Провадження №1-кп/523/912/22
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

19.01.2022 р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілих - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_9 ,

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002605 щодо:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, маючого на утриманні мати-інваліда 3-групи та бабусю-пенсіонера, працюючого кур`єром, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

08.09.2020р., в денний час, ОСОБА_11 займаючись перевезенням пасажирів у службі таксі «Айтаксі», тобто будучи водієм та виконуючи замовлення з перевезення пасажирів ОСОБА_5 та його сина ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по асфальтованому, сухому порожньому покриттю проїжджої частини вул. Чорноморського Козацтва в м. Одесі, з боку провул. Солонцюватого в напрямку вул. Миколаївська дорога, де організований односторонній, трьох-рядний рух, у третій від правого краю смузі свого напрямку руху, зі швидкістю приблизно 60-100 км/год, яка перевищує встановлену у населених пунктах швидкість руху, чим допустив порушення вимог п.п.12.1, 12.4, 12.9(б) Правил дорожнього руху (далі ПДР), та наближаючись до будинку АДРЕСА_2 , діючи необережно, а саме з кримінальною протиправною недбалістю, порушуючи вимоги п.12.1 ПДР, не обрав в установлених межах безпечну швидкість руху керованого ним автомобілю, не врахував дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, під час проїзду заокруглення проїжджої частини вул. Чорн. Козацтва, не мав постійної змоги контролювати рух та безпечно керувати вищевказаним автомобілем, внаслідок чого, не впорався з керуванням та допустив неконтрольований виїзд за межі проїжджої частини, по лівий бік відносно свого напрямку руху, де здійснив наїзд на нерухому перешкоду - дерево. В результаті даної дорожньо-транспортної події, пасажирам: - ОСОБА_5 заподіяні наступні тілесні ушкодження: закритий уламковий перелом тіла другого хребця шийного відділу хребта з переходом на основу зубовидного виростку зі зміщенням кісткових уламків, закриті переломи І-ІХ лівих робер, забої обох легень, гематома в порожнині таза з просочуванням кров`ю навколишньої жирової клітковини, множинні садна; всі вищевказані ушкодження, складають єдиний морфологічний комплекс і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя; - та відповідно ОСОБА_6 заподіяні наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травми в формі струсу головного мозку з лінійним переломом лобної кістки справа з розповсюдженням лінії перелому

на внутрішню пластинку та передню черепну ямку, перелом верхньої та зовнішньої стінок правої орбіти з розповсюдженням лінії перелому на правий лобно-виличний шов та праве велике крило основної кістки, перелом кісток носа без зміщення кісткових уламків, забійна рана, синець та садна голови, закриті переломи II та III п`ясткових кісток правої кисті без зміщення кісткових уламків, перелом хірургічної шийки правої плечової кістки зі зміщенням кісткових уламків; всі вищевказані ушкодження, складають єдиний морфологічний комплекс і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Водій автомобіля марки «Renaul» виконуючи вимоги п.п.12.1, 12.4 та 12.9(б) ПДР, мав технічну можливість запобігти настанню даної дорожньо-транспортної події. Кримінальні протиправні недбалі дії водія ОСОБА_11 не відповідали вимогам п.п.12.1, 12.4 та 12.9(б) ПДР, які у даному випадку створювали необхідні і достатні умови для настання події і перебували з ними у причинному зв`язку.

В судовому засіданні, ОСОБА_11 визнав свою вину за пред`явленим та викладеним в обвинувальному акті обвинуваченні, крім того, пояснив суду про час, місце, спосіб скоєного ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у кримінальному провадженні та фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що ОСОБА_11 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті, враховуючи, що прокурор та обвинувачений, не оспорювали фактичні обставини провадження та беручи до уваги, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, при цьому роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження, що характеризують останнього.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю та дії вказаної особи кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілим тяжкі тілесні ушкодження.
При призначенні покарання ОСОБА_11 суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, судом враховується особа ОСОБА_11 , який є особою раніше не судимою, вперше вчинив кримінальне правопорушення та притягається до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та яке вчинив з необережності, офіційно не працюючого, маючого захворювання, не одруженого, маючого на утриманні мати-інваліда 3 групи та бабусю-пенсіонера, маючого постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується позитивно.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_11 , передбачені ст.66 КК України, суд визнає: повне визнання своєї вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування обвинуваченим матеріальних затрат, пов`язаних з лікуванням потерпілого.

Згідно з судовою практикою, під щирим каяттям розуміється, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює кримінальне правопорушення, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести покарання.
Активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення є дії винної особи, спрямовані на те, щоб надати допомогу органам досудового розслідування і суду у встановленні істини у справі, у проведенні швидкого, повного і неупередженого розслідування вчиненого кримінального правопорушення і судового розгляду. Ця поведінка може полягати, зокрема, у: повідомленні про всі епізоди й обставини вчинення кримінального правопорушення, викритті інших співучасників; визначенні ролі кожного з них у вчиненні кримінального правопорушення; повідомленні про їх місцезнаходження; наданні допомоги в їх затриманні; видачі знарядь і засобів вчинення кримінального правопорушення, майна, здобутого злочинним шляхом.
Питання, чи було активним сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а каяття - щирим, підлягає вирішенню залежно від обставин конкретного кримінального провадження.
Беручи до уваги викладене, оцінюючи поведінку та роль ОСОБА_11 на стадії досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні, відповідно до яких, з боку обвинуваченого було здійснено часткове відшкодування понесених матеріальних затрат, пов`язаних з лікуванням та обвинувачений вибачився перед потерпілими, тим самим, дії останнього свідчать про його бажання виправити наслідки вчиненого злочину, окрім того, ОСОБА_11 суттєво допоміг встановити обставини вчинення кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, що поведінка та ставлення

ОСОБА_11 до вчиненого ним кримінального правопорушення дійсно вказують на наявність щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_11 , який є особою раніше не судимою, вперше вчинив кримінальне правопорушення та притягається до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та яке вчинив з необережності, офіційно не працюючого, маючого захворювання, не одруженого, маючого на утриманні мати-інваліда 3 групи та бабусю-пенсіонера, маючого постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується позитивно; враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому - повне визнання своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування обвинуваченим матеріальних затрат, пов`язаних з лікуванням потерпілого; приймаючи до уваги думку потерпілих, які просять призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі без застосування ст.75 КК України та із призначенням додаткової міри покарання; при цьому зазначаючи, що з боку обвинуваченого було здійснено часткове відшкодування понесених матеріальних затрат, пов`язаних з лікуванням та обвинувачений вибачився перед потерпілими, тим самим, дії останнього свідчать про його бажання виправити наслідки вчиненого злочину; окрім того, враховуючи суспільну небезпеку та характер вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а також наслідки настання фізичних вад у потерпілих, які є непоправними та наслідком яких є грубе порушення обвинуваченим вимог ПДР, з метою запобігання вчиненню обвинуваченим нових злочинів, приходить до висновку про те, що виправлення ОСОБА_11 можливе без його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді позбавлення волі з випробуванням (із застосуванням ст.75 КК України) та із застосуванням додаткової міри покарання.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, передбачене санкцією ч.2 ст.286 КК України, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі із випробуванням за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише Законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Цивільний позов Суворовської окружної прокуратури в інтересах держави в особі КБУ КНП «Міська клінічна лікарня №1» та КБУ КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки визнаний обвинуваченим та підтверджується документально.

Цивільний позов ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає залишенню без розгляду, відповідно до наданої заяви з боку потерпілих.

Для проведення експертизи залучались експерти, у зв`язку із чим процесуальні витрати необхідно покласти на обвинуваченого ОСОБА_11 .

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_10 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

На підставі ст.ст.75,76 КК України, звільнити ОСОБА_10 від відбування основного покарання з випробуванням на строк 2 роки, із покладанням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов Суворовської окружної прокуратури в інтересах держави в особі КНП «Міська клінічна лікарня №1» - задовольнити. Стягнути з ОСОБА_11 на користь КНП «Міська клінічна лікарня №1» матеріальні затрати в розмірі 10985,76гривень.

Цивільний позов Суворовської окружної прокуратури в інтересах держави в особі КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» - задовольнити. Стягнути з ОСОБА_11 на користь КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» матеріальні затрати в розмірі 21326,40гривень.

Цивільний позов ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 до ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні в розмірі 1470,96грн., 1544,49грн. за проведення експертних досліджень - стягнути з ОСОБА_11 в повному обсязі на користь держави.

Речові докази: автомобіль марки «Renault» - вважати повернутим за належністю ОСОБА_12 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1