Справа № 282/1112/21
Провадження № 1-кс/282/390/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 рокусмт.Любар

Слідчий суддя Любарського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на службову бездіяльність працівників Відділення поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до суду з скаргою, в якій вказує, що 10.09.2021 року нею на ім`я начальника відділення поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області подано повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, однак, в порушення положень ст.214 КПК України, не внесено відомостей по її заяві до ЄРДР.

Враховуючи викладене, у зв`язку з порушенням норм КПК, скаржник просить суд зобов`язати слідчого СВ відділення поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР по її заяві від 10.09.2021 року.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити.

Слідчий у судовому засіданні вказав, що проти задоволення вимог скарги заперечує та просив відмовити у її задоволенні зазначивши при цьому, що скарги ОСОБА_3 є безпідставними, не відповідають дійсності, а також носять систематичний характер на підтвердження чого надав копії ухвал слідчого судді Любарського районного суду.

Вислухавши пояснення скаржниці, начальника СВ ОСОБА_4 розглянувши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та посадових осіб.

За змістом ч.3 ст.21 КПК України кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Частиною 1 ст.303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким такі рішення, дії чи бездіяльність можуть бути оскаржені. Встановлений ч.1 ст.303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування є вичерпним.

Відповідно до ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскарженні дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, зокрема, бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається (ч.4 ст.214 КПК України).

За змістом п.4 ч.5 ст.214 КПК України необхідною умовою внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань є наявність обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Чинним КК України передбачено, які саме діяння є правопорушеннями (злочинами), в чому полягає об`єктивна та суб`єктивна сторона того чи іншого злочину, кваліфікуючі ознаки та інше. У випадках, якщо в заяві чи повідомленні є ті чи інші об`єктивні дані, що свідчать дійсно про ознаки того чи іншого злочину, то є підстави вважати таку заяву чи повідомлення саме заявою чи повідомленням про злочини і тільки такі заяви і повідомлення повинні вноситись до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Якщо ж у повідомленнях чи заявах таких ознак немає, то вони не можуть вважатись такими, які підлягають обов`язковому внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відомості, які підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань та їх перелік, визначені ч.5 ст.214 КПК України.

Відповідно до вимог п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України та пункту 1 глави 2 розділу I «Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань», затвердженого наказом Генеральної прокуратури України 06.04.2016 № 139, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.05.2016 за №680/28810, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема:

- короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела;

- попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до висновку Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України щодо питання про початок кримінального провадження від 01.07.2013, положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку із ч.1 ст.2 КК України, згідно із якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до ЄРДР.

Разом з тим, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 року відмітив, що КПК України передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень. Якщо у заявах чи повідомленнях таких фактичних даних не зазначено, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Також, враховуючи правовий вислів Res judicata (лат.) - правова доктрина, що походить із римського права і означає остаточність рішення суду, яке набрало законної сили. Значення "res judicata", полягає в тому, що сторона в справі, яка при завершенні судового провадження отримала належне й остаточне рішення, не може ініціювати інше провадження щодо того самого обвинуваченого за тим самим правопорушенням. Таким чином положення попереджає пролонгування судового провадження. "Res judicata" тісно пов`язана із принципом, що ніхто не має бути вдруге засуджений чи покараний за той самий злочин, виражений у формулі non bis in idem (із лат. «одна дія двічі не карається»). У такому значенні принцип є складовою частиною правової доктрини. Головною умовою для реалізації "non bis in idem" є тотожність інкримінованого особі діяння, за яке її вже було виправдано чи засуджено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Фішер проти Австрії" від 29 травня 2001р. зазначено, що для вирішення питання про порушення правила «nоn bis in idem» слід встановити, чи мають ці правопорушення одні й ті самі суттєві елементи.

Принцип "ne bis in idem" перешкоджає повторному розгляду провадження у разі прийняття судом остаточного рішення, однак не забороняє перегляд провадження за нововиявленими обставинами, про що йдеться у рішенні Європейського суду у справі «Нікітін проти Росії» від 20 липня 2004 р.

У загальному праві "res judicata" з`явилася як спосіб запобігти повторному розгляду справи, несправедливості по відношенню до сторін, а також для процесуальної економії часу у судовому провадженні. На "res judicata" може послатися суддя чи обвинувачений для захисту своїх прав.

Загальне правило полягає в тому, що позивач, який порушив справу проти відповідача і отримав за результатом розгляду остаточне рішення, не може ініціювати повторне судове провадження по відношенню до того самого відповідача, якщо:

- судовий позов ґрунтується на тих самих фактичних обставинах;

- позивач вимагає іншу компенсацію ніж було заявлено у попередній справі;

- нова вимога могла бути складовою частиною попередньої у першому рішенні.

Дослідивши повідомлення ОСОБА_3 від 10.09.2021 року, слідчим суддею встановлено, що у вказаному повідомлені відсутні передбачені ч.5 ст.214 КПК України відомості та фактичні обставини, які могли б свідчити про вчинення відносно скаржниці кримінального правопорушення, а також те, що з аналогічними вимогами вона вже неодноразово зверталась до слідчого судді Любарського районного суду і вказані вимоги були залишенні без задоволення, що підтверджується ухвалами слідчого судді Любарського районного суду від 13.11.2020 року, 02.09.2021 та 09.09.2021 року, із урахуванням інформації викладеної в Довідці відділення поліції №1 щодо кількості звернень гр. ОСОБА_3 , а тому слідчий суддя вважає, що відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР.

За таких обставин, скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.21, 22, 303-304, 307, 309, КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на службову бездіяльність працівників Відділення поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, яка полягає у невнесенні до ЄРДР повідомлення від 10.09.2021 року про вчинення кримінального правопорушення - відмовити.

Повний текст ухвали оголошено о 15 год. 30 хв. 05 жовтня 2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1