Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/440/21 Слідчий суддя ОСОБА_1
Категоріяст.115 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2021 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 листопада 2021 року, якою стосовно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Аудиторівка Світловодського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з базовою загальною освітою, неодруженого, який утриманців не має, не працює, зареєстрованого місця проживання не має, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 23 жовтня 2020 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин,
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000666, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, строком на 60 днів, а саме з 21 год.45 хв.18 листопада 2021 року до 16 січня 2022 року до 21 год. 45 хв., без визначення розміру застави,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ ВП №1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 , звернулась доСвітловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
В обґрунтування клопотання зазначила, що в провадженні СВ ВП №1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР № 0000666, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Органом досудового розслідуванням ОСОБА_8 повідомлено про підозру в тому, що він разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , знаходились за місцем проживання ОСОБА_10 у приміщенні кухні, в будинку АДРЕСА_2 , де спільно відпочивали та вживали алкогольні напої.
У ході спільного вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 виникла сварка, під час якої ОСОБА_8 почав штовхати у груди ОСОБА_10 . ОСОБА_11 почав заспокоювати конфліктуючих та через деякий час ОСОБА_10 і ОСОБА_8 заспокоїлись та продовжили вживати алкогольні напої. ОСОБА_11 через кілька хвилин вийшов з будинку на подвір`я подихати повітрям.
У цей час у ОСОБА_8 з мотивів особистої образи на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин та агресії, яка підсилювалась алкогольним сп`янінням, виник прямий злочинний умисел направлений на умисне вбивство ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, направлений на протиправне заподіяння смерті іншій людині, ОСОБА_8 чітко усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, усвідомлюючи, що ОСОБА_11 вийшов з будинку та не зможе завадити йому, взяв зі столу ніж, з метою використання в якості знаряддя вбивства, підійшов до ОСОБА_10 та умисно наніс останньому один потужній, цілеспрямований удар ножем у черевну порожнину останньому. Внаслідок спричинених тілесних ушкоджень потерпілий впав на підлогу та помер на місці події.
В результаті умисних протиправних дій, ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження в вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з пошкодженням внутрішніх органів, які є загрозливими для життя в момент спричинення та заподіяли смерть потерпілому.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_8 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, направленого на умисне вбивство ОСОБА_10 .
Виходячи з сукупності всіх обставин вчиненого ОСОБА_8 злочину, зокрема враховуючи спосіб, характер, предмет спричинення тілесних ушкоджень, ступень тяжкості і локалізацію спричинених потерпілому тілесних ушкоджень, в діях ОСОБА_8 , вбачається прямий умисел направлений на умисне вбивство ОСОБА_10 .

Ухвалою слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 листопада 2021 року задоволено клопотання слідчого, та стосовно підозрюваного ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, без визначенням розміру застави.
Вказана Ухвала мотивована тим, що ОСОБА_8 чітко усвідомлює, що він вчинив особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи та з метою уникнення від відповідальності за злочин, за вчинення якого передбачено покарання виключно у вигляді тривалого позбавлення волі, дає підстави вважати, що він буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, також є обізнаним щодо показань свідків, які викривають його у вчиненні злочину, що чітко підтверджується матеріалами кримінального провадження, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може фізично чи психологічно впливати на свідків, які викривають його у вчиненому злочині. Крім того, останній 20 жовтня 2020 року був засуджений за вироком суду до покарання у вигляді громадських робіт терміном 120 годин, які наразі не відпрацював, тобто фактично ухиляється від виконання судового рішення. Тобто, існують ризики, передбачені п.п.1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати його підзахисному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що визнаючи вагомими наявні докази вчинення підозрюваним кримінального правопорушення слідчий суддя послалася на документи, жоден з яких об`єктивно не доводять причетності підозрюваного до їх вчинення.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_8 мас постійне місце проживання в е. Іванівна Олександрійського району Кіровоградської області, проживає разом зі своєю бабусею - ОСОБА_12 , 1949 року народження, яка є особою похилого віку і потребує допомоги з боку свого єдиного онука, підозрюваний на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.
Отже, з огляду на наявність у підозрюваного сім`ї, постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків, відсутність повідомлень про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень, відсутність відомостей про недотримання підозрюваним умов раніше застосованих запобіжних заходів, на переконання сторони захисту обрання для підозрюваного виняткового запобіжного заходу є недоцільним.
Крім того, скрутне матеріальне становище ОСОБА_8 об`єктивно свідчить про відсутність у підозрюваного наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та вважає, що слідчий суддя обґрунтовано застосував ОСОБА_8 запобіжний захід, саме у вигляді тримання під вартою, перевіривши матеріали клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, які надійшли із районного суду та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення,з таких підстав.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Проте, враховуючи обставини справи, апеляційний суд вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому, колегія суддів оцінює суворість можливого призначеного покарання ОСОБА_8 в подальшому та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

В суді апеляційної інстанції сторона захисту вказувала на необґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_8 в сукупності з мірою покарання, яка загрожує у разі визнання його винуватим, свідчать про наявність високого ступеню ризиків переховування його від суду та незаконного впливу на свідків.
Ризик переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та/або суду продовжує існувати та обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку.

Також, ОСОБА_8 офіційно не працює, не має жодних заробітків, що в свою чергу свідчить про наявність ризику вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Крім того, у ОСОБА_8 відсутні міцні соціальні зв`язки, які б могли вплинути на поведінку останнього.

Посилання в апеляційній скарзі захисника про наявність бабусі, колегією суддів не можу бути враховано оскільки за наявності вказаної обставини належним чином не відбулось виправлення ОСОБА_8 .
При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілого слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків та потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Враховуючи те, що ОСОБА_8 будучи раніше судимим, покарання за яке наразі не відпрацював, тобто фактично ухиляється від виконання судового рішення, на думку колегії суддів, перебування його під дією домашнього арешту за місцем проживання у не сприятиме дієвості та ефективності кримінального провадження (зокрема, може перешкодити дотриманню строків вчинення слідчих та процесуальних дій, може призвести до затягування строків досудового розслідування), в якому йому оголошено підозру.
Особисте зобов`язання, як запобіжний захід, не забезпечить усунення встановлених ризиків, оскільки підозрюваний не має офіційного місця роботи та офіційного заробітку.
Що стосується тверджень захисника про те, що до ОСОБА_8 можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою,то такі доводи захисника на переконання колегії суддів не спростовують висновок судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

Доводи апеляції захисника про те, що судом першої інстанції не враховано особу підозрюваного, який має постійне місце проживання та бабусю, оскільки останній на даний час становить підвищену суспільну небезпеку, а саме у нього наявні високий ризик можливості переховування від органів досудового розслідування та вчинення нових кримінальних правопорушень.
Можливість підозрюваного ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду шляхом залишення постійного місця проживання зумовлена відсутністю стримуючих факторів а також наявністю можливості і засобів, в тому числі здійснення виїзду за межи території України.

З цих же підстав колегія суддів залишає без задоволення доводи захисника про недоведеність ризиків.

Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, а також те, що інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою - не забезпечить виконанням підозрюваним процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисту про необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
Таким чином підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
До того ж, слідчий суддя на стадії обрання запобіжного заходу не перевіряє правильність кваліфікації дій підозрюваного, наявність та достатність доказів для визнання вини чи питання допустимості доказів.
У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, в якому він підозрюється, а пред`явлена обвинувачення, є вірогідним та достатнім для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

На думку колегії суддів, слідчий суддя задовольняючи подання слідчого та застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обґрунтовано зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, так і про існування ризиків запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідка; вчинити нові кримінальні правопорушення.
Дані обставини свідчать про наявність передбачених законом підстав для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Твердження захисника про те, що відсутні докази причетності обвинуваченого до скоєного злочину, колегією суддів не можу бути враховано, оскільки вказане може бути предметом перевірки виключно під час розгляду матеріалів кримінального провадження по-суті, тобто після дослідження всіх доказів наданими стороною обвинувачення.

Про те, на даний час стороною обвинувачення збираються докази у справі та на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті.

Відмовляючи апелянту у задоволенні його апеляційної скарги колегія суддів враховує обставини, визначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: повідомлення ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК України. Причетність підозрюваного ОСОБА_8 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 18.11.2021 року, в ході якого було встановлення місце вчинення кримінального правопорушення; постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 18.11.2021 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_13 від 19.11.2021 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 19.11.2021 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 19.11.2021 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 19.11.2021 року; протоколом проведення слідчого експерименту з свідком ОСОБА_11 від 19.11.2021 року; протоколом затримання ОСОБА_8 в порядку ст. 208 КПК України від 18.11.2021 року; повідомленням про підозру ОСОБА_8 від 19.11.2021 року; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 19.11.2021 року.

Отже, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування на початковому етапі досудового розслідування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання його під вартою.
Наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім процесуальних обов`язків і надасть йому змогу переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою зміни їхніх показань; вчинити інше кримінальне правопорушення.
На даний час наявні достатні підстави вважати, що за матеріалами даного кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України,а інші, більш м`які запобіжні заходи (домашній арешт/особисте зобов`язання), на думку колегії суддів не забезпечать запобігання встановленим ризикам та виконанню підозрюваним процесуальних обов`язків, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Також слідчий суддя у відповідності до вимог п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою правильно не визначив ОСОБА_8 розмір застави оскільки він підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 листопада 2021 року необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 листопада 2021 року, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000666, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, строком на 60 днів, а саме з 21 год. 45 хв.18 листопада 2021 року до 16 січня 2022 року до 21 год.45 хв. без визначення розміру застави, - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4