УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000083 від 03.04.2019 р., за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. 1 ст. 114, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 111 КК України,

В С Т А Н О В И В :

до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000083 від 03.04.2019 р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. 1 ст. 114, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 111 КК України.
Клопотання мотивовано тим, що відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.08.2021 року /справа №761/27550/21/ накладено арешт на вилучені речі під час обшуку 31.07.2021 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: купюри схожі на долари США на загальну суму 787 640 доларів США. ОСОБА_5 являється власником грошових коштів, які були вилучені в ході проведення обшуку. Крім того, ОСОБА_5 не є підозрюваним у вказаному кримінальному провадженні, обвинуваченим, або особою яка несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану підозрюваним або обвинуваченим, не є особою щодо якої здійснюється провадження та щодо якої може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна. З моменту вилучення грошових коштів не проведено жодних слідчих дій за участю ОСОБА_5 , тому арешт майна є безпідставним та необґрунтованим, та вилучене майно немає доказового значення у вказаному кримінальному провадженні.
Представник власника майна - адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання в повному обсязі, просив його задовольнити, наголошуючи на тому, що ухвалою слідчого судді не було надано дозвіл на відшукання та вилучення грошових коштів, крім того, вилучені грошові кошти є особистими збереженнями ОСОБА_5 та позичені гроші, на які він збирався придбати нерухомість, підтвердження, а саме: договір авансу було надано слідчому. Враховуючи викладене, просив задовольнити клопотання та скасувати арешт на грошові, які були вилучені під час обшуку 31.07.2021 року.
Прокурор в судовому засідання заперечував щодо задоволення клопотання, вважаючи його передчасним та необґрунтованим. Зазначив, що наразі триває досудове розслідування, та вживаються заходи щодо встановлення походження вилучених грошових коштів. Надав суду для огляду матеріали кримінального провадження.
Вислухавши пояснення сторін, вивчивши клопотання про скасування арешту майна та долучені до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
У судовому засіданні встановлено, що 2 відділом 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000083 за обставинами вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. 1 ст. 114, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 111 КК України.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.08.2021 року /справа №761/27550/21/ накладено арешт на вилучені речі під час обшуку 31.07.2021 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: купюри схожі на долари США на загальну суму 787 640 доларів США.
У відповідності до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Згідно зі ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до п.9 ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься недоторканість права власності.
Статтею 16 КПК України встановлено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) полягає в тому, що будь-яке втручання влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 передбачає позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року, яким встановлено порушення ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
В судовому засіданні представник власника майна повідомив суду, що ОСОБА_5 не є підозрюваним у вказаному кримінальному провадженні, обвинуваченим, або особою яка несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану підозрюваним або обвинуваченим, не є особою щодо якої здійснюється провадження та щодо якої може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна.
В той же час, прокурором не наведено належних обґрунтувань на підтвердження того, що такий обсяг втручання, як арешт грошових коштів, які належать ОСОБА_5 , виправдовує завдання кримінального провадження, що не кореспондується з вимогами ст.ст.132 та 173 КПК України.
Крім того, аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про відсутність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а також недоведеність факту використання вказаного майна, як доказу у кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання, а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна для третіх осіб.
При цьому, дослідивши матеріали, слідчий суддя не знайшов обґрунтованих та переконливих даних, які б давали підстави вважати, що існують ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна на час розгляду клопотання про скасування арешту майна, а тому відсутні підстави для подальшого втручання у права ОСОБА_5 .

Враховуючи наведене, виходячи з принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що доводи, зазначені в клопотанні є обґрунтованими та вважає доцільним скасувати арешт майна, не вбачаючи потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, а отже клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 - підлягає задоволенню.
Керуючись вимогами ст. ст.170-174, 372 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И Л А :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000083 від 03.04.2019 р. задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.08.2021 року /справа №761/27550/21/ в рамках кримінального провадження № 0000083 від 03.04.2019 р, а саме: грошових коштів на загальну суму 787 640 (сімсот вісімдесят сім тисяч шістсот сорок) доларів США.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя