печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
підготовчого судового засідання

29 вересня 2021 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 369 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадження Печерського районного суду м. Києва надійшов вказаний обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.4 ст.27 ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 369 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд на підставі вказаного обвинувального акту, вважаючи, наявними для цього всі підстави, відповідно до КПК України.

Адвокат ОСОБА_6 заперечував проти призначення обвинувального акту в судове засідання та заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, посилаючись на його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України, надавши письмове клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку свого захисника.

Потерпіла ОСОБА_8 про час та місце проведення підготовчого судового засідання повідомлялася належним чином, в судове засідання не з`явилася, будь-яких заяв щодо неможливості проведення підготовчого судового засідання до суду не надавала, а тому судом визнано можливим проводити підготовче судове засідання за відсутності потерпілої.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, додатково вивчивши в нарадчій кімнаті обвинувальний акт, долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Згідно з п.13 ч.1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт наряду з іншими реквізитами обов`язково має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.

Проте, як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить конкретного формулювання обвинувачення.

У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особі про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Проте, в даному обвинувальному акті викладені лише зміст встановлених органом досудового розслідування фактичних обставини кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюються ОСОБА_7 й правова кваліфікація кримінального правопорушення, в якому підозрюється останній.

Такі відомості, у відповідності до ст. 277 КПК України, становлять зміст повідомлення про підозру. ОСОБА_7 за цим процесуальним рішенням фактично є підозрюваними.

З тексту обвинувального акту вбачається, що формулювання обвинувачення, яке в ньому зазначено, не відповідає тим фактичним обставинам, які встановлені в ході досудового розслідування та які за своїм змістом є значно більшими, ніж висунуте обвинувачення. Так викладене в обвинувальному акті обвинувачення не містить викладу об`єктивної та суб`єктивної сторони злочину (вина, мотив та мета, а також спосіб, місце, обстановка, засоби та знаряддя вчинення злочину), в яких обвинувачується ОСОБА_7 , а тому не може вважатися висунутим в порядку, встановленому КПК України.

З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.4 ст.27 ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 369 КК України, прокурором у відповідності до вимог кримінального процесуального закону не висунуто.

За таких обставин суд приходить до висновку про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України та вважає за необхідне повернути означений акт прокурору.

Пункти а), в) ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ЄКПЛ) встановлює: Кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право бути негайно та детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

У рішенні ЕСПЛ «Маттоціа проти Іта¬лії», від 25 липня 2000 р. зазначено: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

У рішенні ЄСПЛ, «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 р. суд зазначив, що «положення п.«а» ч. 3 ст. 6 ЄКПЛ необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду».

Окрім того, обвинувальний акт викладений на бланку слідчого управління Головного управління в Київській області Національної поліції України, однак складений слідчим третього слідчого відділу територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Києві та затверджений прокурором Київської військової прокуратури.

Також, в обвинувальному акті зазначені обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, передбачені ст. 67 КК України, а саме вчинення злочину повторно та групою осіб за попередньою змовою, що не відповідає встановленим під час досудового розслідування фактичним обставинам.

За таких обставин суд приходить до висновку про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України та вважає за необхідне повернути означений акт прокурору.

Окрім того в судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 заявив письмові клопотання про скасування арешту майна, накладеного під час досудового розслідування, яке підтримане обвинуваченим та проти задоволення якого не заперечував прокурор, посилаючись на те, що арешт майна обвинуваченого було прийнято на забезпечення можливої конфіскації майна після його засудження, однак в ході досудового розслідування дії ОСОБА_7 були перекваліфіковані з ч. 3 ст. 368 КК України та ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 369 КК України, які не передбачають як додаткову міру покарання конфіскацію майна.

Відповідно до ст.170 КПК України, арешт може бути накладений на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у вигляді конфіскації майна.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так встановлено, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.01.2020року накладено арешт на майно, зареєстроване на праві власності за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: - земельну ділянку, кадастровий номер :02:201:0085, площею 1.3267 (га), розташовану за адресою: Київська обл., Миронівський р-н, с/рада Карапишівська; - гараж, гаражний бокс, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , гараж НОМЕР_1 , адреса ГК: АДРЕСА_2 , площею 16,60 кв.м., шляхом заборони розпорядження; та ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31.01.2020року на: - земельну ділянку, кадастровий номер :02:201:0015, площею 1,3236 га, розташовану за адресою: Київська обл., Миронівський р-н, Карапишивська сільська рада; - будинок, загальною площею 60,9 кв.м., житловою площею 42,6 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер майна: 22421737; - квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , шляхом заборони володіння, користування та разпорядження вказаним майном.

Метою накладення арешту на майно підозрюваного була наявність передбачених ст.170 КПК України підстав для забезпечення можливої конфіскації майна, оскільки ОСОБА_7 підозрювався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

В подальшому органом досудового розслідування була змінена кваліфікація дій ОСОБА_7 , складено та направлено до суду обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 369 КК України, санкція покарання яких не передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

За таких обставин, оскільки підстави для накладення арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_7 на даний час відпали, а отже і в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, суд вважає що клопотання обґрунтоване, підлягає задоволенню, а арешт, накладений на майно ОСОБА_7 , скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 291, 293, 314 КПК України,

У Х В А Л И В :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 369 КК України - повернути прокурору.

Клопотання про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.01.2020року на: - земельну ділянку, кадастровий номер :02:201:0085, площею 1.3267 (га), розташовану за адресою: Київська обл., Миронівський р-н, с/рада Карапишівська; - гараж, гаражний бокс, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , гараж НОМЕР_1 , адреса ГК: АДРЕСА_2 , площею 16,60 кв.м., шляхом заборони розпорядження; та ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31.01.2020року на: - земельну ділянку, кадастровий номер :02:201:0015, площею 1,3236 га, розташовану за адресою: Київська обл., Миронівський р-н, Карапишивська сільська рада; - будинок, загальною площею 60,9 кв.м., житловою площею 42,6 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер майна: 22421737; - квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , шляхом заборони володіння, користування та розпорядження вказаним майном.

Ухвала, в частині повернення обвинувального акту, може бути оскаржена до Київського апеляційного суду, через Печерський районний суд м. Києва, протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1