Справа № 161/2448/20 Провадження №11-кп/802/168/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.122 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
потерпілої - ОСОБА_9 ,
представників потерпілої - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003665 від 26 вересня 2019 року, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні прокурора Луцької окружної прокуратури ОСОБА_12 та представника ОСОБА_10 в інтересах потерпілої ОСОБА_9 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2021 року про задоволення клопотання директора ПП «ТМ «Хороший смак» ОСОБА_13 про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.122 КК України, у зв`язку з передачею на поруки трудовому колективу,-

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.10.2021 року задоволено клопотання директора ПП "ТМ "Хороший смак" ОСОБА_13 про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_7 , у зв`язку з передачею на поруки трудовому колективу.
Звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, на підставі ст.47 КК України, у зв`язку з передачею його на поруки трудовому колективу ПП "ТМ "Хороший смак", якщо він протягом року з дня передачі на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.
Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003665 від 26.09.2019 року про обвинувачення ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України закрито, у зв`язку із його звільненням від кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди в сумі 500000 гривень та судових витрат, а саме, витрат на правничу допомогу залишено без розгляду.
Органами обвинувачення ОСОБА_7 обвинувачувався у тому, що він 11.02.2019 року, близько 21 години, знаходячись у кімнаті квартири за адресою АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, керуючись метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, на ґрунті особистих неприязних відносин із потерпілою ОСОБА_9 , утримуючи у правій руці кухонний ніж, наніс ним останній один удар в ділянку грудної клітки зліва. Продовжуючи свої злочинні дії, обхопив двома руками шию потерпілої, яка в цей час знаходилась у положенні сидячи на дивані та, в подальшому, лежачи на підлозі, та із застосуванням сили здавлював шию останньої.
Таким чином вищевказаними протиправними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичного експерта № 872 від 19.11.2019 року, тілесні ушкодження у вигляді: непроникаючого, позаплеврального черевно-грудного ножового поранення з повним пересіченням 11, 12 ребер зліва по середньо-аксілярній лінії, яке виникло від травмуючої дії гострого, колюче-ріжучого предмета, цілком можливо від леза ножа, що за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я по скільки для його загоєння необхідний час більше 21 доби, а також підшкірних гематом на лівій боковій поверхні шиї, які виникли від травмуючи-стискаючої дії тупого предмета і за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Органом досудового розслідування вказані умисні дії ОСОБА_7 , кваліфіковані, як вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, що виразились у нанесені умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягнуло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я (а.с.32-33 Том 2).
Не погоджуючись із ухвалою суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу місцевого суду скасувати та призначити новий розгляд провадження у суді першої інстанції. Вважає, що ухвала суду першої інстанції від 11.10.2021 року відносно ОСОБА_7 підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, що потягнуло безпідставне звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Вказує на те, що обов`язковою підставою для звільнення від кримінальної відповідальності з передачею на поруки є щире дієве розкаяння особи, яке свідчить про її бажання спокутувати провину перед колективом підприємства, установи чи організації та виправити свою поведінку, що полягає серед іншого у повному відшкодуванні збитків або усуненні заподіяної шкоди. Особу,яка не визнала себе винною у вчиненні злочину, передавати на поруки не можна. Однак судом першої інстанції при постановленні ухвали вказаних норм процесуального і матеріального права не дотримано, при вирішенні питання про закриття кримінального провадження неповно і неналежним чином з`ясовано усіх обставин, передбачених ст.47 КК України. Вказує на те, що суд першої інстанції при постановленні ухвали не врахував, що ОСОБА_7 під час проведення досудового розслідування вини в інкримінованому злочині не визнав, жалю з приводу вчиненого не висловлював, власну поведінку не засуджував. Викладене підтверджує відсутність пом`якшуючих обставин, передбачених ст.66 КК України у обвинувальному акті відносно обвинуваченого ОСОБА_7 та свідчить про відсутність обов`язкової складової щирого каяття та унеможливлює звільнення останнього від кримінальної відповідальності на підставі ст.47 КК України. Крім того, під час проведення досудового розслідування, так і в ході судового розгляду ОСОБА_7 будь-яким чином не відшкодував завданої потерпілій своїми діями шкоди. За таких обставин, поведінка обвинуваченого, який лише під час судового розгляду розгляду кримінального провадження усно та голослівно висловив своє каяття, є явно вимушеною, нещирою, спрямованою на уникнення кримінальної відповідальності за скоєне. Аналогічно, вимушеним кроком, спрямованим на уникнення кримінальної відповідальності, є працевлаштування ОСОБА_7 у ПП «ТМ «Хороший смак» з 01.12.2020 року майже через рік після скерування прокурором до суду обвинувального акту 06.02.2020 року. В даному випадку судом належним чином не з`ясовано, чи буде здатний трудовий колектив здійснювати щодо ОСОБА_7 заходи виховного характеру, виходячи із покладених на нього обов`язків, та чи взагалі доцільно у цьому випадку застосування щодо нього такого виду звільнення від кримінальної відповідальності. Разом з тим, потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання ПП «ТМ «Хороший смак» про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_7 у зв`язку з передачею на поруки, просила суд відмовити у його задоволенні (а.с.36-41 Том 2).

Не погоджуючись із ухвалою суду, представник ОСОБА_10 в інтересах потерпілої ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить приєднати та дослідити в ході апеляційного розгляду електронні документи щодо обставин вчинення тиску і погроз у сторону потерпілої зі сторони обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення. Ухвалу місцевого суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим та не вмотивованим, а саме таким, що постановлене з неправильним застосуванням норм матеріального права, без дотримання вимог щодо кримінального провадження передбаченого КПК України, без об`єктивно з`ясованих обставин, які підлягали встановленню та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в частині порушення права потерпілої сторони на подання суду документів, без наведення належних та достатніх мотивів та підстав для його ухвалення.

Вказує на те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації є правом, а не обов`язком суду. Тому факт звернення із клопотанням про передачу особи на поруки імперативного значення для судів немає. Обвинувачений ОСОБА_7 в ході проведення досудового розслідування у справі вину свою у вчиненні кримінального правопорушенні не визнав, показання, які могли б сприяти слідству у встановленні обставин справи не надав, відмовився від проведення слідчих (розшукових) дій у виді проведення психіатричної експертизи, з потерпілою примиритися не намагався, свого жалю у сторону потерпілої не висловлював, спричинену шкоду в добровільному порядку не відшкодував та не намагався у будь-який спосіб її відшкодувати. Така позиція обвинуваченого знаходить своє відображення в обвинувальному акті, у якому сторона обвинувачення не встановила в силу ст.66 КК України обставини, які могли б пом`якшувати покарання обвинуваченого при цьому встановила ряд обставин які зазначені, що обтяжують покарання обвинуваченого. Позиція обвинуваченого в ході судового розгляду обвинувального акту також не може свідчити про щирість каяття ОСОБА_7 , оскільки такий після проголошення обвинувального акту та з`ясування його ставлення до пред`явлених у його сторону звинувачень, показав, що свою вину визнає повністю, але не по обставинах, викладених в пред`явленому обвинувачення. Це стосується удушення потерпілої за шию після нанесення ножового поранення, що обвинувачений ОСОБА_7 категорично заперечував. Натомість обвинувачений ОСОБА_7 в період перебування обвинувального акту на розгляді в суді першої інстанції вдавався до залякування потерпілої ОСОБА_9 з метою уникнення кримінальної відповідальності, шляхом спонукання останньої до відмови від підтримання обвинувачення в суді у формі приватного обвинувачення, так як бажав закрити кримінальне провадження з цих підстав. Ці обставини підтверджуються записами телефонних розмов. Суд першої інстанції відмовив у реалізації права потерпілої в частині, що стосується подання доказів суду, а саме це стосується електронних документів в якості характеризуючи даних на особу обвинуваченого. Також місцевим судом не було надано оцінки запереченням потерпілої сторони в тій частині, що стосується фактичної спроможності трудового колективу ПП «ТМ «Хороший смак» взагалі здійснювати виховний вплив відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у випадку передання такого йому на поруки, щоб досягти основної мети застосування інституту звільнення від кримінальної відповідальності. Крім того в судовому засіданні було встановлено, що керівником та одночасно одним із засновників ПП «ТМ «Хороший смак» являється рідна сестра обвинуваченого ( ОСОБА_13 ), яка і звернулася до суду, а іншим співвласником підприємства являється матір обвинуваченого ( ОСОБА_14 ). Більше того, матеріали клопотання ПП «ТМ «Хороший смак» не містять даних які б підтверджували перебування у трудових відносинах обвинуваченого з вказаним підприємством, зокрема це стосується наказу про прийняття на роботу, завіреної належним чином трудової книжки щодо повної трудової зайнятості такого на підприємстві. Крім того по справі не була проведена психіатрична експертиза відносно обвинуваченого, оскільки останній перебував на обліку у КП «Волинська обласна психіатрична лікарня міста Луцька» та періодично звертався за амбулаторною допомогою та лікувався у денному стаціонарі. Також судом не було розглянуто та не було прийнято жодного рішення по клопотанню потерпілої про накладення арешту на майно обвинуваченого в порядку забезпечення цивільного позову (а.с.42-49 Том 2).

Заслухавши доповідача, який доповів суть ухвали та виклав доводи апеляційних скарг; прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу представника потерпілої та просив їх задовольнити; обвинуваченого та його захисника, які апеляційні скарги заперечили та просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін; потерпілу та її представників, які підтримали свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу прокурора та просили їх задовольнити; перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вказані вимоги закону дотримані судом першої інстанції не в повному обсязі.
Відповідно до вимог ст.47 КК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку. У разі порушення умов передачі на поруки особа притягається до кримінальної відповідальності за вчинений нею злочин.
Звільнення від кримінальної відповідальності за ст.47 КК України можливе лише за клопотанням колективу підприємства, установи чи організації, членом якого є особа, про передачу її на поруки. Клопотання має бути оформлене протоколом загальних зборів колективу, який долучається до справи. За наявності зазначених обставин, а також належно оформленого клопотання суд вправі звільнити особу від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу.
При цьому, звільнення від кримінальної відповідальності - це врегульована кримінальним і кримінально-процесуальним законодавством відмова держави в особі компетентних органів від засудження особи, яка вчинила злочин, і від застосування до неї примусу у вигляді заходів кримінально-правового впливу.
Крім того, звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею особи на поруки може мати місце за сукупності таких умов; 1) особа вчинила злочин вперше; 2) діяння належить до злочинів невеликої або середньої тяжкості; 3) особа, яка вчинила злочин, щиро покаялася; 4) колектив підприємства, установи чи організації звернувся з клопотанням про передачу йому на поруки такої особи; 5) особа, яка вчинила злочин, не заперечує проти закриття кримінальної справи за даною нереабілітуючою підставою.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження 29.12.2020 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшло письмове клопотання директора ПП "ТМ "Хороший смак" ОСОБА_13 про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_7 , у зв`язку з передачею його на поруки трудовому колективу. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_7 працює на посаді юрисконсульта в ПП "ТМ "Хороший смак", 23.12.2020 року на зборах трудового колективу вирішено взяти ОСОБА_7 на поруки трудового колективу ПП "ТМ "Хороший смак", при цьому, взявши на себе обов`язок здійснювати щодо ОСОБА_7 заходи виховного характеру - забезпечувати перевиховання і виправлення шляхом контролю за виконанням своїх безпосередніх трудових обов`язків, перевірку додержання ним правил співжиття в побуті та громадських місцях (а.с.117 Том 1).
Проте, на думку суду апеляційної інстанції, у вище зазначеному клопотанні відсутнє належне обов`язкове визначення взаємних зобов`язань колективу і обвинуваченого ОСОБА_7 протягом строку поруки.
Як вбачається з долученої до матеріалів кримінального провадження копії трудової книжки обвинуваченого ОСОБА_7 , він з 20.10.2009 року по 20.03.2012 року працював на посаді директора ПП «ТМ «Хороший Смак». 22.12.2020 року працевлаштований у ПП «ТМ «Хороший Смак» на посаду юрисконсульта (а.с.138-139 Том1).
Загальними зборами трудового колективу ПП «ТМ «Хороший Смак» 23.12.2020 року, на наступний день після прийняття на посаду юрисконсульта, вирішено взяти ОСОБА_7 на поруки трудового колективу (а.с.118 Том1), що виникає сумніви у об`єктивності, обґрунтованості та виваженості такого рішення.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що в судовому засіданні в суді першої інстанції було беззаперечно встановлено, що директором ПП «ТМ «Хороший Смак» є ОСОБА_13 , яка обвинуваченому приходиться рідною сестрою, а ОСОБА_14 , яка є співаником підприємства являється матір`ю обвинуваченого.
На думку суду факт перебування ОСОБА_7 у родинних відносинах з особами, які наділені адміністративними повноваженнями щодо підприємства, а також те, що останній певний період часу також був директором вказаної організації, свідчать про те, що трудовий колектив ПП «ТМ «Хороший Смак» не може належним чином та неупереджено контролювати поведінку ОСОБА_7 та проводити стосовно нього заходи виховного характеру.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає клопотання трудового колективу ПП "ТМ "Хороший смак" про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності невідповідним вимогам ч.1 ст.47 КК України, що залишилось поза належною оцінкою суду першої інстанції.
Крім того, судом першої інстанції при прийнятті рішення не враховано думку потерпілої та її представника, сторони обвинувачення, які категорично заперечували проти задоволення клопотання трудового колективу ПП «ТМ «Хороший Смак» про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України з передачею його на поруки трудовому колективу ПП «ТМ «Хороший Смак».
Окрім того, обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за вимогами ст.47 КК України є щире каяття особи, яка вчинила злочин невеликої чи середньої тяжкості, однак судом першої інстанції також не було надано належної оцінки даній обставині та не наведено в судовому рішенні мотивів, на підставі яких ґрунтується висновок суду про встановлення факту щирого каяття обвинуваченого ОСОБА_7 .
При вирішенні питання про передачу особи на поруки трудовому колективу, суд також має керуватися рекомендаціями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення від кримінальної відповідальності». Виходячи з них, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб.
До таких саме висновків дійшов Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 166/1065/18 від 18.09.2019 року, в якому вказав на те, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.
Тобто, з огляду на такі дискреційні повноваження суду, питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з передачею особи на поруки є правом, а не обов`язком суду і є виправданим лише тоді, коли суд дійде висновку про те, що виправлення конкретної особи, яка вчинила злочин, є можливим без фактичного застосування до неї заходів кримінально-правової репресії. При цьому, колегія суддів враховує, що передача особи на поруки за ст.47 КК України не вимагає обов`язкового визнання обвинуваченим розміру своєї цивільно-правової відповідальності перед потерпілим та відшкодування завданої шкоди у повному обсязі.
Як вважає апеляційний суд, вище зазначене в своїй сукупності беззаперечно ставить під сумнів сам факт щирого каяття обвинуваченого ОСОБА_7 .
Щодо доводів представника потерпілого, про те, що у справі в суді першої інстанції не було проведено психіатричної експертизи відносно обвинуваченого, то вони є слушними.

Відповідно до відповіді директора КП «Волинська обласна психіатрична лікарня міста Луцька» ОСОБА_15 від 30.10.2019 року вбачається, що ОСОБА_7 з 2005 року періодично звертався за амбулаторною допомогою та лікувався у денному стаціонарі, востаннє у 2010 році з діагнозом «Дистимія, затяжний перебіг» (а.с.6 Том2).

Відповідно до відповіді директора КП «Волинська обласна психіатрична лікарня міста Луцька» ОСОБА_15 від 05.11.2019 року вбачається, що ОСОБА_7 перебував на лікуванні в період з 01.01.2019 року по 05.11.2019 року. В той же час ОСОБА_7 17.10.2019 року та 05.11.2019 року звертався з метою обстеження стану психічного здоров`я (а.с.56 Том2).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що суду першої інстанції було відомо що обвинувачений неодноразово звертався за амбулаторною допомогою та лікувався у денному стаціонарі КП «Волинська обласна психіатрична лікарня міста Луцька», що свідчить про необхідність визначення стану особи, яка вчинила кримінальне правопорушення з метою повного та об`єктивного розгляду провадження.

Доводи, зазначені в апеляційних скаргах прокурора та представника потерпілої в частині звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності є обґрунтованими. Суд першої інстанції, приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із передачею його на поруки трудовому колективу, зазначених обставин не врахував, не надав їм належної оцінки, внаслідок чого допустив істотне порушення вимог кримінального закону.
Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції неналежним чином перевірив та проаналізував усі зібрані у справі докази та постановив ухвалу з істотним порушенням кримінального закону, а тому така ухвала суду підлягає скасуванню з направленням матеріалів даного кримінального провадження у той же суд в іншому складі суду на новий судовий розгляд, в процесі якого суду першої інстанції необхідно вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, перевірити доводи викладені в апеляційних скаргах, і в залежності від встановленого постановити законне і обґрунтоване судове рішення з дотриманням усіх вимог кримінального процесуального закону.
За наведених обставин, апеляційні скарги прокурора та представника потерпілої підлягають до задоволення, а рішення суду першої інстанції на підставі п.4 ч.1 ст.409 КПК України скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 379, 404, 405, 407, 409 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні прокурора Луцької окружної прокуратури ОСОБА_12 та представника ОСОБА_10 в інтересах потерпілої ОСОБА_9 - задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2021 року про задоволення клопотання директора ПП «ТМ «Хороший смак» ОСОБА_13 про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.122 КК України, у зв`язку з передачею на поруки трудовому колективу скасувати.
Призначити новий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст.122 КК України в Луцькому міськрайонному суді Волинської області в загальному порядку у іншому складі суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді