Справа № 297/1597/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

30.08.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та інших учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/1015/20 за апеляційною скаргою прокурора Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ :
Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 06 жовтня 2020 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 22 червня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000467 щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, повернуто прокурору Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 для усунення виявлених недоліків протягом 10 днів після набрання ухвалою суду законної сили.

Запобіжний захід відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишено попередній особисте зобов`язання.

В ухвалі вказується на те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не відповідає вимогам КПК України. Зазначається, що відповідно до Реєстру матеріалів досудового розслідування, 22 травня 2019 року слідчим СВ Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, у той час, коли відомості до ЄРДР слідчим внесено 22 червня 2019 року, тобто ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення до внесення відомостей до ЄРДР та до самої події кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується (21 червня 2019 року), що є неприпустимим. Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 є громадянином Російської Федерації та не володіє мовою, якою здійснюється судочинство, у зв`язку з чим участь перекладача у кримінальному провадженні є обов`язковою, однак, перекладача в кримінальному провадженні постановою слідчого залучено тільки 29 липня 2019 року, що свідчить про те, що повідомлення ОСОБА_8 про підозру не було доведено до відома останнього на зрозумілій для нього мові. Разом із тим, суд звернув увагу на те, що переклад обвинувального акту на російську мову, вчинений не перекладачем, а стороною обвинувачення, оскільки в такому не зазначено прізвище, ім`я та по батькові перекладача, який здійснював такий переклад, і при цьому, переклад реєстру матеріалів досудового розслідування здійснений також не перекладачем, а слідчим СВ Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 .. На думку суду, не роз`яснення підозрюваному суті підозри та обвинуваченому суті обвинувачення на зрозумілій для нього мові може бути визнано істотним порушенням права як підозрюваного так і обвинуваченого на захист, оскільки перешкоджає суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Разом із тим, в ухвалі вказується на те, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_7 та обвинуваченому ОСОБА_8 , є ідентичним, формулювання обвинувачення текстуально співпадає з встановленими фактичними обставинами кримінального правопорушення, що дає підстави вважати, що слідчий і прокурор не виклали або не встановили всіх фактичних обставин кожному обвинуваченому, доказування яких, відповідно до ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК України, є їхнім обов`язком, що у такий спосіб істотно обмежує процесуальні права учасників судового розгляду, унеможливлює правильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а в решті - виконання завдань кримінального провадження. Також в ухвалі зазначено, що відсутність в обвинувальному акті чіткого викладу всіх фактичних обставин кримінальних правопорушень, які мають значення для кримінального провадження, як їх вважають установленими слідчий і прокурор, позбавляє суд та інших учасників кримінального провадження можливості правильно зрозуміти ці обставини, зіставити їх з формулюванням обвинувачення, з`ясувати для себе чи відповідає зміст і форма кримінального провадження засаді забезпечення доведеності вини. Тому, суд дійшов висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору для усунення вищезазначених недоліків. При цьому, вказується і на те, що неналежне виконання слідчим під час досудового розслідування вимог ст. ст. 242, 509 КПК України, встановлене ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 18 червня 2020 року, на що в своєму клопотанні про повернення обвинувального акту прокурору наголошувала і захисник ОСОБА_10 у підготовчому судовому засіданні, суд визнав таким, що не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України, виходячи з того, що за наявності відомостей, які дають підстави вважати, що ОСОБА_8 під час вчинення інкримінованого йому діяння був у неосудному або обмежено осудному стані, суд у ході судового розгляду кримінального провадження, відповідно до ч. 1 ст. 332 КПК України, за клопотанням сторін кримінального провадження, вправі призначити по справі експертизу щодо психічного стану ОСОБА_8 та здатності ним у період інкримінованого йому діяння усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Прокурор в апеляційній скарзі вказує на те, що ухвала суду є незаконною та підлягає скасуванню. Стверджує, що зміст реєстру матеріалів досудового розслідування відповідає вимогам ст. 109 КПК України, однак слідчим у розділі ІІ Реєстру допущено описку в даті повідомлення ОСОБА_8 про підозру, а саме зазначено 22.05.2019 замість правильного 22.06.2019, а тому, посилання суду на невідповідність Реєстру вимогам КПК України не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору, однак суд у порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 411 КПК України не усунув вищезгадані суперечності шляхом дослідження доданого до обвинувального акту реєстру матеріалів досудового розслідування і у судовому рішенні не зазначив, чому взяв до уваги твердження сторони захисту, викладені в клопотанні про повернення прокурору обвинувального акту, а відкинув доводи сторони обвинувачення. Зазначає, що під час досудового розслідування не порушено права ОСОБА_8 , передбачені п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України, оскільки: в матеріалах кримінального провадження відсутні клопотання сторони захисту про залучення перекладача під час досудового розслідування; обвинувачений ОСОБА_8 з 2011 року постійно проживає на території України (с. Фороголань Виноградівського району); розгляд Закарпатським апеляційним судом 18.06.2020 апеляційних скарг прокурора та захисників на вирок Берегівського районного суду від 02.10.2019, який ухвалений у цьому кримінальному провадженні, проводився без участі перекладача, що свідчить про те, що сторона захисту не заявляла клопотання про залучення перекладача в суді апеляційної інстанції; під час підготовчого судового засідання 06.10.2020 перекладач не здійснювала перекладу, а на запитання головуючого судді обвинувачений ОСОБА_8 підтвердив, що розуміє суть судового розгляду, права та обов`язки, а також висловлював думку щодо заявлених іншими учасниками клопотань. Посилається на те, що до обвинувального акту долучено розписки про отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування на українській та російській мовах, засвідчені підписами перекладача, залученого слідчим відповідно до постанови від 29.07.2019, - ОСОБА_11 , яким засвідчувався переклад обвинувального акту та Реєстру. Крім того, стверджує, що вимоги законодавства щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації стороною обвинувачення дотримано, а судом першої інстанції без належних та обґрунтованих підстав констатовано порушення вимог п. 5 ч. 1 ст. 291 КПК України. При цьому, посилається на те, що стороною обвинувачення в обвинувальному акті чітко сформульовано обвинувачення щодо кожного обвинуваченого, вказано роль кожного обвинуваченого відповідно до ст. 27 КК України, зазначено які дії вчинив кожен із них під час грабежу, зазначено спосіб вчинення злочину кожним із обвинувачених, а також зазначені фактичні обставини справи із вказівкою на час, місце, спосіб та інші обставини, у тому числі зазначено й форму вини, мотив і мету кримінального правопорушення. Також вказує на те, що під час підготовчого судового засідання суд не вправі вдаватися в оцінку правильності встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення, які слідчий та прокурор вважають встановленими. Разом із тим, зазначає, що суд в ухвалі невірно зазначив позицію потерпілого ОСОБА_12 із приводу заявленого адвокаткою ОСОБА_10 клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки на запитання головуючого судді чи підтримує потерпілий клопотання, останній повідомив, що просить закрити кримінальну справу, так як не має жодних претензій до обвинуваченого. Просить ухвалу скасувати, призначивши новий розгляд обвинувального акта у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі.
В запереченні на апеляційну скаргу захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокатка ОСОБА_10 , вказує на те, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга прокурора безпідставною. Зазначає, що суд першої інстанції вірно встановив усі обставини справи, які дійсно свідчать про невідповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вимогам КПК України, і прийняв обґрунтоване рішення про повернення обвинувального акту прокурору. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без зміни.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши викладені в обвинувальному акті та Реєстрі відомості, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності обвинувачених, захисника та потерпілого, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги, що вказані особи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги й будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день не подавали.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Так, відповідно до ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема, якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. Обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
Як убачається зі змісту обвинувального акту щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , такий складений та підписаний слідчим і затверджений прокурором, містить дату та місце його складання та затвердження, найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, анкетні відомості обвинувачених та потерпілого, прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення щодо кожного з обвинувачених, відомості про: відсутність обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання, розмір матеріальної шкоди, відсутність цивільного позову та витрат на залучення експерта, відсутність підстав для застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи в даному кримінальному провадженні, заходи забезпечення кримінального провадження, речові докази (т. 1, а. к. п. 2 6).
Із матеріалів судового провадження також вбачається, що до обвинувального акту додано передбачені ч. 4 ст. 291 КПК України додатки реєстр матеріалів досудового розслідування та розписки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також адвоката ОСОБА_13 про отримання копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, у тому числі обвинуваченим ОСОБА_8 у присутності перекладача ОСОБА_11 отримано копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування у перекладі на російську мову (т. 1, а. к. п. 7 - 26).
Тому, доводи апеляційної скарги про те, що вимоги законодавства щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації стороною обвинувачення дотримано, а судом першої інстанції без належних та обґрунтованих підстав констатовано порушення вимог п. 5 ч. 1 ст. 291 КПК України, - колегія суддів визнає такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, у зв`язку з чим, висновки суду першої інстанції про те, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_7 та обвинуваченому ОСОБА_8 , є ідентичним, формулювання обвинувачення текстуально співпадає зі встановленими фактичними обставинами кримінального правопорушення, що дає підстави вважати, що слідчий і прокурор не виклали або не встановили всіх фактичних обставин кожному обвинуваченому, доказування яких, відповідно до ст. 91, ч.1 ст. 92 КПК України, є їхнім обов`язком, що у такий спосіб істотно обмежує процесуальні права учасників судового розгляду, унеможливлює правильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а в решті - виконання завдань кримінального провадження, - визнаються необґрунтованими й такими, що не унеможливлюють призначення обвинувального акту до судового розгляду.
Визнаючи вищезгадані висновки суду першої інстанції необґрунтованими, апеляційний суд бере до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що стороною обвинувачення в обвинувальному акті чітко сформульовано обвинувачення щодо кожного обвинуваченого, вказано роль кожного обвинуваченого відповідно до ст. 27 КК України, зазначено які дії вчинив кожен із них під час грабежу, зазначено спосіб вчинення злочину кожним із обвинувачених, а також зазначені фактичні обставини справи із вказівкою на час, місце, спосіб та інші обставини, у тому числі зазначено й форму вини, мотив і мету кримінального правопорушення.
Не погоджуючись із висновками суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору із наведених в оскаржуваній ухвалі підстав, апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції під час підготовчого судового засідання не вправі виходити за межі повноважень, наданих ст. 314 КПК України, оскільки оцінка доказів, доведеності або недоведеності вини обвинуваченого, а також обґрунтованості пред`явленого обвинувачення неможлива на стадії підготовчого судового засідання, так як указані питання підлягають вирішенню безпосередньо під час розгляду кримінального провадження по суті, у зв`язку з чим заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги про те, що під час підготовчого судового засідання суд не вправі вдаватися в оцінку правильності встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення, які слідчий та прокурор вважають встановленими.
Разом із тим, висновки суду першої інстанції про те, що відповідно до Реєстру матеріалів досудового розслідування, 22 травня 2019 року слідчим СВ Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, в той час, коли відомості до ЄРДР слідчим внесено 22 червня 2019 року, тобто ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення до внесення відомостей до ЄРДР та до самої події кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується (21 червня 2019 року), що є неприпустимим, - апеляційний суд визнає такими, що також не унеможливлюють призначення судового розгляду кримінального провадження. При цьому, апеляційний суд бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що зміст реєстру матеріалів досудового розслідування відповідає вимогам ст. 109 КПК України, однак слідчим у розділі ІІ Реєстру допущено описку в даті повідомлення ОСОБА_8 про підозру, а саме зазначено 22.05.2019 замість правильного 22.06.2019, а тому, посилання суду на невідповідність Реєстру вимогам КПК України не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору, однак суд у порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 314 КПК України не усунув вищезгадані суперечності шляхом дослідження доданого до обвинувального акту реєстру матеріалів досудового розслідування і судовому рішенні не зазначив, чому взяв до уваги твердження сторони захисту, викладені в клопотанні про повернення прокурору обвинувального акту, а відкинув доводи сторони обвинувачення.
Такими, що не дають підстав для повернення обвинувального акту прокурору, апеляційний суд вважає і висновки суду першої інстанції про те, що обвинувачений ОСОБА_8 є громадянин Російської Федерації та не володіє мовою, якою здійснюється судочинство, у зв`язку з чим участь перекладача у кримінальному провадженні є обов`язковою, однак, перекладача в кримінальному провадженні постановою слідчого залучено тільки 29 липня 2019 року, що свідчить про те, що повідомлення ОСОБА_8 про підозру не було доведено до відома останнього на зрозумілій для нього мові. При цьому, апеляційний суд вважає, що вказані висновки суду першої інстанції спростовуються доводами апеляційної скарги, які знайшли своє підтвердження, зокрема про те, що під час досудового розслідування не порушено права ОСОБА_8 , передбачені п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України, оскільки: в матеріалах кримінального провадження відсутні клопотання сторони захисту про залучення перекладача під час досудового розслідування; обвинувачений ОСОБА_8 з 2011 року постійно проживає на території України (с. Фороголань Виноградівського району); розгляд Закарпатським апеляційним судом 18.06.2020 апеляційних скарг прокурора та захисників на вирок Берегівського районного суду від 02.10.2019, який ухвалений у цьому ж кримінальному провадженні, проводився без участі перекладача, що свідчить про те, що сторона захисту не заявляла клопотання про залучення перекладача в суді апеляційної інстанції; під час підготовчого судового засідання 06.10.2020 перекладач не здійснювала перекладу, а на запитання головуючого судді обвинувачений ОСОБА_8 підтвердив, що розуміє суть судового розгляду, права та обов`язки, а також висловлював думку щодо заявлених іншими учасниками клопотань.
Разом із тим, безпідставними апеляційний суд вважає і висновки суду першої інстанції про те, що переклад обвинувального акту на російську мову, вчинений не перекладачем, а стороною обвинувачення, оскільки в такому не зазначено прізвище, ім`я та по батькові перекладача, який здійснював такий переклад, і при цьому, переклад реєстру матеріалів досудового розслідування здійснений також не перекладачем, а слідчим СВ Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 . Не погоджуючись із цими висновками апеляційний суд бере до уваги те, що до обвинувального акту долучено розписки про отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування на українській та російській мовах, засвідчені підписами перекладача, залученого слідчим відповідно до постанови від 29.07.2019, - ОСОБА_11 , яким засвідчувався переклад обвинувального акту та Реєстру, що в чергу свідчить про обґрунтованість доводів апеляційної скарги й у цій частині.
У зв`язку з наведеним, висновок суду про порушення права обвинуваченого на захист з підстав нероз`яснення підозрюваному суті підозри та обвинуваченому суті обвинувачення на зрозумілій для нього мові є необґрунтованим і не підтвердженим.
На будь-які інші порушення закону, які би давали підстави для повернення обвинувального акта в ухвалі суду не вказується й таких апеляційним судом не встановлено.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що повернення обвинувального акту із зазначених в ухвалі підстав, призведе до необґрунтованого затягування розгляду кримінального провадження, і як наслідок, до порушення передбачених ст. 28 КПК України розумних строків судового розгляду.
Водночас, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, що є одним з основоположних принципів кримінального провадження та гарантією швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду кримінального провадження, який закріплений у ст. 2 КПК України, що відображає вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Про обов`язковість дотримання розумного строку розгляду кримінальних справ неодноразово наголошував та встановлював порушення і Європейський суд з прав людини (справи «Смірнова проти Росії» від 24 липня 2003 року, «Вітрук проти України» від 16 вересня 2010 року, «Юртаєв проти України» від 31 січня 2006 року та інші).
Отже, з наведеного вбачається, що судом першої інстанції порушені вимоги кримінального процесуального закону при прийнятті рішення про повернення обвинувального акта прокурору, в зв`язку із чим, оскаржувана ухвала як незаконна та необґрунтована підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.
При цьому, передбачені КПК України підстави для призначення нового розгляду обвинувального акту судом першої інстанції в іншому складі, відсутні, а тому, доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині не заслуговують на увагу і відхиляються.
Керуючись ст. ст. 291, 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подала прокурорка Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , задовольнити частково.
Ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 06 жовтня 2020 року, якою обвинувальний акт за ч. 2 ст. 186 КК України щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повернуто прокурору, - скасувати, призначивши новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: