Справа №: 343/1134/19
Провадження №: 1-кп/0343/23/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 грудня 2021 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

судді - ОСОБА_1 ,

з участю: секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Долина Івано-Франківської області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000178 від 29 березня 2019 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, працюючого декларантом ТзОВ "Уніплит", з вищою освітою, розлученого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, депутатом не обирався, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

за участю: прокурорів Калуської окружної прокуратури - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисників обвинуваченого - адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

потерпілої - ОСОБА_12 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_13 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 заподіяв умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

28 березня 2019 року близько 07.50 годин ОСОБА_4 , проїжджаючи перехрестя вул. І. Франка та вул. В. Стуса у смт Вигода Івано-Франківської області, побачив свою колишню дружину ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою він протягом тривалого часу перебуває у неприязних відносинах. Рухаючись в одному напрямку та знаходячись навпроти житлового будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 перегородив своїм автомобілем марки «Шевроле Авео» шлях ОСОБА_12 , вийшов з автомобіля та вчинив скандал із нею, в ході якого у нього виник умисел спричинити їй тілесні ушкодження. Реалізуючи свій злочинний умисел на нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 , діючи умисно, рукою наніс декілька (два-три) ударів в область голови ОСОБА_12 , чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, які, відповідно до висновку експерта № 104 від 09 квітня 2019 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав та пояснив суду, що 28 березня 2021 року близько 8 години ранку він, їдучи на роботу своїм автомобілем, побачив свою колишню дружину ОСОБА_12 , яка прямувала в попутньому з ним напрямку по тротуарі. Оскільки остання не відповідає на його телефонні дзвінки, перешкоджає у спілкуванні з дітьми, він вирішив з`ясувати з нею причини такої поведінки. Він зупинив автомобіль на проїжджій частині дороги біля заїзду до подвір`я. ОСОБА_12 у цей час ішла по тротуару, тому шлях він їй транспортним засобом не перегороджав. Після зупинки він обійшов свій автомобіль спереду та пішов на зустріч потерпілій. Коли він перебував від неї на відстані 2-3 метри, ОСОБА_12 витягнула з правої кишені куртки газовий балончик та кілька секунд розпилювала його вміст йому в обличчя. Від потрапляння газу в очі він присів, а остання в цей час втекла, тому він не міг нанести їй удари по обличчі. Він навіть не розпочав розмову з нею. Куди вона побігла - не бачив. Печіння в очах тривало до пів години. Спочатку він сидів навприсядки на місці події, а потім перейшов у свій автомобіль. Балончик він помітив праворуч від свого автомобіля на тротуарі. Як він зрозумів, потерпіла викинула його, коли у ньому закінчився газ, тому забрав його. Він не завдавав ОСОБА_12 ніяких тілесних ушкоджень, таких він не бачив і коли намагався підійти до неї. Після вказаного інциденту він зателефонував на роботу та повідомив, що запізниться, після чого поїхав додому в с. Новоселиця. Конфліктів з колишньою дружиною у нього ніколи не було, він її ніколи не бив, оскільки не застосовує силу до жінок.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , винуватість останнього у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена доказами, дослідженими у судовому засіданні:

потерпіла ОСОБА_12 показала суду, що після розірвання шлюбу з обвинуваченим, він постійно переслідує її, погрожує, тому для захисту вона носить з собою газовий балончик. Його поведінка є небезпечною. Так, 28 березня 2019 року близько 07.50 годин вона йшла на роботу, провівши дітей до школи. На повороті побачила автомобіль обвинуваченого, який перекрив їй дорогу. ОСОБА_4 сказав, щоб вона сідала у транспортний засіб, щоб поговорити. Коли вона відмовилася, колишній чоловік почав шарпати її за волосся і хотів заштовхнути в автомобіль. У цей час вона витягнула балончик і скористалася ним, один раз пшикнувши йому в очі, після чого він лівою рукою його у неї забрав. Газ розсіявся, попавши також і їй в очі. ОСОБА_4 був від неї на відстані витягнутої руки. Потім наблизився і декілька раз (два-три рази) наніс їй удари правою рукою по потилиці. Вона у цей час була нахилена, прикривши очі від потрапившого у них газу. Почала кликати на допомогу. Як обійшла автомобіль обвинуваченого, не пам`ятає. Однак, на її крик про допомогу підійшов чоловік і щось сказав. Після чого вона не бачила, де подівся останній та автомобіль обвинуваченого. Інший незнайомий їй чоловік, який вів дитину в садок, провів її до сестри, яка працює у дошкільному закладі. Там вона промила очі і сестра відвезла її додому, а пізніше сусід доставив - у лікарню. Її боліла голова, вона постійно плакала. У лікарні, оглянувши, її відправили на обстеження. Проте під кабінетами були великі черги, почувалася вона погано, тому фізично не змогла все пройти того дня. Наступного дня вона знову звернулася до лікаря, який скерував її на стаціонарне лікування. Однак вона відмовилася, бо дізналася, що у тому ж відділенні вже з вечора перебуває ОСОБА_4 , який після інцеденту з нею ввечері того ж дня нападав на будинок її батьків. Вона повідомила лікарю про ситуацію і їй дозволили лікуватися вдома, виконуючи приписи лікаря.

На підтвердження спроможності показів потерпілої, її представник надав суду світлини, зроблені з власного фотоапарата, з місця події, зі схематичним позначенням місця знаходження кожного з учасників події та їх напрямку руху (т. 2 а.п. 144-145).

Свідок ОСОБА_14 , мати потерпілої, у судовому засіданні надала покази про те, що 28.03.2019 її дочка повела дітей у школу і повинна була йти на роботу. Вийшла з дому з дітьми десь о 7.40-7.45 год. Приблизно через годину її привезла ОСОБА_15 додому. У неї було червоне обличчя, очі заплакані, погано себе почувала. ОСОБА_16 плакала, була засмучена, сказала, що на неї напав ОСОБА_17 , який вдарив її по голові та тягнув за волосся в автомобіль. Оскільки стан її погіршувався, часто нудило, вони вирішили відвезти її в лікарню. Там їх почали відправляти з одного кабінету в інший. Дочці було дуже погано, тому, не дочекавшись результатів обстежень, вони на таксі поїхали додому. Коли приїхали додому, у будинок ввірвався колишній зять з битою та сказав, що хоче її добити. Вона почала кликати на допомогу. Прибігла сусідка. Вони викликали поліцію, а обвинувачений втік, проте неодноразово ще видзвонював їй вночі. Наступного дня дочка поїхала у лікарню, де вона мала залишатися на лікуванні. Однак в цьому ж відділі лежав ОСОБА_4 , тому вона від госпіталізації відмовилася. Лікувалася дома.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показав суду, що з обома сторонами він у добрих стосунках, у хороших відносинах і з їхніми батьками. Вищевказані події відбувалися у березні. Самої бійки він не бачив, однак його дружина повідомила йому, що ОСОБА_19 побили і її треба відвезти в лікарню. Коли він побачив ОСОБА_12 , під очима в неї були почервоніння та набряки, але крові не було. По дорозі до лікарні потерпіла плакала, жалілась, що її все болить, казала, що її побив ОСОБА_20 . Про те, що саме сталося, він її не питав. Приблизно о 18-19 год того дня вона вже була дома, де і лікувалася. Фендик ОСОБА_21 неодноразово її переслідував, їздив на великій швидкості за нею, в тому числі там, де ходять маленькі діти. Конфлікти між ними тривають десь років чотири-п`ять, у зв`язку зі зміною поведінки обвинуваченого. В чому причина, не знає.

Свідок ОСОБА_22 , троюрідна сестра потерпілої, з якою вона постійно спілкується та підтримує родинні і дружні відносини, у судовому засідання надала покази про те, що їй відомо, зі слів ОСОБА_23 , що ОСОБА_20 перестрів її по дорозі до школи і побив. Вона бачила ОСОБА_16 , яка була схвильована, лице у неї було підпухле, волосся розкуйовджене. Остання повідомила їй, що тілесні ушкодження наніс їй колишній чоловік та просила допомогти. Вказані події мали місце біля 8.30 ранку. Оскільки вона повинна була їхати у відрядження, тому завезла потерпілу додому, де її забрала мати, а не у лікарню. Того вечора вона телефонувала до ОСОБА_12 , яка їй повідомила, що лікар призначив їй лікування. Між нею та обвинуваченим неприязних стосунків немає.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_24 показала, що десь перед 08.00 ранку 28 березня 2019 року, коли вона йшла на роботу по вул. І. Франка в смт. Вигода, бачила як тією стороною, де знаходиться садок, пройшла жінка, якій автомобіль, що під`їхав у цей час, перегородив дорогу. Транспортний засіб остання обійшла і пішла далі, однак автомобіль поїхав за нею і знову перегородив їй шлях. Вона бачила як з автомобіля вийшов чоловік. Що саме там відбувалося далі, не бачила. Однак, коли вона була вже майже біля школи, то почула крик жінки. Сам факт побиття не бачила, оскільки потерпілу і вказаного чоловіка загородила машина.

Свідок ОСОБА_25 , яка працює музичним керівником у садку, в судовому засіданні надала показання, що близько 08.00 години, точної дати не пам`ятає, як тільки вона прийшла на роботу, до неї зателефонувала ОСОБА_23 , яка плакала та сказала, що на неї напав ОСОБА_20 . Коли вони зустрілися, ОСОБА_16 трималася за голову, очі в неї були заплакані.

Відповідно до висновку експерта № 104, розпочатої 11.04.2019 експертизи, закінченої 19.04.2019, яка проведена судово-медичним експертом ОСОБА_26 , у ОСОБА_12 малася закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку, яка утворилася від дії тупих твердих предметів, могли утворитися як при нанесенні ударів такими у ділянку голови, так і при ударі до такого цією ділянкою, може відповідати терміну, вказаному в ухвалі і відноситься до легктх тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я (т. 1 а.п. 157-158).

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_26 суду показала, що 11.04.2019 до неї на прийом прийшла ОСОБА_12 . Вона була без тілесних ушкоджень, тому експертиза проводилася на підставі медичних документів, рентгенограм та висновків спеціалістів. Жінка самостійно не могла звернутися до неї, оскільки експертиза проводилася на той час тільки на підставі ухвали слідчого судді. Медичні документи їй були надані слідчим. У медичних документах були наявні записи травматолога про те, що тілесні ушкодження на потерпілій не виявлені. Невропатолог вистатив діагноз струс головного могку, який підтверджений відповідними анамнезом, неврологічною сиптоматикою, тому він був врахований при проведенні експертизи. Струс головного мозку може бути діагностований і без наявних зовнішніх ушкоджень на підставі неврологічної симптоматики. Перепровірити її через 13-14 днів не має можливості, синдром динамічний. Категраму проводили, щоб виключити переломи, забій. Кальценати серпа, які виявлені під час КТ, не впливають на діагностування черепно-мозкової травми та визначення роду і ступеню тілесних ушкоджень.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази.

Крім вищеописаних доказів, вина обвинуваченого доводиться його ж показаннями у тій частині, що він визнає, що 28 березня 2019 року близько 07.50 годин був на місці події, мав інцидент з потерпілою, під час якого вона застосувала відносно нього газовий балончик. При цьому, суд вважає способом захисту та критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він тілесних ушкоджень потерпілій не наносив, оскільки вони спростовуються вищеперечисленими доказами, дослідженими у судовому засіданні, та нічим не підтверджені. До того ж, у ході розгляду даного провадження, обвинувачений неодноразово висловлював незгоду та обурення з приводу дій потерпілої, які свідчать про їхні неприязні стосунки. А його показання про те, що він не перекривав дорогу потерпілій спростовані у судовому засіданні показаннями потерпілої, свідка ОСОБА_24 , та дають підстави вважати, що автомобіль обвинуваченого перебував на заїзді до приватного будинку, перекривши частково прохід по тротуару. Покази самого обвинуваченого в частині того, де він знайшов балончик, також підтверджують ту обставину, що його автомобіль перебував не на проїжджій частині дороги, оскільки, з його слів, балончик був знайдений ним саме біля автомобіля з правої сторони на тротуарі. Заперечення сторони захисту про відсутність у потерпілої короткочасного розладу здоров`я, оскільки вона звернулася за медичною допомогою аж 05.04.2019 та була членом дільничої комісії на виборах, спростовується медичними документами, які підтверджують факт звернення за медичною допомогою 28.03.2019 (т. 1 а.п. 41), а долучений відеозапис (т. 1 а.п. 120-123) не свідчить про стан здоров`я потерпілої, оскільки остання на ньому відсутня.

Натомість, показання потерпілої ОСОБА_12 , яка стверджувала, що 28 березня 2019 року близько 07.50 годин їй були спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_4 , узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_24 , яка підтвердила, що автомобіль перешкоджав руху потерпілої, а згодом вона почула крик останньої про допомогу, та свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_22 і даними, які містяться у догоспітальному протоколі, медичній картці ОСОБА_12 (т. 1 а.п. 41-42), що підтверджують причетність ОСОБА_4 до нанесення потерпілій тілесних ушкоджень. Зазначені показання потерпілої та свідків об`єктивно підтверджуються і висновком експерта № 104.

Оцінюючи викладене, аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_4 у заподіянні потерпілій ОСОБА_12 умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, і правильності кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 125 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, судом враховується ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особа винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 (т. 1 а.п. 146), скарг та заяв зі сторони жителів м. Долина на останнього не поступало (т. 1 а.п. 147), на обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінетах Долинської ЦРП (теперішньої КНП "Долинська багатопрофільна лікарня" ДМР) не перебуває (т. 1 а.п. 145), раніше несудимий (т. 1 а.п.141-142), депутатом не являється (т. 1 а.п. 148), неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності (т. 2 а.п. 147-155).

З досудової доповіді органу пробації про обвинуваченого у кримінальному провадженні ОСОБА_4 вбачається, що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей, з вищою освітою, працює у ТзОВ "Уніплит" з 2008 року. За час роботи зарекомендував себе з позитивної сторони як кваліфікований спеціаліст, який добросовісно та відповідально відноситься до виконання своїх посадових обов`язків, дотримується правил трудової дисципліни. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній. Орган пробації прийшов до висновку про те, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (в т.ч. окремих осіб). Виконання покарання в громаді можливо за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень (т. 1 а.п. 65-66).

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд не встановив.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить те, що він вчинив кримінальний проступок щодо колишньої дружини, з якою він перебував у сімейних відносинах (т. 1 а.п. 149-150).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Тому, суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно з якими досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

У своєму рішенні "Коробов проти України" від 21.07.2011 Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

При призначенні покарання суд бере до уваги положення ст. 50 КК України, якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, положення ст. 65 КК України, згідно з якою, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Таким чином, враховуючи мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні кримінального проступку, поведінку під час та після його вчинення, у тому числі, ставлення до потерпілої особи, місце та час вчинення, а саме ділянка дороги між дитячим садком та школою, у період доби, коли діти йшли у вказані заклади, беручи до уваги ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу обвинуваченого, який має постійне місце роботи, де характеризується позитивно, та стабільну заробітну плату, що він підтвердив у судовому засіданні, до кримінальної відповідальності притягується вперше, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючої покарання обставини, поведінку потерпілої під час кримінального правопорушення, позицію прокурора щодо міри покарання, думку представника потерпілої, який прохав про суворе покарання та призначення 6-ти місяців арешту, позицію обвинуваченого та його захисника, які просили ухвалити виправдувальний вирок, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді виправних робіт на найменший строк з мінімальним відрахуванням із заробітної плати. Саме таке покарання буде відповідати тяжкості кримінального проступку, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності. При цьому суд, призначаючи покарання за ч. 2 ст. 125 КК України, вважає, що призначення більш м`якого покарання не відповідатиме меті покарання, що передбачена вимогами ст. 50 КК України, зокрема запобіганню вчиненню нових правопорушень, та враховує, що на обвинуваченого неодноразово накладалися стягнення у вигляді штрафу за вчинення адміністративних правопорушень, незважаючи на що, останній продовжував вчиняти агалогічні правопорушення, тобто покарання у виді штрафу є недостатнім для його виправлення. Враховуючи графік роботи, зайнятість повний робочий день, виконання покарання у виді громадських робіт буде надмірним тягарем для ОСОБА_4 .

Потерпілою ОСОБА_12 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, в якому вона просить стягнути на її користь з обвинуваченого матеріальну шкоду в розмірі 1470,29 грн, моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн та 5000,00 витрат, понесених за надання правничої правової допомоги адвокатом.

Матеріальну шкоду складають витрати на проведення обстежень: КТ головного мозку, на яке витрачено 950,00 гри, рентген голови - 53,96 грн, та придбання ліків: Ліра - 109,33 грн, Динар - 194,62 грн, Мемостим - 109,36 грн, Седистрес - 46,33 грн та ін.

Своїми неправомірними діями обвинувачений також завдав їй і моральної шкоди. Спричинена вона моральними і фізичними стражданнями, які потягнули негативні зміни в її житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, насторога, важкість виконання повсякденних обов`язків, переживання психологічного дискомфорту, нестійкий настрій, неприємні сновидіння, нервозність. Наслідки вчинення відносно неї протиправних дій призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, дратівливість, переживання, емоційна напруга, тривога з приводу майбутнього. Були порушені її активні життєві плани, погіршені можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив і трудових планів, нової продуктивної реалізації.

Потерпіла та її представник в судовому засіданні просили позов задовольнити повністю з наведених у ньому підстав. Додатково пояснили, що до моральної шкоди відносять біль та страждання, яких зазнала ОСОБА_12 у результаті вчиненого проти неї кримінального проступку. До сьогоднішнього дня потерпіла відчуває страх перед обвинуваченим. Їй дуже шкода, що 10 років чоловік називав її коханою, а тепер вчиняє щодо неї неправомірні дії. Розмір моральної шкоди заявлений у дуже лояльній сумі. Просили врахувати ставлення обвинуваченого до вчиненого, те, що він не покаявся, не попросив вибачення. Щодо матеріальної шкоди, то для її відшкодування заявили суму, яку витрачено на КТ, яке робилося за скеруванням лікаря, та витрати на лікарські засоби, придбані за рецептом лікаря.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди не визнав та заперечив проти його задоволення, пояснивши, що він не винуватий у вчиненому, тому підстав для задоволення позову не має. Пояснювати з цього приводу нічого не бажає.

Захисник обвинуваченого вказала, що її підзахисний позов не визнає, оскільки протиправних дій щодо цивільного позивача не вчиняв. Крім того, до матеріальної шкоди потерпіла відносить витрати на КТ, яке було проведено 05.04.2021, хоча події в обвинувальному акті описані за 28.03.2021. Докази, які свідчать про понесені витрати, є неналежними, в акті виконаних робіт та квитанції на суму 950 грн не зазначено хто є замовником та за що проведено платіж. В чому полягає моральна шкода не наведено.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з положеннями ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України, абз.1 п.9 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України).

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4 ст. 23 ЦК України).

Як встановлено в судовому засіданні, потерпіла ОСОБА_12 28.03.2019 проходила обстеження у лікувальному закладі у травматолога, невропатолога, окуліста та зробила рентген голови (т. 1 а.с. 41). 29.03.2019 оглядалася невропатологом, який за показами рекомендував їй залишитись на стаціонарному лікуванні. Однак ОСОБА_12 відмовилася від такого у зв`язку з тим, що у неврологічному відділенні лежить її чоловік, з яким сусіднє перебування її лякає. Їй виписано ліки: Ліра, дінар, мемостин на 10 днів. Видано лікарняний лист з 29.03.2019 по 02.04.2019. Визначений наступний прийом 02.04.2019 (т. 1 а.п. 42-43). 02 квітня 2021 року ОСОБА_12 оглянуто невропатологом, діагноз: ЗЧМТ. Струс головного мозку. Цефалгічний, вестибуло-атактичний с-м. Призначено лікування: Ліра, Дінар, Мільгама. Продовжено лікарняний по 05.04.2019. На прийом 05.04.2019. Оглянута невропатологом 05.04.2019. Діагноз: ЗЧМТ. Струс головного мозку. Цефалгічний, вестибуло-атактичний с-м. Призначено лікування: Актовигін, Вітаксон, L-лізин. Лікарняний закрито. До роботи 06.04.2019. 09.04.2019 оглянута невропатологом. Рекомендовано Мемостим (т. 1 а.п. 44-45).

На підтвердження понесення матеріальних витрат цивільна позивачка надала акт виконаних робіт № від 05.04.2019, квитанцію № 560812 від 05.04.2019, фіскальні чеки від 28.03.2019, 29.03.2019, 31.03.2019 (т. 1 а.п. 39, 40), оригінали яких долучено до матеріалів провадження (т. 2 а.п. 119), висновок багатозрізової КТ головного мозку, наданий Центром комп`ютерної томографії "Медікал" від 05.04.2019, догоспітальний протокол № 844, виписки з медичної карти, які описані вище. До відшкодування матеріальної шкоди заявила 1470,29 грн. Натомість, за арифметичними підрахунками, згідно з поданими квитанціями (чеками), загальна сума за придбані ліки та медичні послуги становить 1473,08 грн.

У судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого було завдано шкоду здоров`ю потерпілої, для відновлення якого за рецептом та скеруванням лікаря були придбані лікарські засоби, супутні матеріали та отримано медичні послуги на суму 1426,75 грн (950 грн+420,02 грн+2,77грн+49,10 грн). Крім того, потерпілою надано чек від 31.03.2019, за яким придбано, у тому числі заспокійливий засіб "Седистрес", вартістю 46,33 грн. Враховуючи, що у призначеннях лікаря такий відсутній, а сума, яка заявлена до відшкодування, обрахована з арифметичною помилкою, тобто є дещо меншою, про що зазначено вище, при цьому суд не вправі виходити за межі позовних вимог, тому вважає за необхідне стягнути розмір шкоди, який відповідатиме рецептам та вартості ліків, придбаних за призначенням лікаря, а саме 1426,75 грн.

Щодо заперечень сторони відповідача про нечитабельність копій чеків, долучених позивачкою до позовної заяви, то суд звертає увагу, що з метою усунення вказаного недоліку, до матеріалів провадження представником потерпілої-цивільної позивачки долучено оригінали вказаних документів, з яких встановлено їх зміст. Щодо оплати послуг за проведення МСКТ ГМ, то, як встановлено судом з медичних документів та пояснень експерта, таке призначалось саме у зв`язку з завданою шкодою здоров`ю потерпілої та для виключення можливих тяжчих наслідків (перелому, забою тощо). Про те, що КТ головного мозку ОСОБА_12 проведено 05.04.2019 свідчить результат відповідного обстеження (т. 1 а.п. 38) та акт виконаних робіт від 05.04.2019, оригінали яких знаходяться у потерпілої, а тому відсутність підпису останньої в акті не спростовує його належність їй. Крім того, сума зазначена у ньому відповідає сумі, вказаній у квитанції № 560812 від 05.04.2019 (т. 2 а.п. 119), яка виписана на ім`я ОСОБА_12 .

Визначаючи розмір морального відшкодування, суд приймає до уваги фактичні обставини справи, враховує характер, тривалість і глибину душевних страждань потерпілої, пов`язаних, як з ушкодженням її здоров`я, так і з перживаннями, нервовим стресом, що призвели до вживання заспокійливих ліків, оскільки інцидент відбувся у людному місці, з участю людини, яка тривалий час була для неї близькою, є батьком її дітей, а також ступінь вини обвинуваченого та його матеріальне і сімейне становище, виходячи з вимог розумності, справедливості та вищеописаних обставин, вважає, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди є підставною, однак підлягає до часткового задоволення в розмірі 5000,00 гривень. Такий розмір не буде надмірним для обвинуваченого, відповідатиме його поведінці, та кореспондуватиме глибині та силі страждань, які мала потерпіла у зв`язку з порушенням її прав. В решті суми позовних вимог слід відмовити, оскільки вона не відповідає спричиненій шкоді та наслідкам, що настали. А відтак, позов підлягає до часткового задоволення.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з такого.

Згідно з п. 1 ч. 1ст. 118 КПК України, процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу.

За умовами ч. 2 ст. 120 КПК України, витрати пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійсненні ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

На підтвердження розміру понесених потерпілою витрат за надання правничої допомоги надано: заяву про попередній орієнтований розрахунок витрат по справі , в якому визначено, що станом на час подання позовної заяви нею витрачено 5000 гривень витрат на правову допомогу згідно з квитанцією від 01.08.2019 (т. 1 а.п. 46); квитанцію від 01 серпня 2019 року, в якій зазначено, що адвокатом ОСОБА_13 від ОСОБА_12 отримано 5000 гривень за складання позовної заяви та за захист інтересів в суді (т. 1 а.п. 47); акт виконаних робіт від 01.08.2019, в якому визначено, що в суму 5000 гривень входить 200 грн - підготовка матеріалів до написання позову, зняття копій документів, 1500 грн - складання позовної заяви, 3300 грн - представництво у суді (т. 1 а.п. 48).

З огляду на викладене, вимоги потерпілої про стягнення з обвинуваченого на її користь 5000 гривень понесених витрат на правову допомогу підлягають задоволенню.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

У кримінальному провадженні процесуальних витрат не понесено.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Керуючись ст. 368, 370, 373, 374, 376, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України, та призначити покарання у виді виправних робіт на строк 6 (шість) місяців з відрахуванням в дохід держави 10 (десять) % його заробітку.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_12 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, предбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_12 1426 (одну тисячу чотириста двадцять шість) гривень 75 копійок матеріальної шкоди, 5000,00 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди та 5000,00 (п`ять тисяч) гривень витрат за надання правничої професійної допомоги.

У решті позову відмовити.

Речові докази по справі після набрання вироком законної сили: предмет циліндричної форми оранжевого кольору із пояснювальним написом "Баллон аэрозольный c раздражающим препаратом "Кобра-1Н", який зберігається у відділення поліції №1 (м. Долина) Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області, що в м. Долина, вул. Яворницького, 8, знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1