Справа № 643/8101/21
Провадження № 1-кп/643/1040/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.12.2021
Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_11 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001170 від 25.09.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 303 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 303 КК України.
Прокурором у судовому засіданні було заявлено клопотання про продовження строку покладених на обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 обов`язків на два місяці, а саме: прибувати до суду за кожної вимогою, не відлучатися з м. Харкова без дозволу прокурора або суду, повідомляти прокурору чи суд про зміну свого місця проживання в м. Харкові.
В обгрунтування вказаного клопотання прокурор посилався на наявність ризиків передбачених п. 1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Обвинувачені, ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_11 та їх захисники заперечували проти задоволення вказаних клопотань прокурора з огляду на те, що вони вважають, що прокурор не довів ті ризики, на які він посилається у своєму клопотанні. Також, вважали, що застава продовжує діяти і без продовження обов`язків на які вказує прокурор у своєму клопотанні.
Також, прокурором було заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_12 .
У своєму клопотанні прокурор посилався на наявність ризиків передбачених п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та навів у своєму клопотанні відповідне обґрунтування.
Обвинувачений ОСОБА_12 не заперечував можливість розглянути клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно нього за відсутності його захисника. Суд, дійшов висновку, про можливість розглянути таке клопотання за відсутності захисника ОСОБА_13 .
ОСОБА_12 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив суд змінити запобіжних захід на домашній арешт. Просив залучити докази того, що він проживав разом із своєму цивільною дружиною, а також пояснення свідка, вказане клопотання було задоволено та долучені дані документи до матеріалів справи.
Також, прокурором було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 .
У своєму клопотанні прокурор посилався на наявність ризиків, передбачених п. 1,2,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, навівши у своєму клопотанні відповідні аргументи.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора та просили суд змінити домашній арешт на особисте зобов`язання.
Суд, вислухавши думки учасників процесу, дослідивши клопотання прокурора про продовження строку покладених на обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 обов`язків на два місяці, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_12 , клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 333 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Що стосується клопотань прокурора про продовження строку покладених на обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 обов`язків на два місяці, а саме: прибувати до суду за кожної вимогою, не відлучатися з м. Харкова без дозволу прокурора або суду, повідомляти прокурору чи суд про зміну свого місця проживання в м. Харкові, суд зазначає наступне.
Відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 ухвалами Київського районного суду м. Харкова від 27.01.2021 року були обрані запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою, яких згодом було звільнено, у зв`язку зі сплатою застави. Після сплати застави на цих обвинувачених були покладені відповідні обов`язки, а саме: прибувати до суду за кожної вимогою, не відлучатися з м. Харкова без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання в м. Харкові.
Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені ч. 5, 6 цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовженим за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу.
Суд зазначає, що ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 303 КК України, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, але відносно них продовжує діяти запобіжний захід у вигляді застави.
Суд вважає, що прокурор у судовому засіданні не довів, чому покладання інших обов`язків на обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_11 у вигляді не відлучатися з м. Харкова без дозволу суду та повідомляти суд про зміну свого місця проживання в м. Харкові, за наявності самої застави, не забезпечить виконання покладеного на обвинувачених обов`язку, який передбачений п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України - прибувати за викликом до суду, з огляду на положення ч. 8 ст. 182 КПК України, відповідно до якого у разі якщо обвинувачені, будучи належним чином повідомлені, не з`являться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомлять суд про причини своєї неявки то застава буде звернена в дохід держави.
Суд вважає, що існування відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді застави є достатнім для запобіганням тим ризикам на які посилається прокурор у своїх клопотаннях, які на думку суду продовжують існувати відносно обвинувачених, з огляду на положення п. 1, ч. 1 ст. 42 та ч. 8 ст. 182 КПК України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення клопотань прокурора про продовження строку покладених на обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 обов`язків на два місяці.
На підставі викладеного, суд вважає, що встановлені обставини, в тому числі факт, що їм пред`явлено обвинувачення у вчинення тяжких злочинів, який протягом тривалого часу міг бути основними доходами ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , враховуючи, що іншого джерела доходів у них не має, у зв`язку із чим вони можуть продовжити протиправну діяльність, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою ст. 176 КПК України, крім застави, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.
Суд бере до уваги, що ОСОБА_9 офіційно не працевлаштований за час існування кримінального провадження, офіційно у шлюбі не перебуває, має цивільну дружину та сина, інших даних щодо його особи, матеріали судової справи не містять. ОСОБА_9 , вийшов з-під варти під заставу, підстав продовжувати раніше покладені судом обов`язки у суду відсутні, з причин викладених вище, а тому суд вважає, доведеними існування ризиків, які передбачені п.1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України відносно ОСОБА_9 та зазначає, що відносно ОСОБА_9 продовжує діяти запобіжний захід у вигляді застави.
Суд бере до уваги, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований за час існування кримінального провадження, офіційно у шлюбі не перебуває, інших даних щодо його особи, матеріали судової справи не містять. ОСОБА_4 вийшов з-під варти під заставу, підстав продовжувати раніше покладені судом обов`язки у суду відсутні, з причин викладених вище, а тому суд вважає, доведеними існування ризиків, які передбачені п.1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України відносно ОСОБА_4 та зазначає, що відносно ОСОБА_4 продовжує діяти запобіжний захід у вигляді застави.
Суд бере до уваги, що ОСОБА_11 є фізичною особою підприємцем, декларацію про доходи до суду не надав, неодружений, дітей немає, інших даних щодо його особи, матеріали судової справи не містять. ОСОБА_11 вийшов з-під варти під заставу, підстав продовжувати раніше покладені судом обов`язки у суду відсутні, з причин викладених вище, а тому суд вважає, доведеними існування ризиків, які передбачені п.1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України відносно ОСОБА_11 та зазначає, що відносно ОСОБА_11 продовжує діяти запобіжний захід у вигляді застави.
Що стосується клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_12 на 60 діб.
Обвинувачений ОСОБА_12 в даному кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яким законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Згідно ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а також до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Частиною п`ятою ст. 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Таким чином, підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Судом при оцінці ризиків, на які посилається прокурор у своєму клопотанні на предмет їх зменшення, зазначає, що не усі свідки допитані, письмові докази не досліджувались.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити.
Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу, в тому числі його продовження, ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому.
Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. Під час встановлення ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що обвинувачений може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи таку поведінку обвинуваченого, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Щодо ризику переховування обвинуваченого від суду, суд зазначає наступне.
Суд вважає даний ризик доведений прокурором, оскільки ризик переховування обумовлюється можливістю притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для нього наслідками і суворістю передбаченого покарання, оскільки один кримінальне правопорушення, яке передбачене ч. 3 ст. 303 КК, у якому ОСОБА_12 обвинувачується, є тяжким, санкція якого, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з конфіскацією майна або без такої.
Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012, усвідомлення ймовірності визнання вини особи з висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та є підставою для тримання особи під вартою.
Щодо ризику незаконно впливати на свідків з боку обвинуваченого, суд зазначає наступне.
Також, суд погоджується з доводами прокурора щодо продовження існування ризику незаконного впливу обвинуваченого на свідків. Суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК). За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, а також, у разі необхідності і після цих стадій, під час дослідження судом письмових доказів, оскільки у сторін кримінального провадження може виникнути необхідність для повторного допиту деяких свідків, у разі задоволення судом такого клопотання. На переконання суду, з переходом на стадію судового провадження ризик незаконного впливу на свідків лише актуалізується, адже за наслідками ознайомленням з матеріалами кримінального провадження, обвинувачені стають обізнаними про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні.
Щодо ризику вчинити інші кримінальні правопорушення обвинуваченим, суд зазначає наступне.
Суд погоджується з доводами прокурора щодо продовження існування ризику вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченим, у тому числі з корисливих мотивів, у зв`язку відсутністю законних джерел доходу, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд, відповідно до положень ст. 178 КПК України, враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_12 , відсутність даних про його офіційне працевлаштування, сімейний стан (неодружений), відсутність осіб, які знаходяться на утриманні обвинуваченого, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченим дій, передбачених у п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на які посилається прокурор в клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу, не зменшились настільки, що вже не могли би виправдовувати подальше тримання обвинуваченого під вартою та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний їм запобігти, а отже підстави для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який відсутні.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_12 , у судовому засіданні, про те, що він може проживати у квартирі своєї цивільної дружини суд не бере до уваги, оскільки суду не надано ані договору оренди, який укладений між обвинуваченим та власником вказаної квартири та будь-яких інших даних, які б свідчили про міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, а також того факту, що зазначені обставини зможуть бути запобіжниками тих ризиків на які посилається прокурор.
Довідка про реєстрацію місця проживання, відповідно до якої ОСОБА_12 спільно проживав разом із ОСОБА_14 з жовтня 2016 року, суд не бере до уваги, оскільки з цього документа неможливо встановити дату видачі документа, вона не адресована суду, не відповідає формі Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова, в якій міститься інформація з реєстру територіальної громади м. Харкова про місце проживання/перебування яких зареєстровано за вказаною адресою.
Лист, який був долучений ОСОБА_12 адресований ОСОБА_15 суд не бере до уваги, оскільки він не містить у собі доказів щодо згоди власника на можливість перебування обвинуваченого під домашнім арештом.
Судом ухвалою від 05.08.2021 року були зменшено розмір застави та визначено заставу у сумі 68 100 грн.
Під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_12 , судом було враховано прецедентну практику Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях зазначив, що обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, яким він є, повинно бути переконливо наведено державою, а квазіавтоматичне продовження такого періоду суперечить гарантіям, встановленим у пункті 3 статті 5 Конвенції (пункт 66 рішення від 9 січня 2003 року у справі «Шишков проти Болгарії», пункт 40 рішення від 10 червня 2008 року у справі «Тасе проти Румунії»).
Крім того, беручи до уваги прецедентну практику Європейського суду з прав людини, ризики не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), та мають підтверджуватися фактичними даними. При цьому такі дані, на думку суду, повинні свідчити про можливості існування певних підозр, щодо таких ризиків тобто вірогідності настання наслідків, запобіжниками яких вони є. А отже, розглядаючи клопотання, судом було враховано ті фактичні дані, які, на його думку, є доказами в розумінні положень ч. 1 ст. 177 КПК України.
На думку суду, саме обраний запобіжний захід - тримання під вартою, відповідає завданням кримінального провадження, визначеного ст. 2 КПК України, меті застосування запобіжного заходу даним щодо обвинуваченого, встановленим обставинам - усунути ризики, які є запобіжником саме належної процесуальної поведінки.
Будь-яких інших доказів, які б свідчили про зменшення ризиків вказаних у клопотанні прокурора сторона захисту не надала.
Враховуючи наведене, оскільки вказані у клопотанні прокурора ризики продовжують існувати, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_12 на 60 днів.
Згідно ст. 205 КПК України, ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Щодо клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , суд зазначає наступне.
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець с. Алісівка, Близнюківського району, Харківської області, громадянин України, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкаючий за адресою: АДРЕСА_2 .
Беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які законом віднесено до категорії тяжких, за вчинення яких законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років; може переховуватися від суду - виїхавши за межі України, але зважаючи на те, що ОСОБА_7 має реєстрацію у Харківській області, постійно мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, тому у суду є підстави для продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Суд вважає, що у відношенні ОСОБА_7 продовжують існувати ризики, які передбачені п.1,2,5 ч. 1 ст. 177 КПК України з підстав вказаних вище у даній ухвалі, а тому є підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у вигляді нічного домашнього арешту на 60 днів з покладенням наступних обов`язків, а саме: зобов`язати ОСОБА_7 прибути до суду за першою вимогою; не залишати місце постійного проживання: квартиру АДРЕСА_3 , в період доби з 22 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин без дозволу суду.
Враховуючи зазначене вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу з домашнього арешту на особисте зобов`язання.
Керуючись ст. 196,197,205,331, 372,395 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_12 - задовольнити.
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів з моменту постановлення цієї ухвали.
Строк дії ухвали встановити до 20 лютого 2022 року включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим у той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 - задовольнити.
Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на два місяці, тобто до 20 лютого 2022 року включно, обвинуваченому ОСОБА_7 , з покладенням наступних обов`язків, а саме: зобов`язати ОСОБА_7 прибувати до суду за першою вимогою; не залишати місце постійного проживання: квартиру АДРЕСА_3 , в період доби з 22 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин без дозволу суду.
У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку покладених на обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 процесуальних обов`язків на два місяці - відмовити.
Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 що відносно них продовжує діяти запобіжний захід у вигляді застави, а також зберігаються обов`язки, які на них покладаються п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України - прибувати за викликом до суду та відповідно до ч. 8 ст. 182 КПК України, у разі якщо обвинувачені, будучи належним чином повідомлені, не з`являться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомлять суд про причини своєї неявки застава буде звернена в дохід держави.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Повний текст ухвали оголошений 24 грудня 2021 року о 14 годині 00 хвилин.
Суддя - ОСОБА_1