В И Р О К
Іменем України
18.10.2021 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі сторін: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000254 від 01.08.2021 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , без освіти, не працюючої, неодруженої, невійськовозобов`язаної, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше судимої: вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30.08.2019 року за ч.1 ст.185 КК України до громадських робіт строком на 200 годин, вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06.07.2021 року за ч.2 ст.185, ст.75 КК України до позбавлення волі строком на один рік із звільненням від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на два роки,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_4 , маючи незняту та непогашену судимість за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, зокрема за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30.08.2019 року, а востаннє за вчинення 10.11.2020 року злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06.07.2021 року, близько 16 годин 20 хвилин 25.07.2021 року, перебуваючи на платформі №4 залізничного вокзалу станції Жмеринка, що за адресою: м.Жмеринка Вінницької області, просп. Б.Олійника, 1, зустріла ОСОБА_6 , яка очікувала прибуття приміського електропотягу сполученням "Жмеринка-Гречани" на даній пасажирській платформі. У цей час ОСОБА_4 під приводом допомоги у перенесенні сумки підійшла до ОСОБА_6 і побачила у неї на шиї золотий ланцюжок з хрестиком. Маючи умисел, спрямований на відкрите заволодіння ними, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи явну протиправність своїх дій, підбурена жагою до легкої наживи, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, відкрито для потерпілої ОСОБА_6 , шляхом ривка заволоділа належними останній золотими ланцюжком із хрестиком, загальна вартість яких становить 3789,69 грн. Після цього ОСОБА_4 бесперешкодно, ігноруючи вимоги ОСОБА_6 повернути належне їй майно, побігла у напрямку підземного переходу та викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, чим заподіяла ОСОБА_6 матеріальну шкоду на зазначену суму.
Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 винуватою себе у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, визнала повністю. Пояснила, що близько 16 години дня 25.07.2021 року вона проходила по четвертій платформі залізничного вокзалу ст.Жмеринка, де поруч однієї з будівель побачила незнайому раніше літню жінку, якій вирішила допомогти донести сумку. Коли вона наблизилась до останньої, то побачила на її шиї золотий ланцюжок із хрестиком, від чого не змогла подолати непереборне бажання заволодіти ним й ривком зірвала вказані золоті прикраси, разом з якими побігла по платформі у бік привокзального ринку. В подальшому викрадені нею золотий ланцюжок з хрестиком здала до ломбарду, отримавши 3800 грн, які витратила на потреби сім`ї. Зауважила, що не мала змоги відшкодувати потерпілій завдану цим злочином шкоду, так як перебуває у скрутному матеріальному становищі, маючи на утримані трьох неповнолітніх дітей. З найменуванням, переліком та вартістю викраденого нею у потерпілої ОСОБА_6 майна погодилась. У вчиненні даного злочину щиро розкаялася та просила суд її суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_6 за її викликом в судове засідання наразі не з`явилася, причин своєї неявки суду не повідомила. Попередньо подала заяву щодо здійснення судового розгляду без її участі (а.с.17), проти чого інші учасники кримінального провадження не заперечили.
Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
Сторонами заявлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин; їх позиція є істинною та добровільною.
Судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, за наслідком чого не отримано їх заперечень проти вказаного порядку та обсягу дослідження доказів.
Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченою ОСОБА_4 , заслухавши сталу думку учасників судового розгляду, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та ухвалив обмежитись дослідженням відомостей, які характеризують особу обвинуваченої. При цьому суд виходить з того, що вчинене кримінальне правопорушення не є складним, обвинувачена не має будь-яких фізичних чи психічних вад, розуміє суть пред`явленого обвинувачення та зміст фактичних обставин справи, які із захисником не оспорюють, усвідомлюючи неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, про що заявили у судовому засіданні, а тому у суду відсутні сумніви щодо добровільності та істинності позиції сторони захисту з вказаних питань.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що обвинувачена ОСОБА_4 вчинила відкрите викрадення чужого майна, тобто грабіж, за кваліфікуючою ознакою вчинення грабежу повторно, за що вона повинна нести кримінальну відповідальність за ч.2 ст.186 КК України.
При призначенні міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також враховує думку потерпілої, особисто яка суворого покарання не вимагала.
Так, обвинувачена ОСОБА_4 є громадянкою України та має повнолітній вік, раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності (а.к.п.20-21,24-25); за зареєстрованим місцем проживання не проживала, неодружена, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей (а.к.п.19), на обліку у лікарів психіатрів та наркологів не перебувала та не перебуває (а.к.п.17,18), згідно власних пояснень існує за рахунок випадкових заробітків та не має статусу безробітної особи.
Ті обставини, що обвинувачена ОСОБА_4 щиро розкаялася у вчиненому та активно сприяла розкриттю злочину, а також наявність на її утриманні трьох неповнолітніх дітей суд відносить до таких, що пом`якшують покарання.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , судом визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку, до яких вочевидь належить потерпіла ОСОБА_6 .
Згідно висновків досудової доповіді, складеної Жмеринським міськрайонним відділом з питань пробації 16.09.2021 року, оцінено дуже високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченою ОСОБА_4 та дуже високий рівень небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб; також визначено, що застосування соціально-виховних заходів, які необхідні для впливу на поведінку ОСОБА_4 з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції (а.с.61-62).
З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення є тяжким злочином, враховуючи сукупність обставини, що пом`якшують її покарання, втім, за наявності обставини, що обтяжує покарання, з огляду на особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення умисних кримінальних правопорушень проти власності, й даний злочин вчинила в період іспитового строку звільнення її від відбування призначеного покарання з випробуванням, що не стало для неї достатнім стримуючим фактором, враховуючи посткримінальну поведінку, яка не становила жодних дієвих дій для відшкодування завданої шкоди, суд визначає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 та попередження вчинення нею нових правопорушень призначення їй передбаченого санкцією ч.2 ст.186 КК України покарання у виді позбавлення волі, не вбачаючи у даному конкретному випадку підстав для застосування вимог ст.69, 69-1, 75 КК України з визначених законом обмежень.
Остаточне покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд призначає згідно вимог ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання невідбутої частини покарання за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06.07.2021 року.
При цьому судом належно враховуються правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 14.09.2021 року в справі №127/25037/17, що у випадку вчинення злочину під час іспитового строку, покарання, від якого особа була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком. Таким чином, законодавець звільнення від покарання з випробуванням не вважає невід`ємною частиною покарання, призначеного попереднім вироком, а лише способом виконання такого покарання, який змінюється на реальне відбування покарання у випадку вчинення нового злочину під час іспитового строку. В разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням суперечить точному змісту кримінального закону.
Також згідно вимог ч.5 ст.72 КК України у строк покарання ОСОБА_4 підлягає зарахуванню термін її попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні за період з 20.08.2021 року до 18.10.2021 року включно з розрахунку день за день (а.к.п.69-70-71-74).
Цивільний позов не заявлено.
Речові докази за відомостями реєстру матеріалів досудового розслідування відсутні.
Процесульні витрати, пов`язані із залученням експерта при проведенні судово-товарознавчої експертизи від 11.08.2021 року №4857/4858/21-21, в сумі 343,22 грн. (а.к.п.38) підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь держави.
З урахуванням призначеного обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню реально, чинний наразі запобіжний захід у виді тримання під вартою їй слід продовжити до набрання вироком законної сили, але не довше ніж на 60 днів, тобто до 16.12.2021 року.
З урахуванням викладеного, керуючись ст.349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки два місяці.
Згідно вимог ч.1 ст.71, ст.72 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком суду невідбутої частин покарання за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06.07.2021 року остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у виді позбавлення волі строком на чотири роки сім місяців.
Строк відбування покарання відраховувати ОСОБА_4 з 18.10.2021 року.
Зарахувати у строк покарання ОСОБА_4 термін її попереднього ув`язнення за період з 20.08.2021 року до 18.10.2021 року включно з розрахунку день за день.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_4 продовжити до набрання цим вироком суду законної сили, але не довше ніж на 60 днів, тобто до 16.12.2021 року.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 343 гривні 22 копійки процесуальних витрат на залучення експерта.
На вирок суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга, в порядку ст.394 КПК України, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню прокурору та обвинуваченій.

Суддя ОСОБА_1