Справа № 504/4381/21
Номер провадження 1-кп/504/526/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.01.2022 року смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області:

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ;

з участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Доброслав обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР за № 0000370 від 27.10.2021, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м. Одеси, українця, одруженого, офіційно не працевлаштованого, який має профільну середню освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за контрактом на посаді кулеметника 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді кулеметника 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат» в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 58, 59, 129, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 20.12.2014 о 09 год. 00 не з`явився вчасно на службу без поважних причин, до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , ухилявся від проходження військової служби до 10 год. 00 хв. 27.10.2021 проводячи час на власний розсуд не пов`язуючи його з обов`язками військової служби, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 407 КК України - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
В судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у скоєнні вказаного злочину, передбаченого ч. 3 ст.407 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та надав наступні покази. У 2014 році він був прийнятий на посаду кулеметника 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 та відправлений до зони АТО. У серпні 2014 року, в ході проведення антитерористичної операції, він отримав поранення лівого плеча, був госпіталізований до шпиталю у м. Одесу. По закінченню лікування, 20.11.2014 року він отримав відпустку до 20.12.2014 року, після закінчення якої, відвідав КПП військової частини НОМЕР_1 , проте за місцем дислокації військової частини у зону АТО не повертався, займався вихованням дітей. В подальшому усвідомив, що його дії носять незаконний характер та він вирішив добровільно з`явитися до органів досудового розслідування, що мало місце у вересні 2021 року.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою винуватість у скоєнні злочину, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, за згодою учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім письмових доказів по справі та характерезуючого матеріалу відносно обвинуваченого. Сторонам було роз`яснено, що в даному випадку вони позбавляються права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи, встановлені доказами, які судом не були досліджені.

На підставі вищезазначеного, оцінюючи отримані в суді докази, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби),є доведена у повному обсязі.

При призначені покарання обвинуваченому суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Так, відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.3 ст.407 КК України є нетяжким злочином.

ОСОБА_6 є громадянином України, одружений, має неповнолітніх дітей, середню освіту, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся у вчиненому злочині, не перебуває на обліку у лікаря нарколога чи психіатра, позитивно харакетризується за місцем служби. У майбутньому обіцяє не скоювати нових злочинів, просить його суворо не карати, обвинувачений самостійно зявився до органу досудового розслідування із каяттям. Згідно даних досудової доповіді орган пробації вважає можливим виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі.

Обставинами, які пом`якшують покарання, ОСОБА_6 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини , які обтяжують покарання ОСОБА_6 не встановлені.

З огляду на викладене, враховуючи особу обвинуваченого, зазначені пом`якшуючі обставини, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 за вчинений ним злочин покарання у вигляді позбавлення строком на 2 роки, тобто мінімальне покарання.

Суд приходить до переконання про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням у відповідності до ст.75 КК України строком на 1 рік, з покладенням на останнього обов`язків, що передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,оскільки на думку суду його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Процесуальні витрати відсутні, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази до кримінального провадження не долучались.

Враховуючи наведене, на підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на обвинуваченого наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Покласти нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, на орган з питань пробації за місцем проживання ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляції через Комінтернівський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1