Ухвала

Іменем України
1 лютого 2022 року

м. Київ
провадження № 51-424 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Білогірського районного суду Хмельницької області від 5 серпня 2021 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 1 листопада 2021 року.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Білогірського районного суду Хмельницької області від 5 серпня 2021 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малинівка Хмельницької області, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого, останнього разу вироком Білогірського районного суду Хмельницької області від 17 лютого 2021 року за ч. 1 ст. 162 КК України до штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1020 грн, ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 27 травня 2021 року штраф в розмірі 1020 грн. замінено покаранням у виді 60 год. громадських робіт,
визнано винуватим та призначено покарання за:
- за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на 10 років;
- за ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі на 2 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_5 призначено за сукупністю злочинів шляхом повного складання призначених покарань у виді позбавлення волі на строк дванадцять років.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КК України ОСОБА_5 до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Білогірського районного суду Хмельницької області від 17 лютого 2021 року з врахуванням ухвали цього ж суду від 27 травня 2021 року у виді 60 годин громадських робіт. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України 1 дню позбавлення волі відповідають 8 годин громадських робіт, тому остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років 7 днів.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 1 листопада 2021 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок Білогірського районного суду Хмельницької області від 5 серпня 2021 року - без змін.
За вироком суду ОСОБА_5 визнаний винуватим у тому, що він 13 квітня 2021 року близько 10 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на території домоволодіння по АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин та в процесі суперечки з ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , умисно наніс ОСОБА_7 один удар ногою в живіт, від чого той впав на землю, а потім ще наніс лежачому потерпілому не менше десяти ударів ногою в ділянку лівої частини тулуба. Після цього ОСОБА_5 , знайденою на подвір`ї дерев`яною жердиною, довжиною 240 см, наніс ОСОБА_7 не менше десяти ударів по тілу та голові, внаслідок чого потерпілий втратив свідомість та захрипів. ОСОБА_5 наніс ще один удар ногою в голову, та залишив потерпілого.
Від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий помер на місці події.
Крім того, ОСОБА_5 лобною ділянкою голови умисно наніс ОСОБА_6 один удар по носу, внаслідок чого той впав. Потім наніс лежачому ОСОБА_6 ще не менше трьох ударів ногами в обличчя й по тулубу, а також знайденою дерев`яною жердиною наніс ще один удар по лівій нозі, не менше трьох ударів по тулубу і голові, один удар по передпліччю лівої руки ОСОБА_6 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 просить вирок Білогірського районного суду Хмельницької області від 5 серпня 2021 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 1 листопада 2021 року через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості та особі ОСОБА_5 змінити, призначити за ч. 1 ст. 115 КК України покарання в мінімальному розмірі.
Зазначає, що суди необґрунтовано не визнали обставиною, що пом`якшує покарання, активне сприяння розкриттю злочину, також не врахували стан ОСОБА_5 і потерпілих, зважаючи на їх тривале вживання алкогольних напоїв, і висновок судово-психіатричного експерта, відповідно до якого її підзахисний в момент вчинення злочинів виявляв емоційно-нестійкий розлад особистості, імпульсивний тип, психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю.
Мотиви Суду
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 не оскаржує висновків суду в частині доведеності винуватості та кваліфікацію дій засудженого. Натомість, вказує на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі ОСОБА_5 через суворість.
На думку колегії суддів ці доводи є безпідставними.
Положеннями статті 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною.
Згідно ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
Обираючи засудженому покарання, суд врахував характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, одне з яких згідно ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином; особу ОСОБА_5 , який раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, однак знаходиться на диспансерному обліку в лікаря-нарколога через психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, (синдром залежності), після неодноразового відбуття покарання у виді позбавлення волі, на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти нові умисні злочини, не відбувши покарання за останнім вироком, вчинив злочини проти життя та здоров`я особи.
Крім того, враховано позицію потерпілих, в тому числі й думку потерпілої ОСОБА_8 , яка просила за вбивство брата призначити ОСОБА_5 максимальне покарання у виді позбавлення волі.
Судом взято до увагитакож обставину, яка пом`якшує покарання (щире каяття) та наявність обставин, які його обтяжують (вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів у взаємозв`язку з раніше вчиненими злочинами, судимість за якими не погашена та не знята).

Разом з цим, місцевий суд не визнав зазначену в обвинувальному акті обставину, яка пом`якшувала б покарання ОСОБА_5 , а саме: «активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень», оскільки, як на досудовому розслідуванні так і в судовому засіданні він давав непослідовні та неповні показання з приводу причин виникнення конфлікту та механізму завдання ударів потерпілим. Судом не встановлено жодних дій з боку обвинуваченого, які б сприяли розкриттю злочину.
Наведене стало підставою призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій, передбачених ч. 1 ст. 115 КК України та ч. 1 ст. 122 КК України, з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України.
Суд апеляційної інстанції ретельно перевірив доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_4 , які є аналогічними, наведеними у її касаційній скарзі, дав на них вичерпну, вмотивовану відповідь. Зокрема, суд вірно зазначив, що немає підстав вважати призначене ОСОБА_5 покарання за вчинені ним злочини, в тому числі за умисне вбивство ОСОБА_7 , надмірно суворим.
Крім того, колегія суддів вказала, що доводи апеляційної скарги захисника про молодий вік ОСОБА_5 та загальну суспільну обстановку не можуть бути підставою для призначення більш м`якого покарання останньому, враховуючи підвищену суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Ні судом першої інстанції, ні апеляційним судом у ході розгляду апеляційної скарги захисника не встановлено обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_5 кримінальних правопорушень.
Нових обґрунтованих підстав для призначення засудженому більш м`якого покарання не встановлено й касаційним судом.
Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_5 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого, попередження вчинення нових злочинів.
Висновки судів попередніх інстанцій зроблено з дотриманням принципів законності, індивідуалізації та справедливості призначення покарання.
Касаційна скарга захисника не містить переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень.
Ураховуючи наведені у скарзі мотиви та надані до неї копії судових рішень, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд дійшов висновку, що підстав для задоволення касаційної скарги захисника немає.
З цих підстав Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Білогірського районного суду Хмельницької області від 5 серпня 2021 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 1 листопада 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3