Дата документу 10.10.2021 Справа № 554/8501/21

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2021 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави Тімошенко Н.В.,
08.10.2021 року слідчий звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з клопотанням про накладення арешту на на вилучену 07.10.2021 рибну продукцію та відібрані зразки, за адресою: АДРЕСА_1 в господарських та підсобних приміщеннях на території домоволодіння, які належать ОСОБА_1 та її батьку ОСОБА_2 , а саме: судак - вага близько 230 кг; синець - вага близько 140 кг; лящ - вага близько 110 кг; карась - вага близько 160 кг; тарань - вага близько 120 кг; синець - вага близько 5 тон; плоскірка - вага близько 1200 кг; тарань - вага близько 1200 кг; карась - вага близько 1400 кг; судак - вага близько 200 кг; рибну продукція у вигляді заморожених брекетів близько 4 тон; судак сейф-пакет № 10935629; синець сейф-пакет № 10935624; плоскірка сейф-пакет № 10935626; тарань сейф-пакет № 10935627; судак сейпакет № 10935631; синець сейф-пакет № 10935623; плоскірка сейф-пакет № 10935625; тарань сейф-пакет № 10935628.
Рибну продукцію та відібрані зразки а саме: судак - вага близько 230 кг; синець - вага близько 140 кг; лящ - вага близько 110 кг; карась - вага близько 160 кг; тарань - вага близько 120 кг; синець - вага близько 5 тон; плоскірка - вага близько 1200 кг; тарань - вага близько 1200 кг; карась - вага близько 1400 кг; судак - вага близько 200 кг; рибну продукція у вигляді заморожених брекетів близько 4 тон; судак сейф-пакет № 10935629; синець сейф-пакет № 10935624; плоскірка сейф-пакет № 10935626; тарань сейф-пакет № 10935627, залишити на зберігання ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 .
Досудовим розслідуванням встановлено, що в ході здійснене перевірки працівниками ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області зафіксовані численні факти порушень вимог харчового законодавства, що створюють небезпеку життю та здоров`ю споживачів при реалізації на ринку в смт. Градизьк Кременчуцького району Полтавської області рибної продукції, яка виготовляється приватними особами у власних домогосподарствах з порушенням санітарно-гігієнічних та ветеринарно-санітарних вимог, лабораторний контроль якої не проводиться. Так зокрема зафіксований факт захворювання на ботулізм мешканця м. Києва, ОСОБА_4 який придбав рибну продукцію на ринку в смт. Градизьк. Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 пояснив, що 29.06.2021 він разом з дружиною їхав з м. Києва на дачу в с. Струтинівка. По дорозі він заїхав на ринок в смт. Градизьк. Там на одній із торгових точок він придбав перероблену рибну продукцію, яку вжив в той же день. Наступного дня він став себе погано почувати, у зв`язку з чим повернутися в м. Київ. По приїзду стан його здоров`я значно погіршився і він був змушений звернутися за медичного допомогою до однієї з лікарень м. Києва, де в подальшому йому провели обстеження та поставили діагноз отруєння внаслідок вживання ботулотоксинів (ботулізм).
08.10.2021 року всі вищевказані предмети, визнані речовими доказами та приєднанні до матеріалів кримінального провадження.
Слідчий в судове засідання не зявився, прохав проводити розгляд клопотання за його відсутності.
Клопотання розглянуто за відсутності власника майна.
Відповідно до частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно з частиною другої статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК).
За приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При цьому згідно статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна ,застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження .
Відповідно до частини третьою статті 132 КПК України не допускається застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до частини 4 статті 170 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд зобов`язані застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Згідно з частиною 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).
За таких обставин, слідчий суддя дослідивши матеріали провадження ,у порядку ст. 94 КПК України, враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки відсутнє обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376, 534 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя Н.В.Тімошенко