Провадження № 11-кп/4820/751/21
Справа № 675/1603/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 15, п.п. «6, 12» ч. 2 ст. 115,
ч. 1 ст. 263 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі :

судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
представника потерпілого ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000140 від 31.03.2020 за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ізяславського районного суду від 07 вересня 2021 року, -

в с т а н о в и л а:
Вироком Ізяславського районного суду від 07 вересня 2021 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницький, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, п.п. «6, 12» ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 3 ст. 15, п.п. «6, 12» ч. 2 ст. 115 КК України 12 (дванадцять) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна;

- за ч. 1 ст. 263 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харків, зареєстрованого в АДРЕСА_3 , жителя АДРЕСА_4 , громадянина України, українця, освіта середня, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п.п. «6, 12» ч. 2 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Запобіжний захід ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишено попередній у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не довше ніж по 05 листопада 2021 року включно.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з 07 вересня 2021 року, зарахувавши в цей строк час тримання під вартою з 31 березня 2020 року по 06 вересня 2021 року включно відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Ухвалено, що після набрання вироком законної сили скасувати арешт:

- накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 квітня 2020 року на тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку 31 березня 2020 року у кв. АДРЕСА_5 , а саме: на чоловічі кросівки, пістолет «STALKER-М906», № НОМЕР_1 із магазином, мобільний телефон в корпусі білого кольору IMEI НОМЕР_2 , п`ять патронів із маркуванням «Вій», п`ять змивів із пістолета;

- накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 квітня 2020 року на куртку чорного кольору, кофту з капюшоном синього кольору, футболку сірого кольору, штани (джинси) синього кольору, які вилучено 31 березня 2020 року під час затримання ОСОБА_7 ;

- накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 квітня 2020 року на мобільний телефон марки «Xiaomi» чорного кольору НОМЕР_3 , НОМЕР_4 із сім-картою НОМЕР_5 , ключ металевий сірого кольору з пластиковою биркою з надписом «601», джинси чорного кольору, кофту сірого кольору, жилетку чорного кольору, кросівки марки «Nike» бордового кольору, блістер до сім-карти ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_5 , банківську карту «Monobank» НОМЕР_6 , банківську карту «Monobank» НОМЕР_7 , які вилучено 31 березня 2020 року під час затримання ОСОБА_8 ;

- накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 квітня 2020 року на тимчасово вилучене майно під час проведення 01 квітня 2020 року огляду автомобіля марки «ЗАЗ» моделі «SENS», д.н.з. НОМЕР_8 , а саме: на USB кабель червоного кольору, USB кабель білого кольору, power bank «Xiomi» сірого кольору, пластикову пляшку «Royal Club» об`ємом 1 л., в`язану шапку «Lex Group» сірого кольору, в`язку з трьох металевих ключів та електронного ключа, запальничку марки «BIC», паперовий короб «hikma» із двома пластинками з таблетками в кількості 19 штук, паперовий короб «Грипунал» із пластинками з таблетками в кількості 9 штук, медичну маску синього кольору.

Речові докази по справі, які перебувають на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів відділу поліцейської діяльності №2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області:

- чоловічі кросівки, куртку чорного кольору, кофту з капюшоном синього кольору, футболку сірого кольору, штани (джинси) синього кольору, паперовий короб «hikma» із двома пластинками з таблетками в кількості 19 штук, паперовий короб «Грипунал» із пластинками з таблетками в кількості 9 штук - повернуто обвинуваченому ОСОБА_7 ;

- ключ металевий сірого кольору з пластиковою биркою з надписом «601», джинси чорного кольору, кофту сірого кольору, жилетку чорного кольору, кросівки марки «Nike» бордового кольору, блістер до сім-карти ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_5 , банківську карту «Monobank» НОМЕР_6 , банківську карту «Monobank» НОМЕР_7 , в`язану шапку «Lex Group» сірого кольору, в`язку з трьох металевих ключів та електронного ключа - повернуто обвинуваченому ОСОБА_8 ;

- пістолет «STALKER-М906», № НОМЕР_1 із магазином, п`ять патронів із маркуванням «Вій», гільзу жовтого кольору, змиви з рук, змиви з обличчя та зразки крові обвинувачених, п`ять змивів із пістолета, пластикову пляшку «Royal Club» об`ємом 1 л., запальничку марки «BIC», медичну маску синього кольору, три марлевих салфетки, пакування з-під печива та шоколадки, ємність з-під напою «Спрайт», паперовий стаканчик з-під чаю - знищено;

- мобільний телефон в корпусі білого кольору IMEI НОМЕР_2 - конфісковано в дохід держави з метою забезпечення виконання вироку суду в частині конфіскації майна обвинуваченого ОСОБА_7 ;

- мобільний телефон марки «Xiaomi» чорного кольору НОМЕР_3 , НОМЕР_4 із сім-картою НОМЕР_5 , USB кабель червоного кольору, USB кабель білого кольору, power bank «Xiomi» сірого кольору - конфісковано в дохід держави з метою забезпечення виконання вироку суду в частині конфіскації майна обвинуваченого ОСОБА_8 ..

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 3269 (три тисячі двісті шістдесят дев`ять) грн. 00 коп. судових витрат за проведення судової експертизи зброї.

За вироком суду, ОСОБА_7 , будучи об`єднаним єдиним злочинним умислом із ОСОБА_8 , кожний з яких мав боргові зобов`язання перед ОСОБА_12 , у середині березня 2020 року з корисливих мотивів вирішили вчинити вбивство останнього з метою невиконання боргових зобов`язань та подальшого заволодіння майном потерпілого.

З метою реалізації вказаного злочинного умислу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи умисно та за попередньою змовою між собою, домовились, що запросять ОСОБА_12 приїхати в м. Хмельницький, після чого під надуманим приводом разом із останнім поїдуть до Ізяславського району Хмельницької області, де вчинять вбивство ОСОБА_12 та в подальшому заволодіють його майном.

Крім того, з метою реалізації умислу на вбивство ОСОБА_12 з вищезазначених корисливих мотивів ОСОБА_7 у період часу з 22 по 30 березня 2020 року у невстановлених органом досудового розслідування місці та спосіб придбав знаряддя вчинення злочину короткоствольну гладкоствольну вогнепальну зброю, самозарядний пістолет, виготовлений шляхом переробки саморобним способом (видалення захисних елементів ствола, закриття газовідвідного отвору) сигнального (стартового) пістолета «STALKER-М906», № НОМЕР_1 , калібру 9 mm P.A.K., виробництва компанії ATAK arms ltd, Туреччина, який придатний для проведення неодноразових пострілів способом роздільного зарядження з використанням шумових пістолетних патронів калібру 9 mm P.A. та снарядів у вигляді кульок зі свинцевого сплаву діаметром 7 мм.

У подальшому ОСОБА_7 у телефонній розмові із ОСОБА_12 під надуманим приводом повідомив останньому про необхідність прибути до м. Хмельницький.

З метою виконання вказаної домовленості ОСОБА_12 30 березня 2020 року на автомобілі марки «ЗАЗ» модель «СЕНС», р.н. НОМЕР_8 , прибув до м. Хмельницький, де зустрівся із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які попередньо спланували, що вбивство ОСОБА_12 вчинять за межами міста. При зустрічі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повідомили ОСОБА_12 , що їм разом необхідно їхати до Ізяславського району Хмельницької області, після чого усі втрьох на вищевказаному автомобілі потерпілого виїхали з м. Хмельницький у зазначеному напрямку.

Цього ж дня близько 22 год. 00 хв., проїжджаючи ґрунтовою дорогою неподалік с. Завадинці Ізяславського району Хмельницької області, ОСОБА_7 , перебуваючи у вищезазначеному транспортному засобі під керуванням ОСОБА_12 , попросив останнього зупинитися задля справляння природніх потреб, після чого вийшов із автомобіля. Надалі, ОСОБА_7 , справивши свої природні потреби, підійшов до автомобіля зі сторони водія, за кермом якого знаходився ОСОБА_12 та через відчинене вікно дверей з метою реалізації спланованого із ОСОБА_8 злочинного умислу, спрямованого на вчинення вбивства, умисно, передбачаючи негативні наслідки у вигляді смерті особи, спрямував заздалегідь підготовлений вищевказаний пістолет «STALKER-M906», № НОМЕР_1 , калібру 9 mm P.A.K. до лівої скроневої ділянки голови ОСОБА_12 , після чого відразу здійснив з нього постріл, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді рани в лівій лобно-скроневій ділянці голови, синця навколо лівого ока, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як такі, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я.

Отримавши вказані тілесні ушкодження, ОСОБА_12 , залишаючись у свідомості, з метою врятування власного життя, знаходячись за кермом автомобіля, почав його рух, а ОСОБА_8 , який перебував на задньому пасажирському сидінні, різко покинув вказаний транспортний засіб.

Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не довели свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від їх волі, оскільки ОСОБА_12 на автомобілі марки «ЗАЗ» модель «СЕНС», р.н. НОМЕР_8 , покинув місце події.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 у період часу з 22 по 30 березня 2020 року у невстановлених органом досудового розслідування місці та спосіб, діючи з прямим умислом, спрямованим на незаконне поводження із вогнепальною зброєю, придбав у невстановленої особи короткоствольну гладкоствольну вогнепальну зброю, самозарядний пістолет, виготовлений шляхом переробки саморобним способом (видалення захисних елементів ствола, закриття газовідвідного отвору) сигнального (стартового) пістолета «STALKER-М906», № НОМЕР_1 , калібру 9 mm P.A.K., виробництва компанії ATAK arms ltd, Туреччина, який придатний для проведення неодноразових пострілів способом роздільного зарядження з використанням шумових пістолетних патронів калібру 9 mm P.A. та снарядів у вигляді кульок зі свинцевого сплаву діаметром 7 мм., який приніс до зареєстрованого місця свого проживання, що в АДРЕСА_1 , де без передбаченого законом дозволу зберігав його до 11 год. 08 хв. 31 березня 2020 року всупереч положенням п. 1 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організації та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17 червня 1992 року № 2471-ХІІ, п. 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, а також положень Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622.

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченго ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 просить: вирок Ізяславського районного суду від 07 вересня 2021 року відносно ОСОБА_7 змінити; кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 в частині обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, п.п.6, 12 ч.2 ст.115 КК України, закрити у зв`язку із не встановленням достанніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати; призначити покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, обмежившись строком перебування обвинуваченого ОСОБА_7 в ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор.
Вказує, що суд першої інстанції, встановлюючи фактичні обставини вчиненого не врахував та не надав належної оцінки, дослідженим під час судового розгляду доказам та показанням обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Так обвинувачені не вказують на наявність у них умислу на вчинення вбивства потерпілого та наявність попередньої змови між ними на вчинення вказаних дій.

Згідно показань ОСОБА_7 останній мав намір лише налякати потерпілого, жодного умислу на вбивство не мав та не домовлявся про це із ОСОБА_8 .

Аналогічні показання, які не були враховані судом, дав обвинувачений ОСОБА_8 ,

Суд безпідставно визнав належними доказами вини обвинуваченого ОСОБА_7 протокол слідчого експерименту від 31 березня 2020 року, під час проведення якого обвинувачений ОСОБА_8 надав показання, які в подальшому заперечив, посилаючись на вчинення щодо нього психологічного тиску. Об`єктивних доказів, які б спростовували показання ОСОБА_8 , щодо вчинення щодо нього тиску, судом під час судового розгляду здобуто не було. Показання слідчого та інших працівників поліції про те, що ними не вчинявся вказаний тиск мають судом оцінюватися критично.

Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував свою причетність до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України, а саме спричинення легких тілесних ушкоджень потерпілому. Що на думку сторони захисту повністю підтверджується тими доказами, на які посилався суд у своєму вироку.

Таким чином, висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що в свою чергу призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, не вірної кваліфікації дій обвинуваченого та подальшого незаконного засудження обвинуваченого ОСОБА_7 .

Крім цього, судом, при призначенні покарання ОСОБА_7 не врахована така пом`якшуюча обставина, як повне визнання вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, щире розкаяння у вчиненому, та добровільна видача органам досудового розслідування зброї, що вказує на його активне сприяння розкриттю злочину.

А тому, призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є занадто суворим та не відповідає принципам справедливості, необхідності та достатності для виправлення обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_8 в поданій ним апеляційній скарзі, як видно з її змісту, просить вирок Ізяславського районного суду від 07 вересня 2021 року відносно нього змінити, перекваліфікувати його дії з ч.3 ст.15 п.12 ч.2 ст.115 КК України на ч.2 ст.125 КК України та призначити покарання в межах санкції вказаної статті.

Вказує про невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

Під час суддового розгляду кримінального провадження не було здобуто достатніх доказів, які б доводили вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.3 ст.15, п.12 ч.2 ст.115 КК України.

Обвинувачення фактично ґрунтується на показах потерпілого.

У ОСОБА_8 не було жодних домовленостей з ОСОБА_7 щодо вчинення вбивства потерпілого, завдання йому шкоди та нанесення йому тілесних ушкоджень. Усі події відбувалися хаотично та не сплановано. Жодних дій спрямованих на на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 не вчиняв, що підтвердив і сам потерпілий в судовому засіданні. Коли відбувалися події з потерпілим та пролунав постріл, ОСОБА_8 взагалі дезорієнтувався та вистрибнув з автомобіля і не зрозумів хто стріляв та куди стріляв.

Покази обвинуваченого ОСОБА_8 під час проведення з ним слідчого експерименту, а саме щодо домовленості між ним та ОСОБА_7 на вбивство потерпілого не відповідають дійсності, оскільки надавалися під тиском працівників правоохоронних органів.

У вироку суд безпідставно вказав, що під час слідчого експерименту ОСОБА_8 добре орієнтується в обстановці, веде себе спокійно та розкуто, перебуває в доброму самопочутті, оскільки зазначене не відповідає дійсності.

Під час слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_8 не орієнтувався на місцевості, сильно нервував, хвилювався та був дизорієнтований.

Щодо нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, то дії ОСОБА_8 слід перекваліфікувати із замаху на вбивство на ч.2 ст. 125 КК України.

При призначенні покарання суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, на утриманні має мати пенсіонерку, бабу та діда пенсіонерів, які є інвалідами та потребують сторонньої допомоги, на обліку в нарколога не перебуває, обвинувачений не становить небезпеки суспільству.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 на підтримку доводів поданої захисником апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_10 на підтримку доводів поданої обвинуваченим ОСОБА_8 апеляційної скарги, представника потерпілого, який просив відмовити у задоволенні апеляційних скарг, думку прокурора про законність і обґрунтованість вироку, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню в силу наступних підстав.

Вина обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень при викладених у вироку обставинах доведена зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.

В судовому засіданні суду першої інстанції та в апеляційному суді обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 263 КК України визнав повністю, а у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, п.п. «6, 12» ч. 2 ст. 115 України свою вину заперечив.

Суду показав, що 30 березня 2020 року вони спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_12 на автомобілі останнього їхали до його бабусі відпочивати. Під час поїздки між ним та потерпілим виник конфлікт із приводу здійснення підприємницької діяльності, внаслідок чого він здійснив постріл у останнього, щоб злякати його. Заперечив наявність у нього перед ОСОБА_12 будь-яких боргових зобов`язань, умислу на вбивство потерпілого, а також корисливого мотиву та попередньої змови із ОСОБА_8 щодо вчинення вбивства ОСОБА_12 . Ствердив, що потерпілий подарував йому автомобіль.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні суду першої інстанції та в апеляційному суді свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину заперечив.

Суду показав, що ніякої змови з ОСОБА_7 на вбивство ОСОБА_12 у нього не було. У березні 2020 року вони спільно з ОСОБА_7 та потерпілим на автомобілі останнього їхали до бабусі ОСОБА_7 , яка проживає на території Ізяславського району, відпочивати. Під час поїздки між потерпілим та ОСОБА_7 виник конфлікт, але з приводу чого він не знає. Коли у вечірню пору вони зупинилися у безлюдному місці, щоб справити природні потреби, він, сидячи на задньому сидінні справа, почув постріл, після чого ОСОБА_12 натиснув на педаль газу та поїхав, а ОСОБА_8 вискочив із автомобіля, оскільки був шокований тим, що сталося.

ОСОБА_8 ствердив, що про наявність боргів у ОСОБА_7 перед потерпілим йому нічого не відомо, визнав ту обставину, що він винен ОСОБА_12 грошові кошти в сумі близько 2000 грн.

Також пояснив, що зізнавальні покази на досудовому слідстві були надані ним під психологічним та фізичним тиском з боку працівників поліції, які вказали йому, що якщо він не надасть такі показання, то матиме проблеми у слідчому ізоляторі. У іншому випадку йому будуть допомагати цигарками та продуктами харчування. Тому він оговорив себе і ОСОБА_7 .

Не зважаючи на повне заперечення обвинуваченими своєї вини у вчиненні замаху на умисне вбивство потерпілого, винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненому підтверджується зібраними по справі та дослідженими судом у судовому засіданні доказами.

Так потерпілий ОСОБА_12 , в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що тривалий час проживав у Україні, одержав тут освіту та здійснював підприємницьку діяльність. Обвинувачений ОСОБА_7 працював на нього водієм таксі, а обвинувачений ОСОБА_8 проживав у належному йому хостелі, що в м. Харків. До цього часу останній винен йому грошові кошти за проживання у сумі 1750 грн. На ім`я ОСОБА_7 ОСОБА_12 видав довіреність, якою уповноважив його на придбання автомобілів. У березні 2020 року ОСОБА_7 зник із належним потерпілому автомобілем марки «Део» моделі «Нексія», разом із ним пропав і його товариш ОСОБА_8 . ОСОБА_12 неодноразово телефонував обвинуваченим з цього приводу, однак вони йому не відповідали. У подальшому обвинувачені повідомили потерпілому, що вони перебувають у м. Хмельницький та найближчим часом повернуться до м. Харків. Пізніше останні сказали йому приїхати до м. Хмельницький, щоб забрати автомобіль та грошові кошти в сумі 2000 доларів США, які йому заборгував ОСОБА_7 . Тому ОСОБА_12 30 березня 2020 року близько 18 год. 00 хв. приїхав до вказаного населеного пункту на автомобілі марки «ЗАЗ» моделі «Сенс», де забрав обвинувачених та вони разом поїхали до бабусі ОСОБА_7 , яка нібито проживала на території Ізяславського району. Як останній пояснював йому, там перебував належний потерпілому автомобіль. Під час руху в темну пору доби ОСОБА_7 попросив потерпілого звернути на польову дорогу та зупинитися поруч із лісом. Надалі, ОСОБА_7 вийшов із автомобіля, щоб справити природні потреби, після чого останній підійшов до водійських дверей та попросив ОСОБА_12 передати йому серветки. Під час того, як потерпілий діставав їх із речового ящика, ОСОБА_7 крізь частково відчинене скло вистрелив у нього з пістолета. Після пострілу ОСОБА_12 різко розпочав рух, а ОСОБА_8 відкрив пасажирські двері та покинув автомобіль. Надалі, потерпілий зателефонував до поліції та повідомив про дану подію. У подальшому ОСОБА_12 під`їхав до якогось будинку, де попросив про допомогу. Потім до зазначеного будинковолодіння прибула швидка медична допомога та його відвезли до лікарні.

Потерпілий також пояснив суду, що, на його думку, обвинувачені мали спільний умисел, направлений на його вбивство, з метою невиконання боргових зобов`язань та заволодіння автомобілем, на якому він приїхав до них. Як він дізнався пізніше, автомобіль марки «Део» моделі «Нексія», за яким потерпілий приїхав, обвинувачені продали ще до вчинення замаху на його вбивство. Вказав, що йому вдалося врятувати своє життя завдяки тому, що він побачив дуло пістолета та відвернув обличчя під час пострілу, внаслідок чого куля тільки зачепила висок його голови. Зазначив, що коли вони зупинилися на ґрунтовій дорозі, він відчув небезпеку, а тому закрив на замок водійські дверцята у автомобілі та не вимкнув двигун, що дало йому можливість швидко втекти з місця події. Також на думку потерпілого, пістолет до вчинення злочину перебував у сумочці ОСОБА_8 , оскільки коли вони забирали ОСОБА_7 , він не мав із собою жодних речей, окрім ліків. Також в ході руху автомобілем ОСОБА_8 передав зазначену сумочку для ОСОБА_7 .

ОСОБА_12 висловив думку про необхідність призначення обом обвинуваченим найбільш суворого покарання, передбаченого чинним законодавством.

Об`єктивно вина обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , крім показань потерпілого, також підтверджуються наступними доказами:

- Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 31 березня 2020 року, згідно якого ОСОБА_12 повідомив, що 30 березня 2020 року близько 21 год. 45 хв. у с. Завадинці Ізяславського району Хмельницької області ОСОБА_7 спричинив йому тілесні ушкодження у виді рваної рани скроневої частини голови зліва невідомим предметом (Том 2, а.с. 35);

- Протоколом огляду місця події від 31 березня 2020 року та ілюстративної таблиці до нього, згідно із якими оглянуто ґрунтову дорогу, яка веде із с. Михнів до с. Завадинці Ізяславського району Хмельницької області. В ході огляду зафіксовано обстановку на місці вчинення кримінального правопорушення та виявлено і вилучено три салфетки білого кольору, гільзу жовтого кольору з маркуванням «Вій» 9 mm P.A. та сміття, яке викинув потерпілий, які в подальшому були визнанні речовими доказами. Крім того, зафіксовано місце знаходження залишків від справляння обвинуваченим ОСОБА_7 природніх потреб (Том 2, а.с. 47-56).

- Висновком судово-медичної експертизи № 164, яка проведена з 01 квітня по 14 травня 2020 року судово-медичним експертом ОСОБА_13 , за яким у ОСОБА_12 виявлено тілесні ушкодження у вигляді рани в лівій лобно-скроневій ділянці голови, синця навколо лівого ока, крововиливу під кон`юнктиву лівого ока, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як такі, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я. Дані тілесні ушкодження, ймовірно, утворилися від однієї травмуючої дії тупого твердого предмета з обмеженою травмуючою поверхнею, могли виникнути в строк та при обставинах, вказаних у постанові про призначення експертизи та обстежуваним (Том 2, а.с. 45-46).
- Протоколом огляду від 31 березня 2020 року з ілюстративною таблицею до нього, згідно якого предметом огляду є автомобіль марки «ЗАЗ» моделі «SENS», д.н.з. НОМЕР_8 , червоного кольору, який на момент огляду перебував навпроти одного з будинків у с. Завадинці Ізяславського району Хмельницької області. У ході проведення огляду, який проводився зі згоди володільця автомобіля, на килимку, що під водійським сидінням, було виявлено та вилучено резинову кулю із слідами речовини бурого кольору. Також було проведено та вилучено змиви потожирової речовини з внутрішньої та зовнішньої сторони дверних ручок передньої правої та задньої лівої дверцят вищезазначеного автомобіля (Том 2, а.с. 68-74).
- Протоколом огляду місця події від 01 квітня 2020 року та ілюстративної таблиці до нього, згідно із яким оглянуто автомобіль марки «ЗАЗ» моделі «SENS», д.н.з. НОМЕР_8 , червоного кольору, який на момент огляду перебував на території внутрішнього двору Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області. У ході проведення огляду, який проводився зі згоди володільця автомобіля, на задньому сидінні, розташованому за водійським сидінням, було виявлено та вилучено USB кабель червоного кольору, USB кабель білого кольору, power bank «Xiomi» сірого кольору, пластикову пляшку «Royal Club» об`ємом 1 л.; за підголівником заднього сидіння з пасажирської сторони - в`язану шапку «Lex Group» сірого кольору; під заднім сидінням по центру - в`язку з трьох металевих ключів та електронного ключа, запальничку марки «BIC»; на передній панелі зі сторони пасажира - паперовий короб «hikma» із двома пластинками з таблетками в кількості 19 штук; на килимку, розташованому перед переднім пасажирським сидінням - паперовий короб «Грипунал» із пластинками з таблетками в кількості 9 штук та медичну маску синього кольору з плямами бурого кольору (Том 2, а.с. 75-86).
- Протоколом огляду від 31 березня 2020 року з ілюстративною таблицею до нього та диску із аудіозаписами, які були відтворені в залі судового засідання суду першої інстанції в порядку ст. 359 КПК України, з якого видно, що предметом огляду є мобільний телефон марки Apple iPhone 6 Plus із сім картою оператора «Vodafone» з номером НОМЕР_9 , який добровільно наданий потерпілим працівникам поліції. Під час проведення огляду було досліджено мобільний додаток для дзвінків і обміну повідомленнями «Viber», де встановлено обмін письмовими та звуковими повідомленнями між потерпілим ОСОБА_12 та обвинуваченими в період часу з 25 по 30 березня 2020 року. Оглядом зафіксовано, як 25 березня 2020 року ОСОБА_8 повідомив потерпілому, що обвинувачені перерахують йому кошти, а тому потрібно написати номер банківської карти. ОСОБА_12 у відповідь повідомив номер свого рахунку. У подальшому потерпілий вказує ОСОБА_8 на те, що останній постійно каже йому неправду, а тому він має намір звернутися до поліції, звинувачує обвинувачених у тому, що вони викрали у нього автомобіль. 26 березня 2020 року ОСОБА_8 повідомляє ОСОБА_12 , що йому важко було виїхати з міста, обіцяє перерахувати кошти та сказати, куди потрібно буде під`їхати, щоб отримати решту коштів та автомобіль. Надалі, потерпілий знову звинувачує ОСОБА_8 у брехні, вимагає повідомити, де перебувають автомобіль та гроші, знову говорить про те, що звернеться до поліції. Потім потерпілому надійшло декілька повідомлень, у яких обвинувачений знову обіцяє перерахувати кошти, пропонує приїхати до м. Хмельницький, натомість ОСОБА_12 висловлює своє обурення ситуацією. 27 березня 2020 року ОСОБА_8 знову пропонує потерпілому приїхати до м. Хмельницький, на що останній погоджується, а обвинувачений просить, щоб той приїхав один. 29 березня 2020 року ОСОБА_12 надійшло голосове повідомлення, у якому обвинувачений ОСОБА_7 пропонує потерпілому приїхати на червоному автомобілі, обіцяє, що проблем із пальним не буде. 30 березня 2020 року між ними відбувається обмін повідомленнями, з яких вбачається, що ОСОБА_12 протягом всього дня їде до м. Хмельницький, а ОСОБА_8 кілька разів запитує у нього, чи довго йому ще їхати (Том 2, а.с. 88-100).
- Протоколом обшуку від 31 березня 2020 року та відеозаписом вказаної слідчої дії, згідно яких проведено обшук за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_7 , а саме у АДРЕСА_1 . В ході проведення обшуку було виявлено та вилучено чоловічі кросівки, пістолет «STALKER-М906», № НОМЕР_1 із порожнім магазином, мобільний телефон та п`ять патронів із маркуванням «Вій». У подальшому було проведено та вилучено п`ять змивів із пістолета (Том 2, а.с. 101-104).
Дані зазначеного протоколу обшуку є належними доказами, оскільки вони прямо підтверджують факт зберігання обвинуваченим ОСОБА_7 пістолета на набоїв до нього. Вказані докази визнаються допустимими, оскільки огляд проведено з дотриманням вимог ст.ст. 233-236 КПК України. Правомірність проникнення до житла та вилучення речових доказів встановлено ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 березня 2020 року про надання дозволу на проведення обшуку вказаної квартири (Том 2, а.с. 107).
- Довіреністю від 29 січня 2020 року, посвідченою приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_14 та зареєстрованою у реєстрі за № 126, згідно якої потерпілий ОСОБА_12 уповноважив обвинуваченого ОСОБА_7 представляти його інтереси перед будь-якими фізичними та юридичними особами, у відповідних Територіальних сервісних центрах, Регіональних сервісних центрах МВС, Головному сервісному центрі МВС, органах Нацполіції України, митних та прикордонних органах або в будь-яких інших установах, підприємствах чи організаціях незалежно від підпорядкування, форм власності, галузевої належності з усіх без винятку питань щодо купівлі на ім`я потерпілого автомобілів будь-якої марки та моделі, на умовах та розсуд ОСОБА_7 , з правом транспортування, реєстрації (постановки на облік), сертифікації на строк до 29 січня 2023 року (Том 2, а.с. 120).
- Довіреністю від 05 січня 2020 року, посвідченої нотаріально, гр. ОСОБА_15 , діючи від імені гр. ОСОБА_16 , уповноважила, зокрема, ОСОБА_12 бути представником в усіх державних, громадських, господарських та інших органах і організаціях незалежно від підпорядкування, форм власності та галузевої належності, в тому числі у відповідних органах нотаріату, в установах і органах Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, митних та прикордонних органах, сервісних центрах МВС України з усіх без винятку питань, пов`язаних з експлуатацією, користуванням, розпорядженням та страхуванням автомобіля марки «DAEWOO» моделі «NEXIA», р.н. НОМЕР_10 , строком до 03 січня 2021 року (Том 2, а.с. 43).
- Протоколом проведення слідчого експерименту від 31 березня 2020 року за участю потерпілого ОСОБА_12 та відеозапису вказаної слідчої дії, який було продемонстровано в залі судового засідання суду першої інстанції в порядку ст. 359 КПК України, з яких судом встановлено, що потерпілий показав на місці, добровільно та детально розповів про обставини вчинення щодо нього кримінального правопорушення, у тому числі щодо механізму здійснення пострілу обвинуваченим ОСОБА_7 30 березня 2020 року (Том 2, а.с. 59-67).
Дані вказаного слідчого експерименту із потерпілим повністю збігаються із показами ОСОБА_12 , що надані ним у судовому засіданні, а тому визнаються судом достовірними.
- Висновком судово-медичної експертизи, проведеної з 02 по 09 квітня 2020 року судово-медичним експертом ОСОБА_17 , згідно якого у ОСОБА_7 станом на 02 квітня 2020 року будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено (Том 2, а.с. 160-161).
- Висновком судової експертизи зброї № 3.1/3.2-0111:20, проведеної експертом ОСОБА_18 15 травня 2020 року, відповідно до якого виявлений та вилучений 31 березня 2020 року під час проведення обшуку в житловій квартирі за місцем реєстрації обвинуваченого ОСОБА_7 предмет, схожий на пістолет є короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю, самозарядним пістолетом, виготовленим шляхом переробки саморобним способом (видалення захисних елементів ствола, закриття газовідвідного отвору) сигнального (стартового) пістолета «STALKER-М906», № НОМЕР_1 , калібру 9 mm P.A.K., виробництва компанії ATAK arms ltd, Туреччина. Вказаний пістолет придатний до проведення неодноразових пострілів способом роздільного заряджання з використанням шумових пістолетних патронів калібру 9 mm P.A. та снарядів у вигляді кульок зі свинцевого сплаву діаметром 7 мм. Натомість, п`ять патронів до категорії боєприпасів не відносяться, є пістолетними патронами калібру 9 mm P.A. «несмертельної» дії, спорядженими еластичною кулею, патронами «Вій» виробництва ТОВ «ІБІС», м. Київ, Україна, придатними для стрільби. Також наданий предмет, схожий на кулю, є стріляною кулею патрона, спорядженого еластичною кулею калібру 9 mm, а представлена на експертизу гільза є складовою частиною, а саме: стріляною гільзою пістолетного патрона калібру 9 mm P.A., спорядженою еластичною кулею, патрона «Вій», виробництва ТОВ «ІБІС», м. Київ, Україна. Надана гільза відстрілена із представленого пістолета «STALKER-М906», № НОМЕР_1 , калібру 9 mm P.A.K. (Том 2, а.с. 186-196).
- Відомостями від операторів мобільного зв`язку України, отриманими на підставі ухвал слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 квітня та 03 червня 2020 року (Том 2, а.с. 204, 205) про надання органу досудового розслідування дозволу на тимчасовий доступ до документів ПрАТ «Київстар», ПрАТ «ВФ Україна» та ТОВ «Лайфселл» відповідно до протоколів тимчасового доступу до речей та документів від 21 червня, 21 липня та 22 липня 2020 року (Том 2, а.с. 206-220а), підтверджуються факти спілкування між потерпілим та обвинуваченими перед вчиненням кримінального правопорушення.
- Протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій (аудіо-, відео-контролю місця) від 25 квітня 2020 року (Том 2, а.с. 221-224) та аудіо-відеозапису, який міститься на DVD-R диску № 169 т (Том 2, а.с. 228), згідно яких під час проведення негласних (розшукових) слідчих дій аудіо-, відео контролю за місцем тимчасового перебування ОСОБА_7 (приміщення ІТТ № 1 м. Хмельницький ГУНП в Хмельницькій області) одержана інформація щодо причетності обвинуваченого ОСОБА_7 до вчинення замаху на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_12 спільно з обвинуваченим ОСОБА_8
- Протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій (аудіо-, відео-контролю місця) від 25 квітня 2020 року (Том 2, а.с. 225-227) та аудіо-відеозапису, який міститься на DVD-R диску № 170т (Том 2, а.с. 228), згідно яких під час проведення негласних (розшукових) слідчих дій аудіо-, відео контролю за місцем тимчасового перебування ОСОБА_8 (приміщення ІТТ № 1 м. Хмельницький ГУНП в Хмельницькій області) одержана інформація щодо причетності обвинуваченого ОСОБА_8 до вчинення замаху на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_12 спільно з обвинуваченим ОСОБА_7 .
Законність проведення вказаних негласних слідчих (розшукових) дій підтверджено оглянутими у суді першої інстанції ухвалами слідчого судді Хмельницького апеляційного суду від 01 квітня 2020 року (Том 2, а.с. 220б-220з).
Оскільки у ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій мав місце судовий контроль за дотриманням прав та свобод осіб, вказані докази відповідають усім критеріям належності та допустимості.
- Протоколом затримання від 31 березня 2020 року, згідно якого, ОСОБА_7 було фактично затримано 31 березня 2020 року о 10 год. 30 хв. При затриманні в присутності понятих здійснено особистий обшук ОСОБА_7 , в ході якого було вилучено куртку чорного кольору, кофту з капюшоном синього кольору, футболку сірого кольору, штани (джинси) синього кольору (Том 2, а.с. 111-113).
- Протоколом затримання від 31 березня 2020 року, згідно якого ОСОБА_8 було фактично затримано 31 березня 2020 року о 10 год. 30 хв. При затриманні в присутності понятих здійснено особистий обшук ОСОБА_8 , в ході якого було вилучено мобільний телефон марки «Xiaomi» чорного кольору НОМЕР_3 , НОМЕР_4 із сім-картою НОМЕР_5 , ключ металевий сірого кольору з пластиковою биркою з надписом «601», джинси чорного кольору, кофту сірого кольору, жилетку чорного кольору, кросівки марки «Nike» бордового кольору, блістер до сім-карти ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_5 , банківську карту «Monobank» НОМЕР_6 , банківську карту «Monobank» НОМЕР_7 (Том 2, а.с. 134-135).
- Постановою про визнання та приєднання речових доказів до кримінального провадження від 01 квітня 2020 року, якою визнано речовими доказами вилучені в ході огляду місця події три марлевих салфетки, пакування з-під печива та шоколадки, ємність з-під напою «Спрайт», паперовий стаканчик з-під чаю (Том 2, а.с. 57).
- Постановою про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 31 березня 2020 року визнано речовими доказами вилучені в ході проведення обшуку за місцем реєстрації обвинуваченого ОСОБА_7 чоловічі кросівки, пістолет «STALKER-М906», № НОМЕР_1 із магазином, мобільний телефон, п`ять патронів із маркуванням «Вій» та п`ять змивів із пістолета (Том 2, а.с. 105).
- Постановою про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 31 березня 2020 року, якою визнано речовими доказами вилучені під час затримання обвинуваченого ОСОБА_7 куртку чорного кольору, кофту з капюшоном синього кольору, футболку сірого кольору, штани (джинси) синього кольору, а також вилучені під час затримання обвинуваченого ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Xiaomi» чорного кольору НОМЕР_3 , НОМЕР_4 із сім-картою НОМЕР_5 , ключ металевий сірого кольору з пластиковою биркою з надписом «601», джинси чорного кольору, кофту сірого кольору, жилетку чорного кольору, кросівки марки «Nike» бордового кольору, блістер до сім-карти ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_5 , банківську карту «Monobank» НОМЕР_6 , банківську карту «Monobank» НОМЕР_7 (Том 2, а.с. 106).
- Постановою про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 01 квітня 2020 року, якою визнано речовими доказами вилучені в ході проведення обшуку автомобіля, яким керував потерпілий у день вчинення щодо нього кримінального правопорушення, USB кабель червоного кольору, USB кабель білого кольору, power bank «Xiomi» сірого кольору, пластикову пляшку «Royal Club» об`ємом 1 л., в`язану шапку «Lex Group» сірого кольору, в`язку з трьох металевих ключів та електронного ключа, запальничку марки «BIC», паперовий короб «hikma» із двома пластинками з таблетками в кількості 19 штук, паперовий короб «Грипунал» із пластинками з таблетками в кількості 9 штук, медичну маску синього кольору (Том 2, а.с. 109).
- Постановою про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 09 квітня 2020 року, якою визнано речовими доказами вилучену під час огляду автомобіля, яким керував потерпілий під час вчинення кримінального правопорушення, гільзу жовтого кольору, а також змиви з рук та обличчя, зразки відбитків пальців долонь, рук та крові ОСОБА_7 і ОСОБА_8 (Том 2, а.с. 140).
- Протоколом проведення слідчого експерименту від 31 березня 2020 року та відеозапису вказаної слідчої дії (Том 2, а.с. 147-151), який було продемонстровано в залі судового засідання суду першої інстанції в порядку ст. 359 КПК України, судом встановлено, що за участю підозрюваного ОСОБА_8 проведено слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення відомостей, які отримані під час допиту останнього. В ході слідчого експерименту підозрюваний розповів та відтворив на місці події, яким чином обвинуваченими було вчинено замах на вбивство потерпілого.
- Висновком комісійної комплексної амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи № 207 від 10 квітня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_7 виявляє емоційно-нестійкий розлад особистості, імпульсивний тип, проте під час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення та на даний час він міг і може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Вказаний психічний розлад відноситься до іншого хворобливого стану психіки. В момент вчинення злочину ОСОБА_7 в стані патологічного сп`яніння, іншому хворобливому стані психіки, крім вищевказаного, в стані фізіологічного афекту, фрустрації, психічного стресу не знаходився (Том 2, а.с. 170-172).
- Висновком комісійної комплексної амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи № 222 від 22 квітня 2020 року, згідно якого ОСОБА_8 будь-яким психічним захворюванням не страждає, а тому під час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В момент вчинення злочину ОСОБА_8 в стані патологічного сп`яніння, іншому хворобливому стані психіки, в стані фізіологічного афекту, фрустрації, психічного стресу не знаходився (Том 2, а.с. 176-178).

Суд визнав неналежними доказами: постанову прокурора про відібрання зразків у ОСОБА_7 для експертного дослідження від 31 березня 2020 року (Том 2, а.с. 114-115), протоколи отримання зразків у ОСОБА_7 для проведення експертиз від 31 березня та від 09 квітня 2020 року (Том 2, а.с. 116-117), постанову прокурора про відібрання зразків у ОСОБА_8 від 31 березня 2020 року (Том 2, а.с. 136-137), протоколи отримання зразків у ОСОБА_8 для проведення експертиз від 31 березня та від 09 квітня 2020 року (Том 2, а.с. 138-139), висновок судово-медичної експертизи № 238 від 09 квітня 2020 року (Том 2, а.с. 180), висновок судово-медичної експертизи № 239 від 09 квітня 2020 року (Том 2, а.с. 182), висновок судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № 5.1-0217:20 від 29 квітня 2020 року (а.с. 201-203), оскільки зазначені докази не підтверджують існування чи відсутність обставин, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, не мають у ньому будь-якого значення, а також не вказують на достовірність чи можливість використання інших доказів у кримінальному провадженні.

Суд першої інстанції дав належну оцінку усім доказам у кримінальному провадженні відповідно до вимог ст.ст. 85, 86, 94 КПК України, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, та прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , кожного зокрема, у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 , за ч. 3 ст. 15, п.п. «6, 12» ч. 2 ст. 115 КК України, які виразилися у незакінченому замаху на умисне вбивство, тобто у незакінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів та за попередньою змовою групою осіб та за ч. 1 ст. 263 КК України, які виразилися у придбанні, носінні та зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, є вірною.

Кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 15, п.п. «6, 12» ч. 2 ст. 115 КК України, які виразилися у незакінченому замаху на умисне вбивство, тобто у незакінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів та за попередньою змовою групою осіб, є вірною.

Враховуючи викладене безпідставними є доводи апеляційних скарг про недоведеність вини обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п.п. «6, 12» ч. 2 ст. 115 КК України.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційних скарг захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 , та обвинуваченого ОСОБА_19 про те, протокол слідчого експерименту від 31.03.2020 за участі обвинуваченого ОСОБА_19 є неналежним доказом, оскільки покази обвинуваченим ОСОБА_8 під час проведення з ним слідчого експерименту надавалися під тиском правоохоронних органів.
Відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України метою слідчого експерименту є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведення за участю підозрюваного слідчого експерименту з метою перевірки й уточнення таких відомостей, крім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої (розшукової) дії.

Так з протоколу слідчого експерименту від 31 березня 2020 року видно, що обвинувачений ОСОБА_8 у присутності свого захисника та понятих повністю визнав себе винним в інкримінованому йому злочині та в деталях розповів про обставини вчиненого.

Відповідно до матеріалів долученого до протоколу слідчого експерименту відеозапису, який був предметом дослідження судом першої інчстанції, ОСОБА_8 добровільно, без будь-якого примусу, в присутності адвоката, понятих, слідчого та інших учасників у деталях розповів про обставини вчинення злочину, спокійно реагував на запитання слідчого, добре орієнтувався у обстановці місця події.

ОСОБА_8 розповів та показав, яким чином обвинувачені та потерпілий їхали на автомобілі до місця події, звернув увагу учасників слідчої дії на автозаправну станцію, на якій вони придбавали пальне та обговорювали з ОСОБА_7 , коли той стрілятиме в ОСОБА_12 , а також на залізничний переїзд, через який вони їхали. Далі ОСОБА_8 безпосередньо на місці вчинення злочину повідомив та показав, де перебував він, обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілий під час скоєння замаху на умисне вбивство останнього, продемонстрував на статисті, яким чином ОСОБА_7 здійснив постріл із пістолета в висок потерпілого. У подальшому обвинувачений розповів та показав, як та в якому напрямку після здійснення пострілу ОСОБА_12 почав здійснювати рух, а він вискочив з автомобіля та обвинувачені почали бігти за потерпілим, щоб добити його, однак не змогли останнього наздогнати. Також обвинувачений повідомив слідчому, що вони їхали до місця події саме з метою вбивства ОСОБА_12 , вказав, що про вчинення злочину обвинувачені домовилися раніше в м. Харків та саме з цією метою ОСОБА_7 придбав пістолет. Під час слідчого експерименту ОСОБА_8 вказав на те, що вчинити умисне вбивство потерпілого йому запропонував ОСОБА_7 , який повідомив, що є можливість заволодіти автомобілями, дороговартісними годинниками та ручкою ОСОБА_12 , на що він погодився у зв`язку з важким матеріальним станом. Спочатку обвинувачені планували вчинити вбивство останнього за межами м. Харків з допомогою ножа, а потім вирішили зробити це на території Ізяславського району Хмельницької області. Тому вони запропонували потерпілому приїхати до них під надуманим приводом подальшого повернення автомобіля, який на той час вже був проданий, та грошових коштів.

При цьому, поведінка ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту розкута, останній добре орієнтується в обстановці, до деталей розповідає про обставини вчиненого, демонструє на статисті механізм здійснення пострілу ОСОБА_7 у висок потерпілого, при цьому веде себе спокійно, перебуває в доброму самопочутті та без жодних вмовлянь йде на контакт. Жодного примусу на ОСОБА_8 зі сторони правоохоронних органів не спостерігалося, будь-яких тілесних ушкоджень на ньому не вбачалося.

Ні ОСОБА_8 , ні його захисник в ході слідчого експерименту навіть не оговорюють про будь-які неправомірні дії працівників поліції по відношенню до обвинуваченого, а сама слідча дія відбувається без будь-яких зауважень, що, свідчить про добровільність зазначеної слідчої дії та відсутність тиску на ОСОБА_8 .

Крім того, відповідно до заяви ОСОБА_8 щодо застосування стосовного нього недозволених методів психологічного та фізичного впливу судом було постановлено ухвалу від 06 липня 2021 року, якою доручено керівнику Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, у порядку ст. 214 КПК України провести перевірку зазначених обвинуваченим ОСОБА_8 обставин щодо застосування до нього працівниками поліції недозволених методів фізичного та психологічного впливу під час досудового розслідування даного кримінального провадження.

На виконання ухвали суду 09 липня 2021 року слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000126 відомості за вказаним фактом з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 365 КК України та розпочато досудове розслідування.

В подальшому постановою слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_20 від 18 серпня 2021 року кримінальне провадження № 0000126 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, було закрито за відсутністю події кримінального правопорушення, оскільки об`єктивні дані, які б підтверджували описані у заяві обвинуваченого ОСОБА_8 від 06 липня 2021 року факти, відсутні.

Отже, за результатами проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, розпочатому по факту вчинення протиправних дій відносно ОСОБА_8 зі сторони працівників поліції, вказаний факт не знайшов свого підтвердження, а тому безпідставними є твердженнями обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що під час проведення слідчого експерименту на нього чинився психологічний та фізичний тиск працівниками поліції.

Протоколу слідчого експерименту від 31.03.2020 за участю ОСОБА_8 суд першої інстанції дав належну оцінку відповідно до положень вимог ст.ст. 85, 86, 94 КПК України.

Підстав вважати вказаний доказ недопустимим колегія суддів не вбачає.

З урахуванням викладеного необгрунтованими є твердження в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що суд увироку безпідставно вказав, що під час слідчого експерименту ОСОБА_8 добре орієнтується в обстановці, веде себе спокійно та розкуто.

Доводи апеляційних скарг про відсутність в обвинувачених умислу на вбивство потерпілого є безпідставними.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 4, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Про наявність умислу у обвинувачених на вбивство потерпілого свідчить, зокрема: знаряддя злочину, замах на вбивство потерпілого було вчиненого за допомогою вогнепальної зброї; спосіб вчинення кримінального правопорушення - обвинувачений ОСОБА_7 спрямував заздалегідь підготовлений пістолет до лівої скроневої ділянки голови ОСОБА_12 та здійснив із нього постріл, що свідчить, про те, що обвинувачений свідомо припускав настання смерті потерпілого від пострілу в область життєво важливого органу.

Таким чином, спосіб вчинення злочину свідчить саме про наявність умислу обвинувачених на умисне вбивство ОСОБА_12 .

З урахуванням викладеного колегія суддів не знаходить підстав і для задоволення вимог апеляційних скарг про перекваліфікацію дій обвинувачених з ч. 3 ст. 15, п.п. «6, 12» ч. 2 ст. 115 КК України на ч.2 ст.125 КК України.

Необгрунтованити є твердження апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 щодо відсутності у обвинувачених попередньої змови на вчинення кримінального правопорушення та корисливого мотиву, та твердження апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про відсутність у обвинувачених попередньої змови на вчинення кримінального правопорушення.

Так, потерпілий ОСОБА_12 під час дачі показань суду підтвердив, що ОСОБА_7 винен йому грошові кошти в сумі 2000 доларів США, а також останній не повернув йому автомобіль, на якому надавав послуги з перевезення (таксі) за дорученням потерпілого. Натомість, ОСОБА_8 заборгував йому грошові кошти в сумі 1750 грн за проживання у хостелі, чого не заперечував і сам обвинувачений.

Згідно даних слідчого експерименту від 31 березня 2020 року, який проводився із підозрюваним ОСОБА_8 , у ході якого останній повідомив, що між ним та ОСОБА_7 була наявна попередня змова на вбивство ОСОБА_12 . Під час слідчого експерименту ОСОБА_8 вказав на те, що вчинити умисне вбивство потерпілого йому запропонував ОСОБА_7 , який розповів, що є можливість заволодіти автомобілями, дороговартісними годинниками та ручкою ОСОБА_12 . При цьому, спочатку обвинувачені планували вчинити злочин поблизу м. Харків, а потім вирішили зробити це на території Ізяславського району Хмельницької області, в зв`язку з чим запропонували потерпілому приїхати до них під надуманим приводом подальшого повернення автомобіля, який на той час вже був проданий, та грошових коштів.

Про наявність у обвинувачених боргових зобов`язань перед потерпілим об`єктивно свідчать дані протоколу огляду від 31 березня 2020 року з ілюстративною таблицею до нього та диском із аудіозаписами, в ході якого оглянуто мобільний телефон потерпілого та встановлено спілкування між ним та обвинуваченими через мобільний додаток для дзвінків і обміну повідомленнями «Viber». Оглядом зафіксовано, як потерпілий неодноразово вимагав у обвинувачених повернути йому грошові кошти та автомобіль, а останні висловлювали обіцянки перерахувати кошти. У подальшому ОСОБА_12 вказав, що має намір звернутися до поліції, звинуватив обвинувачених у тому, що вони викрали у нього автомобіль, натомість останні запропонували йому приїхати до м. Хмельницький, де йому будуть передані гроші та транспортний засіб. При цьому, потерпілий повинен був прибути до м. Хмельницький без супроводу інших осіб.

Згідно протоколу за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій (аудіо-, відео-контролю місця) від 25 квітня 2020 року та аудіо-відеозапису, який міститься на DVD-R диску № 170т, зафіксовано, що в період з 01 по 02 квітня 2020 року, знаходячись у приміщенні ІТТ № 1 м. Хмельницький ГУНП в Хмельницькій області, під час спілкування із співрозмовником ОСОБА_8 розповів, що знайомий запропонував йому вбити потерпілого з метою неповернення останньому автомобіля марки «Део» моделі «Нексія» та заволодіння належним потерпілому майном, а саме: дорогими годинниками, ручкою та грошовими коштами, які знаходилися на банківських картах. Обвинувачений погодився на вказану пропозицію. Частину з виручених коштів мав отримати ОСОБА_8 . Також обвинувачений в ході розмови повідомив, що належний потерпілому, який є іноземним громадянином, автомобіль він та його товариш продали за кошти в сумі 1000 доларів США наступного дня після того, як приїхали до м. Хмельницький. Вказав і на те, що про вчинення злочину вони домовились ще у м. Харків.

Вказані докази підтверджують наявність попередньої змови та корисливого мотиву в діях обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Невизнання обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 своєї винуватості у вчиненні незакінченого замаху на умисне вбивство потерпілого, з корисливих мотивів та за попередньою змовою групою осіб колегія суддів розцінює як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення.

Покарання обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України з врахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винних, обставин, які обтяжують покарання та обставин, які пом`якшують покарання.
Так суд врахував, що вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення за ч. 1 ст.263 КК України є тяжким злочином, а вчинене ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 15, п.п. «6, 12» ч. 2 ст. 115 КК України є особливо тяжким злочином.

Обвинувачені свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 15, п.п. «6, 12» ч. 2 ст. 115 КК України під час судового провадження не визнали. ОСОБА_7 свою вину за ч. 1 ст. 263 КК України визнав.

Також при призначенні покарання суд врахував, що ОСОБА_7 раніше не судимий, не одружений, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, однак виявляє емоційно-нестійкий розлад особистості.

ОСОБА_8 раніше не судимий, притягувався до адміністративної відповідальності, не одружений, не працює, має постійне місце проживання, має матір пенсіонера, діда - інваліда першої групи та бабу - інваліда другої групи, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченим, та обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченим суд не встановив, не встановив таких і суд апеляційної інстанції.

Суд не визнав обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, як про це зазначено в обвинувальному акті, оскільки обставини справи та його процесуальна поведінка в ході судового розгляду про це не свідчить. Крім того, обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину заперечив, виклавши власну захисну версію подій.

При призначені покарання суд також врахував наслідки вчиненого обвинуваченими кримінального правопорушення, які полягають у заподіянні потерпілому тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як таких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також позицію останнього, який наполягав на обранні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суворої міри покарання.

З урахуванням тяжкості вчинених обвинуваченими кримінальних правопорушень, їх відношення до вчиненого, даних про їх особи, відсутності обставин, які пом`якшують покарання обвинувачених, те, що обвинувачені становлять суспільну небезпеку, суд прийшов до правильного висновку, що виправлення та перевиховання обвинувачених можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому їм слід призначити покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна. І на думку суду, таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та запобігання вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи відсутність у обвинувачених щирого розкаяння у вчиненому, того, що вони вчинили з корисливих мотивів за попередньою змовою між собою особливо тяжкий злочин, направлений на протиправне заподіяння смерті іншій людині, не визнали свою вину та не вжили жодних заходів для відшкодування шкоди потерпілому, суд обгрунтовано не знайшов підстав для застосування до них положень ст. 69 та ст. 75 КК України.

Не знаходить таких підстав і суд апеляційної інстанції.

З урахуванням викладеного не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 про те, що при призначенні покарання суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, на утриманні має мати пенсіонерку, бабу та діда пенсіонерів, які є інвалідами та потребують сторонньої допомоги, на обліку в нарколога не перебуває, обвинувачений не становить небезпеки суспільству, та доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , про те, що суд при призначенні покарання ОСОБА_7 не врахував таку пом`якшуюча обставина, як повне визнання вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, щире розкаяння у вчиненому, та добровільна видача органам досудового розслідування зброї, що вказує на його активне сприяння розкриттю злочину.

Судом правильно встановленні обставини кримінального правопорушення і висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їх кримінальних правопорушень, ґрунтується на належних та допустимих доказах.
Підстав для зміни вироку суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Вирок Ізяславського районного суду від 07 вересня 2021 року відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: