Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/1092/21

Номер провадження: 1-кп/511/152/21

04 листопада 2021 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю
прокурора - ОСОБА_4 , ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Роздільна кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Кучурган Роздільнянського району Одеської області, молдованина, громадянина України, з середньою освітою закінчив 9 класів, в цивільному шлюбі, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, працює не офіційно, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000096 від 10.03.2021 року, -
В С Т А Н О В И В:

10 березня 2021 року, ОСОБА_7 , у невстановлений судовим розглядом час, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (етиловий спирт у концентрації близько 0,88 %о), чим позбавив себе можливості правильно орієнтуватися в дорожній обстановці, достеменно знаючи, що керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння заборонено, взагалі не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом, приступив до керування автомобілем «ВАЗ-2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чим допустив порушення вимог п/п «а» п. 2.1., п/п «а» п. 2.9. «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, далі Правила або ПДРУ), що зобов`язують водія:

- п. 2.1. «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії».

- п. 2.9. «Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння чи перебуваючи під впливом наркотичних або токсичних речовин».

У подальшому, у зазначений день, приблизно о 11.30 годині водій ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ-2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 у денний час доби та в умовах необмеженої видимості здійснював рух по асфальтному сухому дорожньому покриттю проїзної частини вул. Кишинівська, в м. Роздільна Одеської області. На зазначеній ділянці проїзної частини організований двохсторонній однорядний рух у кожному напрямку, дорожня розмітка відсутня, рухався з боку вул. Козацька у напрямку перехрестя - заїзд до с. Кам`янка, Роздільнянського району Одеської області.

Автомобіль під керуванням ОСОБА_7 рухався у смузі свого напрямку руху, зі швидкістю 80 - 90 км/год., яка перевищує установлену в населених пунктах швидкість руху 50 км/год., чим порушив вимоги п. 12.4., п/п «б» п. 12.9 ПДРУ, що зобов`язують водія:

- п.12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год»;

- п.12.9. «Водієві забороняється: п/п б)перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31. або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно бо підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил»;

Діючи самовпевнено, ОСОБА_7 був неуважним, обрав швидкість руху керованого автомобіля, без урахування дорожньої обстановки, яка не забезпечує безпеку, і не дає можливість йому постійно контролювати рух автомобіля, за дорожньою обстановкою постійно не слідкував та своєчасно не відреагував на її зміну, чим порушив вимоги п. 1.5, п/п «б», «д» п. 2.3 Правил, що зобов`язують водія:

- п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
- п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

-п/п б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічнім станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

-п/п д) «не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху».

Здійснюючи подальший рух на відстані 370 м до вищезазначеного перехрестя, ОСОБА_7 , діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, а саме передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), але легковажно розраховував на їх відвернення, при виїзду з закруглення проїзної частини, заходів для зменшення швидкості не застосував, гарантоване не забезпечив рух керованого автомобіля в межах своєї смуги руху, відволікся від керування, заходів, що виключають виникнення та розвиток аварійної ситуації не вжив, а навпаки нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників руху, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, втратив контроль над керуванням свого транспортного засобу, в результаті чого у порушення вимог п.12.1 Правил, якими передбачено:

- п.12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», допустив неконтрольований виїзд свого транспортного засобу за межі проїзної частини на праве узбіччя за ходом руху, де мав місце наїзд автомобілем на нерухому перешкоду - дерева.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля "ВАЗ-2109", який перебував на передньому пасажирському сидінні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми шиї: переломовивихів шийних хребців на рівні С4, забою шийного відділу спинного мозку; травми кінцівок: садна передньої поверхні правого стегна, відкритого багатосколкового перелому тіла правого стегна, садна лівого колінного суглоба, які у своїй сукупності були небезпечними для життя та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_8 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 у КНП «ООКЛ» та знаходиться причинному зв`язку з поєднаною травмою утвореною при порожньо-транспортній пригоди 10.03.2021, у вигляді переломо-вивиха шийного відділу хребта із забоєм шийного відділу спинного мозку, багатосколкового відкритого перелому правого стегна, жировою емболією легень. Безпосередньою причиною смерті є висхідний набряк головного мозку.

ОСОБА_7 у сукупності допустив порушення вимог п.п. 1.5., п/п «а» п. 2.1., п/п «б», «д» п. 2.3., п/п «а» п. 2.9., п. 12.1., п. 12.4., п/п «б» п. 12.9. «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001).

Вказані дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що причинило смерть потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні вказаного кримінального злочину визнав повністю, пояснив обставини вчинення кримінального правопорушення та суду пояснив, що він дійсно 10.03.2021 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, взагалі не маючи посвідчення водія на керування транспортним засобом, керував автомобілем «ВАЗ-2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив чисельні порушення вимог ПДР, побачивши велосипедиста - злякався та не впорався з керуванням автомобіля на обочині дорозі, при цьому машину почало кидати в різні боки, оскільки він їхав зі швидкістю біля 90год/час, «спіймав вологу землю», в результаті машину перекинуло та вона боковою частиною зіткнулася з деревом. В той момент в автомобілі знаходився ОСОБА_8 , який на протязі вказаного дня разом з обвинуваченим вживав алкогольні напої, а в результаті зіткнення останній отримав численні тілесні ушкодження та йому торпедою зажало ноги. Обвинувачений свідомість не втрачав, але не пам`ятає хто викликав швидку допомогу, а ОСОБА_8 з автомобіля витягували співробітники МЧС, доставили його до лікарні, де останній помер.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що про те що сталося ДТП та її син ОСОБА_9 в лікарні вона дізналася не відразу. По приїзду до лікарні, їй стало відомо що син в реанімації, розмовляти він не міг, в нього був перелам шиї. Сина прооперували, але до м.Одеси відправити його спочатку не могли він впав в кому. Тільки через декілька днів він вийшов з коми та його відправили до лікарні м. Одеси, але він там помер. Вона знає, що винним в цієї ДТП є ОСОБА_7 , вони з її сином товаришували. ОСОБА_7 після вказаних подій надавав та надає в добровільному порядку матеріальну допомогу, оскільки у сина залишилася дитина. Вказувала, що обвинувачений просив в неї пробачення, вона його вибачила, просила призначити покарання обвинуваченому згідно вимог законодавства, але за можливості не суворе.
Таким чином, обвинувачений не оспорював фактичних обставин справи, часу та місця пригоди, характеру та локалізації пошкодження транспортного засобу, тяжкості та механізму отримання потерпілим тілесних ушкоджень; перебування ним в стані алкогольного сп`яніння та відсутності у нього посвідчення водія взагалі; цивільний позов визнав у повному обсязі. В скоєному щиро кається.
Окрім визнання обвинуваченим своєї вини, його вина в інкримінованому злочині підтверджується документами, долученими до матеріалів кримінального провадження, дослідженими у судовому засіданні, в яких викладені чи посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження, а саме:
- витягом з ЄРДР за № №0000096 від 10.03.2021 року, де зазначено, що 10.03.2021 року до чергової частини надійшло повідомлення про те, що по вул. Кишинівській в м. Роздільна трапилось ДТП, є постраждалі При виїзді СОГ на місце пригоди встановлено, що 10.03.2021 року біля 11-30год, ОСОБА_7 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2109», реєстраційний номер НОМЕР_2 , по автодорозі вул. Кишинівська м. Роздільна не врахувавши дорожню обстановку, технічні властивості керованого ним транспортного засобу, здійснив з`їзд з відповідної автодороги на узбіччя в результаті чого відбулось зіткнення автомобілю «ВАЗ 2109» із нерухомою перешкодою (деревом). В результаті ДТП водій автомобілю «ВАЗ 2109», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_7 отримав не значні тілесні ушкодження у вигляді забою голови та пасажир автомобілю ОСОБА_8 доставлений до КНП Роздільнянської ЦРЛ з тілесними ушкодженнями у вигляді: полі травмами, ЗЧМТ, СГМ, травми шийного відділу хребта, переломи кісток тазу, попередня правова кваліфікація ч.1 ст. 286 КК України (а.к.п.49-50);
- в подальшому, у відповідності до постанови слідчого від 22.03.2021 р. була змінена кваліфікація з ч.1 ст. 286 КК України на ч. 2 ст. 286 КК України (а.к.п. 55-56);
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.03.2021 року (зі схемою ДТП та фототаблицями), який був проведений на автоділянці автодороги по вул. Кишинівська в м. Роздільна за участю ОСОБА_7 та понятих при погодних умовах: ясно, без опадів, в денну пору доби, де було зафіксовано розташування автомобіля «ВАЗ 2109» в лісосмузі між деревами за межами проїзної частини дороги, автомобіль має пошкодження кузова у вигляді деформації по лівому кузову та зафіксовані інші пошкодження автомобіля, зафіксовані сліди шин на автодорозі та уламки автомобіля; вказане зафіксовано на план-схемі та фототаблиці, на яких відображені всі деталі ДТП, зафіксовано місцезнаходження автомобіля та уламків, слідів шин. (а.с.к.п.63-74, 75, 76-82);
- за даними Гідрометцентру Чорного та Азовського морів в період часу з 11-00 до 12-00год 10.03.2021р. в м. Роздільна опадів не було, метеорологічна дальність видимості 10км, вітер південно-східний 3м/с, температура повітря 1,0градусів С, що підтверджено довідкою № 193/05 від 12.03.2021р. (а.к.п.86);
- висновком експерта №21-1690 автотехнічної експертизи технічного стану автомобіля "ВАЗ 2109", д/з НОМЕР_2 від 20.04.2021 року (з фототаблицею), згідно висновків якого проведені діагностичні дослідження свідчать про те, що органи управління автомобіля ««ВАЗ 2109» р.н. НОМЕР_2 , (гальмівна система), на момент огляду та на момент події перебувала в працездатному стані й могла виконувати задані функції по керуванню, а отже про відсутність технічних несправностей на досліджуваному автомобілі, які могли б привести до втрати курсової стійкості та керованості даного транспортного засобу. Проведені діагностичні дослідження свідчать про те, що органи управління автомобіля «ВАЗ 2109» р.н. НОМЕР_2 , (рульове керування та ходова частина), на момент огляду перебувала в не працездатному стані. Проведені діагностичні дослідження свідчать про те, що органи управління автомобіля ВАЗ 2109» р.н. НОМЕР_2 , (гальмова система, рульове керування та ходова частина), на момент події перебували в працездатному стані й могли виконувати задані функції по керуванню даним автомобілем, а отже про відсутність технічних несправностей на досліджуваному автомобілі, які могли б привести до втрати курсової стійкості та керованості даного транспортного засобу. Пошкодження та руйнування деталей рульового керування та ходової частини автомобіля ««ВАЗ 2109» р.н, НОМЕР_2 , відбулися в результаті контакту кузову даного автомобіля з слідоутворюючими об`єктами; за ступенем деформуючого впливу - пошкодження вимпели внаслідок механічного впливу, значної сили, ударного характеру, які утворились в момент та після виїзду автомобіля за межі проїзної частини при його контактування з деревом, в момент ДТП та є несправностями аварійного характеру (а.с.к.п.95-98).
- висновком експерта №21-1691 транспортно трасологічної експертизи механізму виїзду автомобіля "ВАЗ 2109", д/з НОМЕР_2 від 20.04.2021 року (з фототаблицею) вказано, що пошкодження аварійного характеру виникли при контактуванні передньої, правої бокової та верхньої частини кузову автомобіля "ВАЗ 2109", д/з НОМЕР_2 (передній бампер, фари головного освітлення, передня панель кузову, капот, праве переднє крило, права передня та середня стійки кузову, праві двері, дах) з об`єктами, міцність яких перевищувала міцність пошкоджених деталей кузову. Вказані пошкодження аварійного характеру виникли при контактуванні передньої, правої бокової та верхньої частини кузову автомобіля з об`єктами, міцність яких перевищувала міцність пошкоджених деталей кузову, в момент та після його виїзду за межі проїзної частини в процесі руху автомобіля та його контактування з деревом (а.с.к.п.100-102).
- висновком експерта №21-2582/21-2597 автотехнічної експертизи обставин виїзду автомобіля "ВАЗ 2109", д/з НОМЕР_2 за межі проїзної частини від 17.05.2021 року згідно якої в умовах даної події швидкість руху автомобіля становила не менше 72,5-77,5км/г. В момент початку відображення правого сліду гальмування автомобіль розташовувався на відстані 1,6м від правого краю проїзної частини. В умовах даної дорожньо-транспортної пригоди водієві автомобіля ОСОБА_7 , в процесі руху необхідно було в установлених межах обирати такий швидкісний режим та прийоми керування, що дозволили би йому, при впливі на органи керування транспортного засобу, мати постійну можливість контролювати напрямок і траєкторію руху автомобіля в межах обраної смуги руху, не допускати втрати його курсової стійкості, що регламентовано вимогами п. 2.3(б), п. 12.1, п. 12.4, п. 12.9 «б» ПДРУ. В умовах даної ДТП водій автомобіля ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти події, шляхом виконання вимог п. 2.3 (б), 12.1, п. 12.4, п.12.9 «б» Правил (а.к.п. 104-106);
- висновком судово медичної експертизи №214 від 19.04.2021 року, згідно якого на трупі ОСОБА_8 були виявлені наступні тілесні ушкодження: у вигляді закритої травми шиї: переломовивихів шийних хребців на рівні С4, забою шийного відділу спинного мозку; травми кінцівок: садна передньої поверхні правого стегна, відкритого багатосколкового перелому тіла правого стегна, садна лівого колінного суглоба. Характер та морфологічні особливості вказаних тілесних ушкоджень свідчать про те, що вони заподіяні дією тупого предмету салону автомобіля та утворились в результаті транспортної травми. Вказані тілесні ушкодження у вигляді політравми, заподіяні при ДТП у відносно короткий проміжок часу, у своїй сукупності були небезпечними для життя та згідно з п. 2.1.1 а) Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_8 знаходиться у причинному зв`язку з поєднаною травмою утвореною при дорожньо-транспортній пригоди 10.03.2021, у вигляді переломо-вивиха шийного відділу хребта із забоєм шийного відділу спинного мозку, багатосколкового відкритого перелому правого стегна, жировою емболією легень. Безпосередньою причиною смерті є висхідний набряк головного мозку, з додатками ( а.к.п. 87-92);

- ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.03.2021 року був накладений арешт на автомобіль "ВАЗ 2109", д/з НОМЕР_2 (а.к.п. 85);
- згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобілю "ВАЗ 2109", д/з НОМЕР_2 є ОСОБА_10 (а.к.п.131);
- вилучений автомобіль "ВАЗ 2109", д/з НОМЕР_2 із механічними ушкодженнями кузова був залишений на території спец майданчику утримання транспортних засобів ГУНП в Одеській області у відповідності до постанови слідчого про визнання речових доказів (а.к.п. 83-84);
- за результатами токсикологічного дослідження № 303 від 11.03.2021р. в крові ОСОБА_7 виявлено 0,88% етанолу, в концентрації (за методикою ГРХ) (а.к.п. 116).
Вищенаведені докази в сукупності доводять порушення обвинуваченим ОСОБА_7 вимог Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору, знаходилися в прямому причинно наслідковому зв`язку із виникненням дорожньо транспортної пригоди та настанням суспільно - небезпечних тяжких наслідків у вигляді спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.
У суду немає підстав для визнання недопустими всіх вищезазначених доказів, наданих стороною обвинувачення, оскільки їх збір та фіксація відповідають нормам КПК України, всі наявні докази узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам справи, відповідають показам обвинуваченого та є такими, що повністю доводять вину обвинуваченого в скоєнні вказаного злочину.
Таким чином, фактичними обставинами кримінального провадження встановлено, що суспільно небезпечний наслідок у вигляді смерті потерпілого був породжений конкретними діями обвинуваченого, який порушив Правила дорожнього руху, що, свідчить про наявність однієї з обов`язкових ознак об`єктивної сторони складу злочину - причинного зв`язку між порушенням правил безпеки дорожнього руху і зазначеними наслідками.
Приймаючи до уваги вищенаведене, оцінивши кожний із доказів, наданих стороною обвинувачення з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку, дотримуючись загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, рівності перед законом і судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, приходить до висновку, що під час судового розгляду стороною обвинувачення доведено поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_7 у інкримінований період вище зазначеного злочину, а його дії правильно кваліфіковані за ст.286 ч.2 КК України, оскільки останній дійсно вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 .
Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
Вирішуючи питання щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у відповідності зі ст.65-67 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відносяться до категорії тяжкого злочину вчиненого з необережності та особу обвинуваченого, який вважається раніше не судимою особою в силу ст. 89 КК України, працює не офіційно, утриманців не має, за місцем постійної реєстрації, проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває; в добровільному порядку надає щомісячну матеріальну допомогу потерпілій.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також вкрай сприятливу щодо нього позицію потерпілого, який не бажає притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності.

Обтяжуючою покарання обвинуваченого обставиною суд визнає вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Із досудової доповіді, складеної за місцем проживання обвинуваченого Роздільнянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробаціі» в Одеській області зазначено, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як високий, тому виправлення обвинуваченого без позбавлення чи обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у тому числі для окремих осіб).
Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про пробацію" під час вирішення питання про застосування до особи пробації суд бере до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення та соціально-психологічну характеристику особи обвинуваченого або засудженого, яку готує персонал органу пробації або адміністрація установи виконання покарань.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
Однак суд, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, суспільну небезпеку вчинених ним дій, особу обвинуваченого, наслідки вчинення ним злочину, від якого наступила смерть людини, позицію потерпілої по даному кримінальному провадженню, а також керування транспортним засобом без відповідних прав на керування, а також вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до висновку, що справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів є призначення покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуттям, в межах санкції ч. 2 ст.286 КК України.

Тож суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого підстав до застосування ст.ст.69,75 КК України.
З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 має бути призначено покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у виді мінімального строку позбавлення волі, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України, без позбавленням права керувати транспортними засобами, оскільки ОСОБА_7 відповідні права на право керування ТЗ не отримував.
Вказана думку суду узгоджується з п. 21 Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у відповідності до якого позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку. Однак призначення цього покарання особі, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами, є неможливим.
Крім того, Одеською обласною прокуратурою пред`явлено цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування збитків понесених на стаціонарне лікування загиблого. Відповідно до якого, просять стягнути з обвинуваченого на користь органу місцевого самоврядування в особі КНП «Одеська обласна клінічна лікарня ООР» заподіяну майнову шкоду у сумі 12965,59 грн. Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що у зв`язку з тим, що КНП « Одеська обласна клінічна лікарня ООР» є бюджетною установою, кошти витрачені на стаціонарне лікування ОСОБА_8 , виділені з місцевого бюджету на стаціонарне лікування потерпілого у кримінальному провадженні не відшкодовані, це суттєво зачіпає інтереси держави та є підставою для представництва органами прокуратури інтересів держави в особі КНП «Одеська обласна клінічна лікарня ООР» . Таким чином КНП «Одеська обласна клінічна лікарня ООР» завдано матеріальну шкоду у вигляді реальних збитків на стаціонарне лікування ОСОБА_8 у період з 16.03.2021 року по 19.03.2021 року та складає загальну суму 12965,59 грн. (а.с. 17-19, 20-24).

Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову.
Ст. 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ст.ст. 22, 1166 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.
Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Обвинувачений під час судового розгляду з позовними вимогами КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради повністю погодився та не заперечував щодо стягнення з нього фактичних витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_8 .
Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшла своє підтвердження вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, обвинувачений цивільний відповідач ОСОБА_7 позовні вимоги визнав у повному обсязі, в тому числі і розмір зазначеного цивільного позову щодо стягнення матеріальної шкоди, суд вважає за необхідне цивільний позов задовольнити, стягнувши з ОСОБА_7 в рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування12965,59 грн.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, процесуальні витрати в сумі 858,05грн. за проведення експертиз: судової автотехнічної експертизи № 21-1690 від 20.04.2021 року ( а.к.п. 99); в сумі 2230,93 за проведення судової автотехнічної експертизи № 21-2582/21-2597 від 17.05.2021 року ( а.к.п. 103).

Накладений ухвалою слідчого судді від 11.03.2021р. арешт на автомобіль марки «ВАЗ 2109», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_7 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 є ОСОБА_10 , мешканка с. Виноградар Роздільнянського р-ну підлягає скасуванню на підставі частини 4 статті 174 КПК України ( а.к.п. 85).

Питання щодо речових доказів вирішити згідно ст.100 КПК України.

На день ухвалення вироку запобіжний захід до обвинуваченого судом не обирався. При цьому, суд вважає, що на даному етапі судового розгляду відсутні підстави для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу, оскільки відсутні ризики ухилення обвинувачений кожного разу з`являвся до судового розгляду на визначний судом день, порядку не порушив, відповідні клопотання .
Керуючись ст.ст. 374, 376 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавленням права керування транспортними засобами.
Запобіжний захід до набрання законної сили вироку відносно ОСОБА_7 не обирати. Строк відбування покарання ОСОБА_7 відраховувати з моменту приведення даного вироку до виконання.
Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 :
1) на користь комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради ( р/р1073910, код 01998526, філія Одеське обласне управління АТ ОЩАДБАНК № 10015/0574) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму 12965,59грн. (дванадцять тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять гривень 59коп.).
2) на користь держави витрати на проведення:
- судової автотехнічної експертизи № 21-1690 від 20.04.2021 року в сумі 858,05грн.;

- судової автотехнічної експертизи № 21-2582/21-2597 від 17.05.2021 року в сумі 2230,93 ( а.к.п. 99, 103).

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді від 11.03.2021р. на автомобіль марки «ВАЗ 2109», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_7 .

Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ 2109», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_7 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 є ОСОБА_10 - повернути за належністю власнику ( а.к.п.83-84).
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її в суді.
Копія вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
Апеляційна скарга може бути подана на протязі 30 днів з дня проголошення вироку до Одеського апеляційного суду, шляхом її подачі через Роздільнянський районний суд, а обвинуваченим, які перебувають під вартою протягом 30 днів з моменту вручення копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1

Вирок набрав законної сили _____ ________ 20___ року
Суддя ______________ ОСОБА_1

Оригінал рішення знаходиться в суді
у справі за _______________,
провадження _______________
Голова Роздільнянського районного суду
Одеської області ___________________ ОСОБА_11