила проти задоволення клопотання, вказавши, що поведінка засудженого не свідчить про його безумовне виправлення і наразі передчасно застосовувати до останнього умовно-дострокове звільнення
Вислухавши пояснення учасників судового провадження, суд дійшов такого висновку.
ОСОБА_6 засуджений 06.12.2018 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років і 6 місяців позбавлення волі.
Крім того, останній був знову засуджений 19.03.2020 Дзержиським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст.185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років і 6 місяців позбавлення волі.
Початок строку: 11.05.2018, кінець строку 11.11.2022.
На підставі ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згаданою статтею передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Так, під час вивчення матеріалів особової справи засудженого, суд враховує не лише час перебування ним у ДУ «Софіївська ВК (№45)», а й увесь період його відбування покарання.
Зокрема, встановлено, що засуджений ОСОБА_6 спершу відбував покарання у вигляді позбавлення волі з 14.05.2018 в ДУ «Криворізька установа виконання покарань (№3)». За час його перебування у вказаній установі характеризувався негативно, допускав порушення вимог режиму утримання за що мав три стягнення, заохочень не мав.
В подальшому з 09.04.2020 міру кримінального покарання продовжив відбувати в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№45)». Згідно характеристики вбачається, що за весь час відбування покарання характеризується негативно. Систематично допускає порушення вимог режиму відбування покарання. Навичок свідомого дотримання вимог режиму відбування покарання не набув, потребує контролю з боку представників адміністрації за поведінкою. За порушення вимог режиму відбування покарання має шість стягнень, заохочень не має. У взаємовідносинах з іншими засудженими буває конфліктний. У стосунках з персоналом установи виконання покарань не щирий, допускає випадки не тактовної поведінки.
Роботи із самообслуговування та благоустрою установи виконує згідно графіка, до їх виконання ставиться посередньо. Заходи виховного характеру відвідує регулярно, реагує на них формально.
Зарахований до програми диференційованого виховного впливу «Правова просвіта». Належної соціально-корисної активності не виявляє. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування. Вину у скоєному злочині визнає частково.
Викладені обставини не можуть свідчити, що він довів своє виправлення, інших даних на підтвердження факту свого виправлення засуджений ОСОБА_6 не навів та не надав при розгляді свого клопотання.
В сукупності з вищевикладеним та за наявною в матеріалах справи інформацією щодо засудженого ОСОБА_6 , останній своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, протягом відбування покарання з 2018 року заохочень не має, мав шість стягнень, які погашені, характеризується негативно, рішенням комісії № 9 від 13.05.2021 було відмовлено ОСОБА_6 в застосуванні умовно-дострокового звільнення у зв`язку з тим, що він не довів свого виправлення.
Таким чином, з огляду на наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав, які б вказували на сумлінну поведінку та ставлення до праці засудженого, що вказували б на його виправлення, тому на час розгляду його клопотання не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, а відтак у задоволенні клопотання ОСОБА_6 слід відмовити.
На підставі ст. 81 КК України, ст. 376 ч.2, 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відмовити.
На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення прокурор, засуджений його захисник можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_1