УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 (Mase Leon), представника власника майна ОСОБА_5 , розглянувши клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000772 від 17.08.2018 за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
02 серпня 2021 року слідчий в ОВС 1 відділу слідчого управління Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000772 від 17.08.2018 за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, про арешт майна, яке було виявлено та вилучено 31 липня 2021 року в ході затримання особи підозрюваного ОСОБА_4 (Mase Leon).

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає про те, що у провадженні Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим перебуває кримінальне провадження №0000772 від 17.08.2018 за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 19.04.2021 слідчими слідчого управління 31.07.2021 затримано підозрюваного ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В ході проведення 31.07.2021 особистого обшуку ОСОБА_4 (Mase Leon), під час складання протоколу про затримання серед інших речей та документів було виявлено та вилучено: мобільний телефон iPhone білого кольору із серійним номером НОМЕР_1 ; закордонний паспорт громадянина Держави НОМЕР_2 на установчі дані ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 16 арк.; «вид на жительство иностранного гражданина 82 № 1940406» на 8 арк.; квиток на установчі дані Mase Leon, Flight PS711 (TL415) на 1 арк.; полис/договір страхування № 4750234-3 на 1 арк. та «квитанция на получение страховой премии (взноса) на установчі дані Mase Leon» на 1 арк. та чек Банкомат 0J610067 на суму 1000.84 руб на 1 арк.; полис/договір страхування № 4765850-3 на 2 арк.; счет № 160-11640-5211809/21 от 19.07.2021 на установчі дані Mase Leon» на 1 арк., чек Банкомат 0J610067 на суму 95.92 руб. на 1 арк. та чек Банкомат 0J610067 на суму 904.08 руб. на 1 арк. ОСОБА_4 (Mase Leon) пояснив, що вказані речі та документи належать йому на праві приватної власності.

Згідно клопотання слідчого, у матеріалах провадження наявні відомості, які свідчать про те, що ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 ) використовував вищевказаний мобільний телефон, інші речі та документи з метою вчинення злочинів у сфері власності.

31.07.2021 у зв`язку з наявністю підстав, передбачених ст. ст. 98, 100 КПК України, слідчим винесено постанову про визнання майна речовими доказами у кримінальному провадженні.

Виходячи з вищевикладеного на даний час у слідства виникла необхідність в накладені арешту на зазначені речі, які були вилучені в ході затримання підозрюваного, з метою подальшого їх збереження та не допущення їх знищенню, так як вони мають суттєве значення по кримінальному провадженню та визнано речовими доказами.

Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_5 та власник майна ОСОБА_4 (Mase Leon) заперечували щодо накладення арешту на майно. Зокрема, адвокат ОСОБА_5 вказала, що досудове розслідування у кримінальному провадженні було завершено 31 липня 2021 року. Також додала, що утримання вилучених речей органом досудового розслідування не відповідає меті арешту та не містить даних, необхідних для подальшого судового розгляду.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, заслухавши учасників, слідчий суддя вважає, що воно не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно зі ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою зокрема забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт накладений у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Однак, матеріали клопотання про арешт майна та матеріали кримінального провадження, які є у розпорядженні слідчого судді, не містять належного обґрунтування необхідності накладення арешту на майно, яке було виявлено та вилучено 31 липня 2021 року в ході затримання особи підозрюваного ОСОБА_4 (Mase Leon).

Як вбачається зі змісту клопотання, слідчий посилається на те, що вилучене під час затримання ОСОБА_4 (Mase Leon) майно, має доказове значення у кримінальному провадженні, однак належних доказів про відповідність вилученого майна вимогам ст.98 КПК України та наявність ознак речових доказів у кримінальному провадженні №0000772 до клопотання слідчим не долучено, а також не наведено в судовому засіданні.

При цьому, ані зі змісту клопотання про арешт майна, ані з інших матеріалів кримінального провадження, які долучені до клопотання, не вбачається які саме ознаки вилученого майна вказують на його відповідність критеріям, визначеним у статті 98 КПК України.

Водночас, постанова слідчого від 31.07.2021 про визнання вищевказаного майна речовими доказами, містить лише посилання на фактичні обставини справи та загальне формулювання, без посилання на конкретні дані, які дають підстави для висновку про те, що вказане майно може мати доказове значення у кримінальному провадженні.

В даному випадку слід звернути увагу й на рішення ЄСПЛ у справі «Смирнов проти Росії» від 07.06.2007 р., у якому зазначено про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна причина.

Отже, з наявних у розпорядженні слідчого судді, матеріалів не вбачається належного обґрунтування необхідності накладення арешту на майно, яке було виявлене та вилучене 31 липня 2021 року в ході затримання особи підозрюваного ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 ), а також можливості використання вказаного майна як доказу у кримінальному провадженні, а тому слідчий суддя з урахуванням принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИЛА:
Клопотання слідчого в ОВС 1 відділу слідчого управління Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000772 від 17.08.2018 за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, про арешт майна, яке було виявлено та вилучено 31 липня 2021 року в ході затримання особи підозрюваного ОСОБА_4 (Mase Leon), залишити без задоволення.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Повний текст ухвали оголосити 09 серпня 2021 року о 08 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1