УХВАЛА

Справа № 569/15422/21

1-кс/569/8188/21

19 листопада 2021 року Рівненський міський суд Рівненської області

у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне клопотання слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Рівненській області майора поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Чіта Російської Федерації, українець, громадянин України, неодружений, із середньою спеціальною освітою, раніше не судимий, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець військової служби за контрактом на посадах осіб сержантського складу, командир гармати першого протитанкового артилерійського взводу протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , сержант, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області майор поліції ОСОБА_4 за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України.

В обґрунтування клопотання вказав, що головним управлінням Національної поліції в Рівненській області за процесуального керівництва Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері розслідується кримінальне провадження №0000037 від 02 липня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України.

З клопотання вбачається, що відповідно до п.17 ч.1 ст. 106 Конституції України, ст. ст. 2, 19, 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п. п. 18, 26 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України 08.10.2019 командир військової частини НОМЕР_1 уклав із громадянином ОСОБА_5 контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах сержантського складу, строком на 6 (шість) місяців.

У відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.10.2019 (по стройовій частині) № 271 сержант ОСОБА_5 вважався таким, що з 08 жовтня 2019 року прибув з ІНФОРМАЦІЯ_2 , справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою командира гармати першого протитанкового артилерійського взводу протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Під час проходження військової служби сержант ОСОБА_5 , у відповідності до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. І ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, сержант ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. ст. 11. 16, 58. 59, 127, 128. 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 3,4.6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, дотримуватись правил забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, внутрішнього порядку, у службовий час постійно знаходитись у розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Указу Президента України № 15/2015 від 14 січня 2015 року в Україні оголошена часткова мобілізація.

Враховуючи, що на даний час рішення про закінчення відбудовного періоду та масову демобілізацію не прийняте, на всій території України діє правовий режим особливого періоду.

Проте, сержант ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи у порушення вимог вище згаданого законодавства, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, вирішив вчинити кримінальне правопорушення проти встановленого порядку проходження військової служби. Станом на листопад 2019 року військова частина НОМЕР_1 , у зв`язку із проведенням бойового злагодження тимчасово дислокувалась у місці табірного збору на базі військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) та військовослужбовцям даної військової частини у цьому місці дислокації було визначено місце служби, у тому числі сержанту ОСОБА_5

15 листопада 2019 року у сержанта ОСОБА_5 раптово винник умисел, а саме без будь-яких поважних причин з метою назавжди ухилитися від військової служби вчинити самовільне залишення місця служби, а саме місця табірного збору військової частини НОМЕР_1 на базі військової частини НОМЕР_3 у АДРЕСА_2 .

Реалізовуючи свій намір, сержант ОСОБА_5 близько 08 год. 00 хв. 15 листопада 2019 року без будь-яких поважних причин з метою назавжди ухилитися від військової служби самовільно залишив місце служби - місце табірного збору військової частини НОМЕР_1 на базі військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_2 та ухиляється від військової служби по даний час.

Враховуючи вищевикладене, дії сержанта ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 3 ст. 408 КК України, а саме як дезертирство, тобто - самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

08.07.2021 ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 408 КК України, у зв`язку із не встановленням місцезнаходження підозрюваного, згідно вимог ч. 1 ст. 278, ч. 2 ст. 135 КПК України направлено за місцем реєстрації та проживання, і згідно трек-номеру ДІЇ «Укрпошта» 574, підозрюваний ОСОБА_5 20.07.2021 особисто отримав вказане повідомлення про підозру у м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області.

08 липня 2021 року винесено постанову про оголошення підозрюваного ОСОБА_5 у розшук.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 28 липня 2021 року надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 із метою його приводу для участі у розгляді клопотання у вигляді тримання під вартою.

18 листопада 2021 року о 22 годині підозрюваний ОСОБА_5 розшуканий та затриманий на підставі вищевказаної ухвали слідчого судді Рівненського міського суду.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність: сержант ОСОБА_5 підозрюється у дезертирстві, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 408 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріли, що підтверджують ці обставини:

Підозра ОСОБА_5 обґрунтовується показами свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , матеріалами службового розслідування військової частини НОМЕР_1 та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Так, допитаний як свідок ОСОБА_7 повідомив, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 2016 року та з військовослужбовцем ОСОБА_5 перебував у службових відносинах. Дійсно, 15 листопада 2019 року близько 08 год. 00 хв. сержант ОСОБА_5 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка тимчасово знаходилась на ІНФОРМАЦІЯ_3 що за адресою: АДРЕСА_2 , та відправився у невідомому напрямку, проводячи час на власний розсуд та обов`язки з військової служби не виконує. Будь-які документи щодо поважності причин його

відсутності сержант ОСОБА_5 до військової частини НОМЕР_1 не подавав та нічого з даного приводу не повідомляв.

Аналогічні покази дала свідок ОСОБА_8 , яка являється співслужбовцем ОСОБА_5 .

Таким чином, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Чіта, Російської Федерації, українець, громадянин України, неодружений із середньою спеціальною освітою, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець військової служби за контрактом Збройних Сил України, командир гармати 1-го протитанкового артилерійського взводу протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , сержант, раніше не судимий,

Посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 КПК України: сержант ОСОБА_5 переховувався від органів досудового розслідування на виклики не з`являвся та продовжує кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а саме продовжує вчиняти кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 408 КК України, тобто існують ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Виклад обставин, на підставі яких прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини:

Показами свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , матеріалами службового розслідування підтверджується факт самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 сержантом ОСОБА_5 із метою ухилитися від військової служби, із 17 листопада 2019 року по даний час (тобто понад 2 роки), а також відсутності на військовій службі без законних підстав.

Слід відмітити, що ОСОБА_5 за місцем реєстрації відсутній під час проведення розшукових дій був відсутній, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст. 408 КК України, а тому може ухилятися від органів досудового розслідування та суду, відправитися у невідомому напрямку, в тому числі переховуватися за кордоном.

Обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів: підозрюваний ОСОБА_5 протягом тривалого часу (із 17 листопада 2019 року) переховується від органів досудового розслідування та прокуратури, про своє місце перебування, командирів (начальників), правоохоронні органи, інші державні органи та органи місцевого самоврядування не повідомив, продовжує вчиняти кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 408 КК України.

ОСОБА_5 проживає на віддаленій відстані від органу досудового розслідування, прокуратури та суду (м. Кам`янець-Подільський, Хмельницької області), підозрюється у вчиненні тяжкого військового злочину, а тому може ухилятися від органів досудового розслідування та суду, відправитися у невідомому напрямку, в тому числі перетнувши державний кордон, оскільки має закордонний паспорт.

ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків, не одружений, постійного місця роботи не має, за місцем реєстрації не проживає, за місцем служби характеризується негативно, схильний до відкритого ігнорування вимог законодавства щодо дотримання суспільно прийнятних норм поведінки та доброчесності, а тому інший більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001, суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

При визначенні суми застави відповідно до вимог ч.3 ст. 183 КПК України, у разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідно зазначити, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а тому на думку органу досудового розслідування розмір застави останньому необхідно встановити у розмірі не менше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 45 400 гривень.

Враховуючи викладене, запобігти вказаним ризикам неможливо шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою тому, що реалізувати вказані ризики можливо лише перебуваючи на свободі.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини просив обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, оцінивши їх у сукупності з іншими доказами, слідчий суддя прийшов до висновку, що у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити та обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Судом встановлено, що у відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.10.2019 (по стройовій частині) № 271 сержант ОСОБА_5 вважався таким, що з 08 жовтня 2019 року прибув з ІНФОРМАЦІЯ_2 , справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою командира гармати першого протитанкового артилерійського взводу протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Під час проходження військової служби сержант ОСОБА_5 , у відповідності до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України. Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, сержант ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. ст. 11. 16, 58. 59, 127, 128. 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 3,4.6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, дотримуватись правил забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, внутрішнього порядку, у службовий час постійно знаходитись у розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Указу Президента України № 15/2015 від 14 січня 2015 року в Україні оголошена часткова мобілізація.

Враховуючи, що на даний час рішення про закінчення відбудовного періоду та масову демобілізацію не прийняте, на всій території України діє правовий режим особливого періоду.

Проте, сержант ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи у порушення вимог вище згаданого законодавства, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, вирішив вчинити кримінальне правопорушення проти встановленого порядку проходження військової служби. Станом на листопад 2019 року військова частина НОМЕР_1 , у зв`язку із проведенням бойового злагодження тимчасово дислокувалась у місці табірного збору на базі військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) та військовослужбовцям даної військової частини у цьому місці дислокації було визначено місце служби, у тому числі сержанту ОСОБА_5

15 листопада 2019 року у сержанта ОСОБА_5 раптово винник умисел, а саме без будь-яких поважних причин з метою назавжди ухилитися від військової служби вчинити самовільне залишення місця служби, а саме місця табірного збору військової частини НОМЕР_1 на базі військової частини НОМЕР_3 у АДРЕСА_2 .

Реалізовуючи свій намір, сержант ОСОБА_5 близько 08 год. 00 хв. 15 листопада 2019 року без будь-яких поважних причин з метою назавжди ухилитися від військової служби самовільно залишив місце служби - місце табірного збору військової частини НОМЕР_1 на базі військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_2 та ухиляється від військової служби по даний час.

Враховуючи вищевикладене, дії сержанта ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 3 ст. 408 КК України, а саме як дезертирство, тобто - самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

15 липня 2021 року, у зв`язку із неможливістю вручення повідомлення про підозру від 08.07.2021 особисто ОСОБА_5 , письмове повідомлення про підозру останньому у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 408 КК України, у зв`язку із не встановленням місцезнаходження підозрюваного, згідно вимог ч. 1 ст. 278, ч. 2 ст. 135 КПК України направлено за місцем реєстрації та проживання, і згідно трек-номеру ДІЇ «Укрпошта» 574, підозрюваний ОСОБА_5 20.07.2021 особисто отримав вказане повідомлення про підозру у м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України та наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, продовжить кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Однак, при цьому слідчий суддя вважає, що прокурором при розгляді не доведено обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.
Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України тяжкість покарання, що загрожує в разі визнання винним, стан здоров`я, репутацію, майновий стан, слідчий суддя вважає, що у відповідності до ч.4 ст.194 КПК України, щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, залишати житло цілодобово або у певний період доби.

З урахуванням обставин справи, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_5 домашній арешт із забороною підозрюваному залишати житло у період доби з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв.
Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на строк не більше одного місяця такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131-132, 176-178, 181, 193-194, 202, 205, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Рівненській області майора поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України - відмовити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_5 залишати житло за адресою АДРЕСА_1 у період доби з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до суду;
-не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи,
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в України
Встановити строк дії ухвали терміном на один місяць, а саме до 19 грудня 2021 року.

Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити у один місяць до 19 грудня 2021 року.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 невідкладно прибути до місця свого проживання 19 листопада 2021 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя