Провадження № 1-кп/127/711/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці матеріали об`єднаного кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, відомості про які внесено 18.12.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002859, клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою, клопотання адвоката ОСОБА_5 про повернення застави заставодавцю ОСОБА_8 як помилково внесеної,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Вінницького міського суду Вінницької області перебуває об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні зазначила, що підстав для закриття, зупинення провадження немає. В справі наявні всі необхідні для розгляду в судовому засіданні матеріали, порушень КПК України при проведенні досудового розслідування не встановлено. На підставі викладеного, прокурор просить призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, в яке викликати учасників кримінального провадження.

Також прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою, мотивуючи наступним. Прокурор звернув увагу суду, що запобіжний захід відносно обвинуваченого обрано правильно, підстав для їх зміни чи скасування немає, оскільки ризики які існували на час його обрання продовжують існувати. Відтак, на переконання сторони обвинувачення, існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає в тому, що ОСОБА_4 може ухилятися від явки до суду, усвідомлюючи той факт, що йому доведеться в подальшому відбувати покарання в місцях позбавлення волі, а також те, що у вказаному кримінальному провадженні, він вже перебував у активному розшуку, свідчить про його схильність до переховування від органів досудового розслідування та суду. Також, існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає у тому, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілих, свідків у даному кримінальному провадженні, так як місця проживання потерпілих йому стали відомі під час вчинення кримінальних правопорушень. ОСОБА_4 не має постійного місця роботи, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України. А тому, з метою попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та недопущення переховування від суду останньому необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Представник потерпілої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 підтримала прокурора та просила призначити справу до судового розгляду, а також підтримала заявлений потерпілою ОСОБА_9 цивільний позов в частині позовних вимог до ОСОБА_4 , а саме 10 000 гривень матеріальної шкоди, 10 000 моральної шкоди та 2 000 гривень витрат на правову допомогу.

Потерпілий ОСОБА_7 не заперечував щодо призначення справи до судового розгляду, підтримав заявлений ним цивільний позов, та погодився щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 не заперечував щодо призначення справи до судового розгляду, однак заперечував щодо продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою мотивуючи тим, що до клопотання будь якого доказу про існування ризиків не додано. Також адвокат звертав увагу суду, що прокурором не аргументовано чому інший запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, зазначених прокурором у його клопотанні. Захисник ОСОБА_5 просив врахувати, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, а саме має дружину та дитину, що підтверджується довідками, які були подані в попередньому судовому засіданні. У разі прийняття судом рішення про задоволення клопотання прокурора, захисник просив відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України визначити ОСОБА_4 заставу.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просив розглянути подане до суду клопотання про повернення застави заставодавцю ОСОБА_8 як помилково внесеної. Як зазначено у клопотанні, ОСОБА_4 відповідно до ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04.11.2021 у справі 127/29856/21 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави в розмірі 47 580 грн. В подальшому ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.11.2021 за результатами підготовчого судового засідання було продовжено строк триманні під вартою ОСОБА_4 на 60 днів, заставу не визначено. Однак, дружиною ОСОБА_4 ОСОБА_8 , яка не має достатніх знань у кримінальному процесі та не знала про існування ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 24.11.2021, було внесено 06.12.2021 заставу за ОСОБА_4 , розмір якої було встановлено відповідно до ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04.11.2021 в сумі 47 580 гривень. З огляду на вищевикладене та неможливість звільнення на даний час ОСОБА_4 з-під варти у зв`язку з внесенням застави, адвокат просить повернути заставу як помилково сплачену. Також захисник звертав увагу суду, що даними коштами сторона захисту має намір повністю відшкодувати шкоду потерпілим.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю підтримав свого захисника, додатково повідомив суду, що він не отримував повістки, тому і не з`являвся до суду, наміру переховуватись від суду не мав. На запитання головуючого чи був обвинувачений раніше судимий, останній підтвердив, що раніше був судимий та зазначив, що дані злочини він вчиняв в період іспитового строку.

Інші учасники кримінального провадження не заперечували щодо задоволення вищевказаного клопотання.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши надані клопотання суд приходить до наступного висновку.

Під час підготовчого судового засідання підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України, не встановлено.

З метою підготовки до судового розгляду встановлено, що угоди про примирення, визнання винуватості до суду в порядку ст.ст. 468-475 КПК України не надійшло. Підстав для закриття провадження згідно ст. 284 КПК України не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог КПК України, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону, підстав для повернення обвинувального акту немає. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Вінницькому міському суду Вінницької області.

Суд вважає за можливе на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України призначити судовий розгляд, який здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

Позивачами ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 подано цивільні позови до ОСОБА_4 про стягнення з останнього матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, яку позивачі просять розглядати в межах даного кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положеннями ч. 5 ст. 128 КПК України визначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Судом встановлено, що форма і зміст поданих позовних заяв відповідає вимогам, встановленим до позовної заяви, яка пред`являється у порядку цивільного судочинства, а тому слід визнати ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 цивільними позивачами за позовами до ОСОБА_4 про стягнення з останнього матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, яку позивачі просять розглядати в межах даного кримінального провадження.

Копію позовних заяв вручити обвинуваченому ОСОБА_4 та надати йому строк для подання відзиву на позовну заяву, відповідно до вимог ч. 7 ст. 178 ЦПК України не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання даної ухвали.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілих у кримінальному провадженні, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.

При вирішенні питання про зміну запобіжного заходу або продовження строку обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Також суд, враховує положення п. с) ч. 1 ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» згідно якого: нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до положено ст. 194 КПК України, суд при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу повинен встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, слід зазначити, що враховуючи практику ЄСПЛ, зокрема, у розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Судом враховано, що згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисних злочинів за які, в разі доведення його винуватості, загрожує покарання у виді позбавлення волі на певний строк. Відтак, на переконання суду існує ризик того, що у разі зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, останній зможе переховуватись від суду, з метою уникнення призначеного покарання, у разі визнання його винним.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими причинами в сукупності для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України»).

Крім того, судом враховано, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 надійшов до суду 10.09.2018. Останній до суду не з`являвся та не цікавився подальшою долею кримінального провадження щодо нього, хоча достеменно знав про те, що щодо нього відкрито кримінальне провадження, оскільки за його участю проводились процесуальні дії під час досудового розслідування та по завершенню йому було вручено обвинувальний акт. Згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницької області з 20.08.2019 оголошено ОСОБА_4 та останнього було затримано лише 03.11.2021.

З урахуванням рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суду не надано доказів, що обвинувачений до затримання був працевлаштований, тому на переконання суду, існує ризик, що обвинувачений зможе продовжувати вчиняти й інші кримінальні правопорушення з корисливих міркувань.

Крім вищевикладеного обґрунтування наявних ризиків, при вирішенні заявленого клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу судом враховано, що існує ризик впливу на потерпілих та свідків, оскільки обвинуваченому відомі адреси проживання останніх, з метою зміни наданих ними показів під час досудового розслідування.

Крім того, існує ризик, що у разі зміни запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який, останній може перешкоджати розгляду кримінального провадження в суді іншим чином.

Таким чином, на переконання суду, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

При вирішенні клопотання прокурора щодо продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом враховано практику ЄСПЛ, де зазначено, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Враховуючи зазначені обставини суд приходить до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, визначеним в ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на шістдесят днів.

Дослідивши клопотання адвоката ОСОБА_5 про повернення застави заставодавцю ОСОБА_8 як помилково внесеної, суд встановив наступні обставини.

Статтею 176 КПК України визначено п`ять видів запобіжних заходів, а саме: 1) особисте зобов`язання, 2) особиста порука, 3) застава, 4) домашній арешт, 5) тримання під вартою.

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, п. 8 Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженого постановою КМУ від 11.01.2012 р. № 15, застава повертається заставодавцю після припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави та постановлення вироку (ухвали), в якому міститься рішення про повернення застави.

Судом встановлено, що дійсно згідно ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04.11.2021 обрано запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання під вартою та визначено розмір застави в сумі 47 580 гривень.

В подальшому ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.11.2021 за результатами підготовчого судового засідання було продовжено строк триманні під вартою ОСОБА_4 на 60 днів, заставу не визначено.

Судом досліджено квитанцію № ПН3206 від 06 грудня 2021 року, згідно якої платник ОСОБА_8 внесла кошти в сумі 47 580 гривень на рахунок ТУ ДСА в Вінницькій області (отримувач), в якій зазначено призначення платежу: внесення застави за ОСОБА_4 , Вінницький міський суд Вінницької області, кримінальна справа № 127/23212/19, пл-к ОСОБА_8 .

З урахуванням того, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.11.21 продовжено строк дії запобіжного заходу обвинуваченому та не визначено розмір застави, ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04.11.2021, якою було обрано запобіжний захід ОСОБА_4 та визначено розмір застави останньому, втратила чинність.

Відтак, кошти внесені на рахунок ТУ ДСА України у Вінницькій області ОСОБА_8 за ОСОБА_4 суд вважає внесеними помилково, у зв`язку з втратою чинності ухвали, якою визначено розмір застави ОСОБА_4 .

З огляду на викладене, суд вважає за можливе заяву адвоката ОСОБА_5 про повернення застави задовольнити, грошові кошти, які були внесені ОСОБА_8 06.12.2021 року на депозитний рахунок ТУ ДСА в Вінницькій області у виді застави за ОСОБА_4 , згідно квитанції № ПН3206 в загальній сумі 47 580,00 (сорок сім тисяч п`ятсот вісімдесят) гривень, повернути ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 177, 182, 194, 202, 331, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, відомості про які внесено 18.12.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002697 призначити до судового розгляду в залі №20 Вінницького міського суду Вінницької області на 18 січня 2022 року о 16 год. 30 хв.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово, у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання для розгляду кримінального провадження викликати прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілих, свідків.

Визнати ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 цивільними позивачами за позовамм до ОСОБА_4 про стягнення з останнього матеріальної шкоди завданої злочином, яку позивач просять розглядати в межах даного кримінального провадження.

Відповідно до ч. 7 ст. 178 ЦПК України надати ОСОБА_4 строк для подачі відзиву на цивільний позов не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання даної ухвали.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою на 60 днів з 18.01.2022 до 18.03.2022 включно.

Клопотання адвоката ОСОБА_5 про повернення застави заставодавцю ОСОБА_8 як помилково внесеної - задовольнити.

Грошові кошти, які були внесені ОСОБА_8 06.12.2021 року на депозитний рахунок ТУ ДСА в Вінницькій області у виді застави за ОСОБА_4 , згідно квитанції № ПН3206 в загальній сумі 47 580,00 (сорок сім тисяч п`ятсот вісімдесят) гривень, повернути ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для виконання та прокурору Вінницької окружної прокуратури та ОСОБА_8 для відома.

Ухвала суду є остаточною, оскарженню не підлягає.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду, в частині продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом п`яти днів з дня її оголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Суддя: