У Х В А Л А
про призначення справи до судового розгляду

20 січня 2020 року м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду № 1 обвинувальний акт у кримінальному провадженню № 0000044 від 01.03.2018 відносно:

ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 368 КК України

та ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 307 КК України,

надійшовший 22.02.2019 від Київського апеляційного суду після встановлення підсудності, по якому призначене підготовче судове засідання на 20.03.2019, однак неодноразово відкладалось з поважних причин,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 , захисники адвокати: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , заставодавець: ОСОБА_8 , обвинувачені: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

У С Т А Н О В И В:

22.02.2019 до судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт з доданими реєстром матеріалів досудового розслідування, розпискою обвинувачених про отримання копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному проваджені відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 263, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 368 КК України та відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою суду від 25.02.2019 за вищевказаним кримінальним провадженням призначено підготовче судове засідання на 20.03.2019, яке неодноразово було відкладено з поважних причин.

При з`ясуванні думки учасників судового провадження щодо можливості призначення по справі судового розгляду, прокурор просив призначити судовий розгляд у відкритому судовому засіданні, наполягала, що обвинувальний акт складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України, підстав для повернення обвинувального акту прокурору немає.

Захисники, обвинувачені та заставодавець не заперечували проти призначення судового розгляду по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Отже, суд з`ясувавши думку учасників кримінального провадження вважає, що підстав для повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України немає.

Підстав для закриття або зупинення провадження немає. Обвинувальний акт складений відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України.

Кримінальне провадження підсудне Білоцерківському міськрайонному суду Київської області.

Крім цього, з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження, слід призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту та проводити у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України відсутні, за участю прокурора, захисників, обвинувачених.

Відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Під час підготовчого судового засідання заставодавцем ОСОБА_8 заявлено клопотання про повернення застави, просила повернути їй заставу в розмірі 88100,00 грн., внесену за ОСОБА_3 на підставі ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 03.03.2018 у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за № 0000044 від 01.03.2018.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення вказаного клопотання, просив відмовити у поверненні зазначеної застави.

Захисники та обвинувачені в судовому засіданні підтримали заявлене клопотання заставодавця та просили задовольнити його з підстав викладених в ньому.

Заслухавши думку присутньої заставодавця, дослідивши надані останньою документів, а саме ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 03.03.2018 про застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів з одночасним визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірах п`ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становило 88100,00 грн., а також копію квитанції від 03.03.2018 на суму 88100,00 грн., суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вказаного клопотання з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Так, у судовому засіданні судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03.03.2018 відносно ОСОБА_3 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням застави в розмірі 88100,00 грн.

За вимогами ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

03.03.2018 заставодавцем ОСОБА_8 була внесена застава у вказаному розмірі за підозрюваного ОСОБА_3 , що підтверджується відповідною квитанцією.

Між тим, 03.03.2018 ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва строк дії покладених на ОСОБА_3 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, був покладений на два місяця, інших документів прокурор не надав суду щодо підтвердження продовження строків дії обов`язків ОСОБА_3 .

Так, відповідно до положень ч. 7 ст. 194 КПК України, згідно із якою обов`язки, передбачені частиною п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. Водночас у разі необхідності цей строк може бути продовжено за клопотанням лише прокурора в порядку, визначеному у ст. 199 КПК України.

КПК не передбачає можливості звернення із окремим клопотанням про продовження строків виконання обов`язків, а тому за необхідності продовження цього строку звернення до слідчого судді оформляються клопотанням про продовження строків дії запобіжного заходу.

В той же час, у судовому засіданні встановлено, що заставу повернуто заставодавцю як власнику внесених за ОСОБА_3 коштів не було.

Відтак, станом на даний час у зв`язку із закінченням строку дії ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03.03.2018, якою було визначено строк дії покладених на ОСОБА_3 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, слід вважати, що дія запобіжного заходу в вигляді застави у розумінні вимог ст. 182 КПК України - припинилась.

За ч.11 ст.182 КПК України передбачено, що застава, що не була звернута в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань.

Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Тобто, утримання коштів застави у відсутність законної підстави для цього (скасування ухвали слідчого судді), порушує право власності заставодавця, внаслідок чого він позбавлений змоги реалізувати свої права на користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд.

Відтак, у зв`язку з припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави та наданням суду клопотання заставодавця про повернення застави, та враховуючи вимоги, передбачені ч. 3 ст. 315 КПК України суд проходить до висновку про можливість повернення заявниці внесених нею в якості застави грошових коштів за обвинуваченого ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись статтями 131, 132, 176-179, 193, 194, 314-316, 371, 372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту по кримінальному провадженню № 0000044 від 01.03.2018 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 368 КК України та ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 307 КК України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Першотравнева, буд. 4а на 23.01.2020 о 15.00 год.

Судовий розгляд по кримінальному провадженню здійснювати суддею одноособово.

В судове засідання викликати прокурора, захисників, обвинувачених.

Клопотання заставодавця ОСОБА_8 про повернення застави у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.03.2018 за № 0000044, - задовольнити.

Заставу у розмірі 88100,00 (вісімдесят вісім тисяч сто) гривень, що внесена за підозрюваного ОСОБА_3 на рахунок № 2089 Державної казначейської служби України, м. Київ, МФО 820172, , одержувач ТУ ДСА України, згідно квитанції № 0.0.979134710.1 від 03.03.2018, на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03.03.2018, - повернути заставодавцю ОСОБА_8 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ).

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення щодо неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

СуддяОСОБА_1