Житомирський апеляційний суд
Справа №292/333/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року. Житомирський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_2 - головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участю секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , прокурорів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 , захисників ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі в режимі відеоконференції з Франківським районним судом м. Львова апеляційну скаргу прокурора відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Червоноармійського районного суду Житомирської області від 08 червня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000480 за ч. 2 ст. 286 КК України щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Олесько Буського району Львівської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше несудимого, -

в с т а н о в и в:

Цим вироком ОСОБА_13 визнано невинуватим за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та виправдано його на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим та наявності в діянні ОСОБА_13 складу кримінального правопорушення.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_13 до набрання вироком законної сили вирішено не обирати.

Вирішено скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Червоноармійського районного суду Житомирської області від 09.01.2018 на автомобіль марки "Mitsubishi L-200 державний номерний знак НОМЕР_1 , 2011 року випуску, що належить ТОВ "ЛК ЮКРЕЙН ГРУП" (Львівська область, Буський район, смт.Красне, вул.Колеси, 9).

Вирішено долю речових доказів: автомобіль марки "Mitsubishi L-200" р/н НОМЕР_1 вирішено повернути ТОВ "ЛК Юкрейн Груп" як власнику; інші речові докази, які зберігаються в Пулинському відділенні Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області, вирішено знищити.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, - порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_14 за таких обставин.

Близько 05 год 58 хв 27 грудня 2017 року на 169км + 992м автодороги Київ-Чоп в межах Пулинського району Житомирської області Ільків керуючи технічно справним автомобілем «Mitsubishi L 200» д.н.з. НОМЕР_1 та перевозячи на передньому пасажирському сидінні пасажира ОСОБА_14 , порушив вимоги п. п. 1.5., 2.3. б), 12.1. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМ України №1306 від 10.10.2001 року, - проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, невірно оцінив дорожню обстановку, не врахував дорожніх умов, а саме - стану поверхні проїзної частини (чистоти, рівності, шорсткості, зчеплення), не обрав безпечної швидкості з урахуванням дорожніх умов і стану свого транспортного засобу, що унеможливило постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, не впорався з керуванням автомобіля, допустив його бічний занос, порушення вимог дорожньої розмітки 1.1. розділу 34 ПДР перетинання суцільної лінії розмітки, допустив також виїзд автомобіля за межі проїзної частини у правий кювет, де відбулося його перекидання та наїзд на дерево. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир вищевказаного автомобіля ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці пригоди.

В апеляційній скарзі з доповненнями прокурор ставить питання про скасування вироку та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції. Твердить про істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зокрема, вказує: на істотне порушення судом першої інстанції ст. 77 КПК України, а також засад верховенства права, законності, рівності перед судом, доступу до правосуддя та змагальності сторін при постановленні судом 03.06.2019 та 02.07.2019 ухвал про відведення прокурорів ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ; порушення судом вимог ч. 1 ст. 370 КПК України про законність, обґрунтованість та вмотивованість вироку. Зазначає про ненадання судом належної оцінки всім доказам, у тому числі, показанням свідка ОСОБА_17 та даним протоколу огляду місця події про відсутність вибоїн та слідів контактування дисків коліс із проїжджою частиною дороги на час огляду місця події, факт цілісності шин та автомобіля, відсутності видимих пошкоджень шин автомобіля; показанням в судовому засіданні експертів ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 . Вказує про необґрунтованість висновків суду про недопустимість висновку комісійної судової транспортно-трасологічної, автотехнічної та металознавчої експертизи від 30.11.2018 №21255-21258/18-52; неповноту судового розгляду, що виразилася у відмові у задоволенні клопотання прокурора про доручення проведення інженерно транспортної експертизи з метою встановлення дійсної причини настання ДТП та перевірки версій пригоди, а також у відмові суду у задоволенні клопотань сторони обвинувачення про виклик в судове засідання та допит працівників СРПП Пулинського ВП ГУНП в Житомирській області для з`ясування обставин буксирування автомобіля з місця події на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів з метою встановлення стану коліс до моменту буксирування автомобіля.

Заслухавши доводи прокурора та пояснення представника потерпілого в підтримання апеляційної скарги, доводи захисників та пояснення обвинуваченого в заперечення, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 3 КПК України, керівник органу прокуратури це, зокрема, керівник обласної прокуратури, керівник місцевої прокуратури та їх перші заступники і заступники, які діють у межах своїх повноважень.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноважень прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів. Вказана норма закону не містить жодних нормативних вказівок на можливість включення до складу групи виключно прокурорів прокуратур конкретного рівня.

Згідно ст. ст. 1, 7 Закону України «Про прокуратуру», прокуратура України становить єдину систему; обласна прокуратура є органом прокуратури вищого рівня щодо окружних прокуратур, розташованих у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної обласної прокуратури. Єдність системи прокуратури України забезпечується, зокрема, єдиним статусом прокурорів.

Відповідно до пункту 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України що, першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 до початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокурату України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури.

Обласні прокуратури, згідно наказу Генерального прокурора №414 і 08.09.2020, розпочали свою роботу 11.09.2020.

Вказані нормативні приписи свідчать, що заступник керівника регіональної прокуратури (наразі обласної прокуратури), як керівник органу прокуратури в розумінні п. 9 ч. 1 ст. 3 КПК України, наділений процесуальними повноваженнями визначати склад групи прокурорів у кримінальному провадженні з числа прокурорів обласного та місцевого рівнів. Єдиною вимогою в такому випадку є розташування місцевої прокуратури в межах адміністративно-територіальної одиниці, яка підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної обласної прокуратури.

Згідно абз. 9 ч. 2 Розділу IV Порядку організації діяльності прокурорів і слідчих органів прокуратури у кримінальному провадженні, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України № 51 від 28.03.2019, - у складному кримінальному провадженні керівники прокуратур усіх рівнів, структурних підрозділів прокуратур усіх рівнів, їх перші заступники та заступники відповідно до розподілу обов`язку та у межах повноважень, передбачених КПК України, відповідною постановою визначають групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у провадженні, у тому числі прокурорів прокуратур різних рівнів, а також прокурора для керівництва такою групою (старшого групи прокурорів).

Крім того, згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року по справі № 629/847/15, - прокурори, які включені до складу групи прокурорів, і в такий спосіб знаходяться в єдиному організаційно-процесуальному утворенні, спрямовані на досягнення єдиної мети, виконують загальні завдання. Крім того, всі прокурори, які входять до складу групи прокурорів, мають однакові процесуальні права і обов`язки, а отже, однаковий процесуальний статус. На підставі викладеного розуміння сутності групи прокурорів можна зробити висновок, що прокурор - член групи прокурорів у конкретному кримінальному провадженні володіє всім обсягом прав прокурора (оскільки він визначений керівником органу прокуратури для здійснення таких повноважень у цьому провадженні) незалежно від того, чи брав він участь у ньому на попередніх етапах.З матеріалів справи видно, що постановою заступника прокурора Житомирської області від 24.04.2018 визначено групу прокурорів у кримінальному провадженні №0000480 від 27.12.2017 за ч. 2 ст. 286 КК України, до складу якої, окрім прокурорів прокуратури Житомирської області, було включено прокурора Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_15 (а. с. 33 т. 1).

Постановою заступника прокурора Житомирської області від 16.01.2019 у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 286 КК України було визначено певну групу прокурорів, які здійснюватимуть підтримання публічного обвинувачення в суді у даному кримінальному провадженні, до якої входять прокурори Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та ОСОБА_21 (а. с. 62 т. 2).

За даними журналів судових засідань, підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні було проведено 26.04.2018 за участю прокурора ОСОБА_15 , який був допущений до участі у справі як належний публічний обвинувач.

У подальшому груда прокурорів у кримінальному провадженні змінювалася декілька разів з огляду на кадрові зміни в прокуратурі Житомирської області та переведення прокурорів на інші посади. При цьому, при прийнятті подальших рішень про зміну групи прокурорів до складу останньої незмінно входив прокурор Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_15 (постанови від 16.05.2018, 26.10.2018, 16.01.2019).

Прокурор ОСОБА_15 брав участь у судовому розгляді даної справи у судових засіданнях 15.11.2018 та 28.03.2019, у яких судом розглядалися клопотання сторін та проводився допит судового експерта.

Разом з тим, ухвалами суду першої інстанції від 03.06.2019, 02.07.2019 та 09.07.2019 було задоволено клопотання сторони захисту про відвід прокурорів ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_21 від участі в розгляді даного кримінального провадження з тих підстав, що вони є неналежними прокурорами, оскільки були визначені заступником прокурора Житомирської області, який на думку суду першої інстанції, не є прокурором вищого рівня для вказаних прокурорів (а. с. 141-142, 165-166, 194-195 т. 2).

Подальший розгляд даного кримінального провадження було проведено судом першої інстанції без участі прокурорів ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_21 .

Разом з тим, у справі відсутні підстави для відводу вказаних прокурорів, передбачені ст. 77 КПК України.

За таких обставин колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про допущення судом першої інстанції істотних порушень кримінального процесуального закону, що виразилися у незаконному та необґрунтованому відводі від участі у судовому розгляді даного кримінального провадження повноважних прокурорів ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_21 та порушенні їх прав на подальшу участь та підтримання публічного обвинувачення у даній справі, що суперечить загальним засадам кримінального провадження, передбаченим ст. ст. 7, 9, 22, 26 КПК України.

З матеріалів справи також видно, що під час судового розгляду ОСОБА_13 повністю не визнав себе винним у вчиненні інкримінуємого йому злочину та стверджував, що близько 06 год 15 хв 27 грудня 2017 року на 169км + 992м на рівній ділянці автодороги Київ-Чоп в межах Пулинського району Житомирської області він дійсно керував автомобілем «Mitsubishi L 200» д.н.з. НОМЕР_1 та перевозив на передньому пасажирському сидінні пасажира ОСОБА_14 , однак при цьому не порушив будь-яких правил дорожнього руху та не винен у ДТП та її наслідках у виді смерті пасажира ОСОБА_14 .

За версією сторони захисту, що може відповідати наведеним у вироку висновкам комплексної судової експертизи із дослідження металів і сплавів та автотехнічної експертизи №5421/5422 від 05.02.2020, проведеної експертами Львівського НДІСЕ, а також висновку експертного автотехнічного дослідження №334/18 від 15.05.2018, причиною ДТП стала технічна несправність автомобіля, що раптово виникла під час руху автомобіля в межах проїжджої частини дороги та полягала у тому, що стався долом (остаточне руйнування та розділення на фрагменти) корінного листа ресори заднього лівого колеса вищевказаного автомобіля, що через порушення конструктивно встановленого кінематичного зв`язку між кузовом та ходовою частиною призвело до зміщення заднього моста та його розвертання за годинниковою стрілкою, що призвело до розвертання автомобіля у протилежному напрямку проти годинникової стрілки. Коли водій ОСОБА_13 почав усувати дисбаланс у русі автомобіля шляхом вивертання керма праворуч та застосував гальмування, задній міст автомобіля почав переміщатися, обертаючись у зворотній бік проти годинникової стрілки, розвертаючи автомобіль праворуч, що призвело до некерованого водієм з`їзду вказаного транспортного засобу у кювет, його перекидання та смерті пасажира ОСОБА_14 .

За версією сторони обвинувачення, що викладена в обвинувальному акті, що може відповідати наведеним у вироку висновкам судової автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу №3/196 від 02.03.2018, судово-автотехнічної експертизи обставин ДТП №3/299 від 22.03.2018, проведених експертом автотехніком Житомирського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_18 , а також висновкам комісійної судової транспортно-трасологічної, автотехнічної та металознавчої експертизи №21255-21258/18-52 від 30.11.2018, проведеної експертами Київського НДІ судових експертиз Міністерства Юстиції України за матеріалами даної кримінальної справи, - до моменту ДТП автомобіль «Mitsubishi L 200» д.н.з. НОМЕР_1 перебував у технічно справному стані; розлом ресори підвіски заднього лівого колеса під час руху автомобіля, пошкодження зовнішньої арки заднього лівого колеса та деформація закраїни ободу колеса, що призводить до виходу повітря з шини, - відбулися за межами проїзної частини дороги при перекиданні автомобіля та контактуванні ресори, паливного баку з деревом та фрагментами дерев.

Стороною захисту під час судового розгляду заявлено клопотання про визнання недопустимими джерелами доказів вищевказаних висновків експертиз №3/196 від 02.03.2018, №3/299 від 22.03.2018 та №21255-21258/18-52 від 30.11.2018.

Не зважаючи на наявні істотні суперечності у висновках вказаних експертиз та висновках експертизи №5421/5422 від 05.02.2020 та висновку експертного автотехнічного дослідження №334/18 від 15.05.2018 щодо часу та механізму виникнення механічних пошкоджень автомобіля, в порушення принципу змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, зазначеного ст. 22 КПК України, судом першої інстанції у судовому засіданні було необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_22 про проведення повторної експертизи з метою встановлення причини ДТП з урахуванням всіх вихідних даних, отриманих під час досудового розслідування та судового розгляду даного кримінального провадження, з метою підтвердження або спростування версії сторони захисту про можливу причину заносу транспортного засобу, пов`язану з дефектом ресори заднього лівого колеса та різким виходом повітря однієї з шин транспортного засобу.

Крім того, в порушення вимог ст. 370 КПК України про необхідну обґрунтованість та вмотивованість вироку, у мотивувальній частині вироку судом першої інстанції, за умови визнання недопустимими висновків комісійної судової транспортно-трасологічної, автотехнічної та металознавчої експертизи №21255-21258/18-52 від 30.11.2018, не наведено висновків суду про фактичні обставини події ДТП, визнані судом доведеними, зокрема, про технічну причину ДТП; не дано оцінки поясненням експерта ОСОБА_20 в судовому засіданні 19.11.2020 про те, що долом ресори лівого заднього колеса автомобіля «Mitsubishi L 200» д.н.з. НОМЕР_1 стався задовго до ДТП та наявність такого дефекту не відчувається у процесі руху транспортного засобу по прямій ділянці дороги.

Вказані порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, оскільки перешкодили суду першої інстанції постановити обґрунтований та вмотивований вирок у даній справі.

Тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду справи в суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції необхідно розглянути справу з дотриманням вимог КПК України та постановити законне, вмотивоване та обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Червоноармійського районного суду Житомирської області від 08 червня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000480 за ч. 2 ст. 286 КК України щодо ОСОБА_10 скасувати та призначити новий розгляд цього кримінального провадження у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді: