ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/818/171/22 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 03.12.2021 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001794 від 27.11.2021, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 03.12.2021 клопотання прокурора про арешт майна задоволено.
Накладено арешт на майно, яке було вилучене під час огляду місця події 26.11.2021, а саме: автомобіль «Тойота Пріус», д.з. НОМЕР_1 , який перебуває у власності ОСОБА_6 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження.

Місцем зберігання вказаного майна визначено майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, розташований за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107, та зберігати відповідно до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

Не погодившись з ухвалою слідчого судді адвокат

ОСОБА_7 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 03.12.2021 скасувати і постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_8 в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001794 від 27.11.2021 про накладення арешту на майно ОСОБА_6 відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що вилучений автомобіль не володіє тими ознаками, які необхідні для визнання його доказом злочину в кримінальному провадженні та не створюють підстави для обмеження права власності особи шляхом накладення арешту.

Зокрема, прокурором не було долучено до матеріалів клопотання постанови про визнання автомобіля речовим доказом у кримінальному провадженні, що, на думку адвоката, позбавляє слідчого суддю можливості провести аналіз та зробити висновок про відповідність цього майна положенням статті 98 КПК України та наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою його збереження як речового доказу, оскільки слідчий суддя не наділений правом самостійного визначення підстав, передбачених статтею 98 КПК України та не має здійснювати контроль правильності прийнятого слідчим рішення.

Наведені прокурором у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, не може бути визнано достатнім для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки згідно положень статті 171 КПК України, наведені слідчим у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання, тоді як само клопотання не є доказом будь-яких обставин.

Крім цього, адвокат ОСОБА_7 зазначав, що прокурор просив накласти арешт на майно особи, яка не має процесуального статусу у даному кримінальному провадженні (зокрема статусу підозрюваного), а також жодним чином не доведена наявність ризиків, передбачених абзацом 2 частини 1 статті 170 КПК України.

Повідомлені належним чином про час та місце розгляду апеляції власник майна ОСОБА_6 та її представник адвокат ОСОБА_7 , а також прокурор до суду апеляційної інстанції не з`явилися.
Враховуючи стислі строки, регламентовані частиною 2 статті 422 КПК України, колегія судів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі учасників судового провадження, належним чином повідомлених про час та місце проведення апеляційного розгляду, так як в силу вимог частини 4 статті 405 КПК України дані обставини не є перешкодою для апеляційного розгляду.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали судового провадженні та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, СВ розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001794 від 27.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України.
Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за наступними обставинами: 26.11.2021 приблизно 17:00 год. на вул. Клочківській в районі розташування будинку № 370 в м. Харкові сталося зіткнення автомобілю «Тойота Пріус», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 з автомобілем «ВАЗ 211540», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , в результаті якого пасажира автомобіля «ВАЗ 211540» ОСОБА_11 з тілесними ушкодженнями у вигляді ЗЧМТ, СГМ, забійна рана лобної області, перелом правої лучової кисті доставлено до ХМКЛШМНД.
Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 26.11.2021 автомобіль «Тойота Пріус», д.н.з. НОМЕР_1 , має деформацію переднього лівого крила та передньої лівої дверці; автомобіль «ВАЗ 211540», д.н.з. НОМЕР_3 , має повну деформацію передньої частини авто.
Відповідно до протоколу огляду та затримання транспорту від 26.11.2021 автомобіль «Тойота Пріус», д.н.з. НОМЕР_1 був затриманий та поміщений на штрафний майданчик.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 власником автомобіля «Тойота Пріус», д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_6 .
Задовольняючи клопотання прокурора відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_8 про арешт майна, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, оскільки прокурор довів наявність правових підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 286 КК України, а тому з метою забезпечення збереження доказової інформації, яка була отримана під час проведення 26.11.2021 огляду місця ДТП, на зазначеному в клопотанні майні, може містити відомості про факти чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, передбаченим статтею 98 КПК України.
З таким висновком слідчого судді погоджується й апеляційний суд, виходячи з наступного.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися й у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на автомобіль «Тойота Пріус», д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки він є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, та зберіг на собі його сліди та може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, передбаченим статтею 98 КПК України.

Матеріали судового провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а також для проведення судових авто-технічних експертиз з метою встановлення обставин, що мають значення у кримінальному провадженні.
З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на вилучене майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути відчужене, пошкоджене, зіпсоване чи приховане.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вилучене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Колегією судів не встановлено недотримання слідчим суддею положень статей 170, 172-173 КПК України або невідповідності оскаржуваної ухвали вимогам частині 5 статті 173, 372 КПК України.

Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_6 , які давали б беззаперечні підстави суду апеляційної інстанції прийти до висновку про відсутність необхідності в накладенні арешту на вказане майно, відсутні.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що після проведення призначених органом досудового розслідування експертиз, власник майна не позбавлений можливості в порядку статті 174 КПК України ставити питання про скасування арешту майна.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 03.12.2021 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий

Судді: