Справа №639/94/22
Провадження №1-кс/639/60/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 січня 2022 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ув`язненого ОСОБА_3 , представника Харківської міської медичної частини №27 філії ЦОЗ ДКВС України у Харківській та Луганській областях ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові заяву (скаргу) ув`язненого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка подана в порядку ст. 206 КПК України щодо ненадання ув`язненому належної медичної допомоги під час тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», -

в с т а н о в и в:
На розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла заява (скарга) ув`язненого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка подана в порядку ст. 206 КПК України щодо ненадання ув`язненому належної медичної допомоги під час тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначає, що в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» порушуються його конституційні права. Уже тривалий під час перебування під вартою він неодноразово звертався із заявами до Харківської міської медичної частини №27 про надання йому медичної допомоги та лікарських засобів, які йому необхідні з урахуванням наявного хронічного захворювання (гепатит С), однак медична допомога йому не надається. Враховуючи це, йому необхідно кожні півроку протягом 5 років проходити курс лікування, але медичні працівники ігнорують його заяви та не надають йому медичну допомогу, внаслідок чого погіршується стан його здоров`я і хвороба прогресує.

Під час судового засідання ув`язнений ОСОБА_3 доводи своєї скарги підтримав, просив її задовольнити та надав пояснення, що він страждає на хронічне захворювання гепатит С, що було виявлено у 2020 році в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор». Гепатит С спричиняє інші проблеми зі здоров`ям, а саме: печію, депресію, синці під очима. Раніше він приймав необхідні лікарські засоби для лікування: «Антраль» та «Лив-52».

Враховуючи вищезазначене, ув`язнений ОСОБА_3 просить суд зобов`язати Харківську міську медичну частину №27 філії ЦОЗ ДКВС України у Харківській та Луганській областях надати йому кваліфіковану медичну допомогу.

Представник Харківської міської медичної частини №27 філії ЦОЗ ДКВС України у Харківській та Луганській областях ОСОБА_4 у судовому засіданні надала пояснення, що 14.01.2022 року ув`язненому ОСОБА_3 було проведено обстеження крові на наявність антитіл до вірусного гепатиту С, за допомогою тест-системи для виявлення гепатиту С. Результат - негативний. Також проведено дослідження зразка крові, а саме ПЛР на РНК НСV методом GeneXpert. За результатами дослідження вірусний гепатит С не встановлено. Посилання ув`язненого на те, що він раніше приймав лікарські засоби «Антраль» та «Лив-52» не свідчить про наявність у нього гепатиту С, оскільки вказані лікарські засоби приймаються також і при інших захворюваннях. Інфекційних захворювань у ОСОБА_3 однозначно не виявлено. Необхідна медична допомога ув`язненому ОСОБА_3 може бути надана в умовах медичної частини.

Враховуючи викладене, представник Харківської міської медичної частини №27 філії ЦОЗ ДКВС України у Харківській та Луганській областях ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення цієї скарги ув`язненого ОСОБА_3 .

Прокурор Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги ув`язненого ОСОБА_3 , оскільки, згідно проведених обстежень Харківською міською медичною частиною №27, в ув`язненого ОСОБА_3 вірусний гепатит С не виявлено, тому проводити лікування цього захворювання підстав немає.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали та надані до суду докази в їх сукупності, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі.

Держава має забезпечити належний захист здоров`я ув`язнених, зокрема шляхом надання необхідної медичної допомоги (п. 72 рішення ЄСПЛ від 18.12.2008 року у справі «Ухань проти України», заява №30628/02).

Відповідно до пункту 138 рішення ЄСПЛ від 15.05.2012 року у справі «Каверзін проти України» (Kaverzin v. Ukraine), заява № 23893/03, надання необхідної медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави (див., наприклад, рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Ухань проти України» (Ukhan v. Ukraine), заява № 30628/02, пп. 72-74, з подальшими посиланнями). Встановлюючи те, чи виконали державні органи свої обов`язки з надання медичної допомоги особі, яка перебуває під вартою і під їхнім контролем, Суд має оцінити якість медичних послуг, наданих такій особі з урахуванням стану її здоров`я та «практичних вимог ув`язнення», і, якщо її було позбавлено адекватної медичної допомоги, з`ясувати, чи становило це нелюдське і таке, що принижує гідність, поводження на порушення статті 3 Конвенції (див. рішення у справах «Сарбан проти Молдови» (Sarban v. Moldova), заява №3456/05, п.78, від 4 жовтня 2005 року «Алексанян проти Росії» (Aleksanyan v. Russia), заява №46468/06, п.140, від 22 грудня 2008 року, і «Євген Олексеєнко проти Росії» (Yevgeniy Alekseyenko v. Russia), заява №41833/04, п.104, від 27 січня 2011 року).
Положеннями статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ст.ст. 6, 39, 72 Основ законодавства України про охорону здоров`я, передбачено, що особи, узяті під варту, мають право на надання їм медичної допомоги.

Відповідно до пункту 2.3 Розділу ІІ «Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, МОЗ України №239/5/104 від 10.02.2012 року, медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.
Під час медичного обстеження особи, узятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини СІЗО використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження. За необхідності керівництво СІЗО подає запит до закладу охорони здоров`я, який надавав медичну допомогу особі, узятій під варту, щодо результатів диспансерного, амбулаторного, стаціонарного нагляду або лікування.
У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я.
З наданої до суду медичної довідки встановлено, що ОСОБА_3 , 1991 р.н., прибув до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» 26.10.2021 року. По прибуттю до установи був оглянутий черговим медичним працівником. На час огляду скарг на стан здоров`я не пред`являв. Об`єктивно: загальний стан здоров`я на час огляду був задовільний. При тілесному огляді видимих тілесних ушкоджень не виявлено.
14.01.2022 року ув`язненому ОСОБА_3 , 1991 р.н., було проведено обстеження крові на наявність антитіл до вірусного гепатиту С за допомогою тест-системи для виявлення гепатиту «С». Реєстраційний зразок №19. Результат - негативний. Також проведено обстеження зразка крові, а саме ПЛР на РНК НСV методом GeneXpert в умовах ХММЧ №27. Зразок № 0026 - РНК НСV - не виявлено.
За результатами обстеження діагноз хронічний вірусний гепатит С не встановлено.
Станом на теперішній час загальний стан здоров`я ОСОБА_3 , 1991 р.н., задовільний, стаціонарного лікування, в тому числі за межами установи, не потребує.
Враховуючи вищевикладене, дослідженими у судовому засіданні медичними документами підтверджується, що ув`язненому ОСОБА_3 діагноз - хронічний вірусний гепатит С не встановлено, необхідна медична допомога йому надається під час його утримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

У разі наявності в ув`язненого ОСОБА_3 скарг на стан здоров`я, він не позбавлений можливості звернутись до лікарів Харківської міської медичної частини №27 про надання йому необхідної медичної допомоги та проведення лікування.

Таким чином, доводи ув`язненого ОСОБА_3 про ненадання належної медичної допомоги під час тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» не підтверджені, визначених статтею 206 КПК України підстав для вжиття слідчим суддею заходів щодо захисту прав ув`язненого в даному випадку немає, у зв`язку з чим у задоволенні скарги ув`язненого ОСОБА_3 необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 206, 309, 369 372, 376, 392 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:
У задоволенні заяви (скарги) ув`язненого ОСОБА_3 , яка подана в порядку ст. 206 КПК України щодо ненадання ув`язненому належної медичної допомоги під час тримання під час вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та оголошено 20.01.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1