ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1804/21 Справа № 205/9414/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника

ОСОБА_8 , діючої в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 листопада 2021 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001006 щодо

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Дніпропетровськ,
який проживає за адресою:
АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12, ч.2 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 листопада 2021 року задоволено частково заяву адвоката ОСОБА_8 в частині звільнення з-під варти та звільнено ОСОБА_7 від затримання, задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області та обрано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01 год. 35 хв. 28 грудня 2021 року.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що існують ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що стороною захисту було заявлено клопотання в порядку ст.206 КПК України про катування та негайне звільнення з-під варти у зв`язку із закінченням 72 годин. Зазначає, що вказаний строк сплив о 00:15 год. 02 листопада 2021 року, тобто на момент розгляду клопотання ОСОБА_7 незаконно утримувався під конвоєм вже більше 14 годин. Вказує на те, що слідчий суддя, розуміючи, що ОСОБА_7 на час судового засідання незаконно утримується під вартою, приймає рішення вирішити клопотання захисту та прокурора разом, при цьому в ухвалі не зазначено яким чином має виконуватися така ухвала. Вказує на те, що в матеріалах кримінального провадження не має будь-яких належних та допустимих доказів, які могли б свідчити про можливу причетність ОСОБА_9 до інкримінованого йому злочину, окрім показів, підписаних ОСОБА_10 під тортурами та застосуванням катування. Зазначає, що до клопотання у якості додатків долучено ряд протоколів допиту свідків, проте жоден із свідків не зазначає, що ОСОБА_11 є причетним до злочину, у всіх протоколах мова йдеться лише про ОСОБА_12 . Вважає, що стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України. Звертає увагу на те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, проживає разом із матір`ю, одружений, працевлаштований та має джерело доходу, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.

Як слідує з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого п.12, ч.2 ст.115 КК України, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що 30 жовтня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12, ч.2 ст.115 КК України, що виразилось у вбивстві, тобто, умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

З наданих матеріалів вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від
28 жовтня 2021 року, а саме, ділянки місцевості поблизу лодочної станції «Комунаровець» за адресою: м.Дніпро, вул.Набережна Заводська, 94-Л, під час якого вилучено речові докази; протоколом огляду трупа ОСОБА_13 від 28 жовтня 2021 року; лікарським свідоцтвом про смерть № 2297 від 29 жовтня 2021 року; протоколом огляду місця події від 29 жовтня 2021 року, а саме, ділянки місцевості, що знаходиться на відстані 6 метрів від річки та 260 метрів від лодочної станції «Комунаровець» за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого вилучено речові докази; протоколом огляду місця події від 29 жовтня 2021 року, а саме ділянки: місцевості, що знаходиться на відстані 420 метрів від лодочної станції «Комунаровець» за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого вилучено речові докази; протоколами допитів свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , протоколом обшуку від 30 жовтня 2021 року приміщення квартири АДРЕСА_3 , під час якого вилучено речові докази, а також іншими матеріалами, долученими до клопотання слідчого.

Що стосується доводів захисника про недостатню вагомість ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та відсутність підстав для застосування до підозрюваного виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то вони не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, на утриманні малолітніх дітей не має, обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину проти життя та здоров`я особи, що призвело до смерті потерпілого ОСОБА_13 , злочин вчинено за попередньою змовою групою осіб, інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічного позбавлення волі, а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також вчинити новий злочин.

На наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, вказує те, що підозрюваний знайомий із деякими свідками особисто, є родичем іншого підозрюваного, а також дізнався анкетні дані з клопотання інших свідків, а отже, підозрюваний може незаконно впливати на потерпілу та свідків з метою зміни змісту їх показань на його користь.

Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Також, апеляційним судом враховується характер кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, та практику Європейського суду з прав людини п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі захисника доводи щодо відсутності будь-яких даних про наявність ризиків не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Щодо посилання захисника на те, що в матеріалах кримінального провадження не має будь-яких належних та допустимих доказів, які могли б свідчити про можливу причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину, слід зазначити, що зазначені доводи фактично стосуються питань доведеності винуватості, оцінки доказів та правильності кваліфікації дій підозрюваного, надання оцінки чому, відповідно кримінального процесуального закону, відбувається на іншій стадії кримінального провадження, а саме, при ухваленні судового рішення по суті справи.

Доводи захисника на те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, проживає разом із матір`ю, одружений, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, не є підставою для зміни обраного до підозрюваного запобіжного заходу з огляду на те, що ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Щодо посилання захисника на те, що ОСОБА_7 працевлаштований, має джерело доходу та позитивно характеризується за місцем роботи, слід зазначити, що на підтвердження зазначених обставин захисником не надано жодних підтверджуючих документів.
Інші доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник підозрюваного, спростовані матеріалами кримінального провадження та не свідчать про прийняття слідчим суддею необґрунтованого рішення.
Також, апеляційний суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).
Враховуючи наведене апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України, і тримання ОСОБА_7 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується запобіжний захід, передбачений вказаною нормою закону.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а отже, в задоволенні вимог апеляційної скарги захисника слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , діючої в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від

02 листопада 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4