Справа № 308/6461/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород кримінальне провадження №308/6461/19 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000046 від 21.02.2019 р. про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Ужгородського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження №308/6461/19 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000046 від 21.02.2019 р. про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Адвокат ОСОБА_4 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 подав до суду клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому із застави на особисте зобов`язання у кримінальному провадженні № 0000046 від 21.02.2019 р.
Клопотання обґрунтовує тим, що ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду від 28.02.2019 року підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід - тримання під вартою із визначенням застави у сумі 115 260 грн. Надалі батьком обвинуваченого ОСОБА_6 внесено відповідну заставу, отже ОСОБА_7 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Вважає, що на даний час підстави, які існували на момент обрання вказаного запобіжного заходу перестали існувати, а тому його можна змінити на більш м`який з огляду на наступне. З моменту обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 минуло понад 2 роки і 8 місяців. За цей час мій ОСОБА_7 жодного разу не порушив покладених на нього обов`язків. Добросовісно брав участь у всіх слідчих діях. Незважаючи на те, що з початком судового розгляду строк дії покладних на нього ухвалою слідчого судді обов`язків закінчився, він від участі в судових засідання не ухилявся, жодних дій на затягування такого розгляду або перешкоджання кримінальному провадженню у інший спосіб не вчиняв, з будь ким із учасників процесу у позапроцесуальний спосіб не спілкувався. Належна поведінка обвинуваченого упродовж такого тривало часу свідчить про відсутність на даний час будь яких ризиків, які існували на момент застосування до нього зазначеного запобіжного заходу. Батько ОСОБА_5 - ОСОБА_6 (заставодавець) є будівельником за професією. В умовах пандемії COVID-19 та зважаючи на його не молодий вік, він перебуває на даний у час у скрутному матеріальному становищі через відстуність можливості належно заробляти. Окрім того, він намагається ще матеріально допомагати і ОСОБА_5 , у якого на утриманні вже двоє малолітніх дітей, а дружина перебуває у декретній відпустці. Тому вказана грошова сума застави зараз є вкрай важливою для їх родини, щоб забезпечити мінімальний рівень проживання.
У судовому засіданні захисник та підозрюваний клопотання підтримали, просили задовольнити. Просили змінити обраний запобіжний захід із застави на особите зобов"язання та повернути сплачену заставодавцем заставу в розмірі 115 260 грн.
Прокурор у судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечив, просив відмовити у його задоволенні, зокрема зазначив, що ризики, через які було обрано відносно ОСОБА_5 запобіжний захід, не зменшились. Вважає, що саме такий запобіжний захід гарантує належну процесуальну поведінку обвинуваченого . Просив відмовити у задоволенні клопотання.
Суд, заслухавши доводи учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.
Ухвалою Личаківського районного суду від 28.02.2019 року відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід - тримання під вартою із визначенням застави у сумі 115 260 грн. Як встановлено в судовому засіданні батьком обвинуваченого ОСОБА_6 внесено відповідну заставута звільнено ОСОБА_5 з-під варти.
Заявляючи клопотання про зміну запобіжного заходу, захисник вказує на необгрунтованість обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст. 368 КК України та відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
Під час судового розгляду, згідно вимог установлених ст. 331 КПК України, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до вимог п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України запобіжний захід є заходом забезпечення кримінального провадження. Однією з підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження є наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушеннявідповідного ступеню тяжкості.
При вирішенні клопотання слід враховувати вимоги статей 177, 178 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.
Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави обвинуваченому ОСОБА_5 був обраний з метою забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків.
При вирішенні клопотання про зміну запобіжного заходу , суд враховує надані сторонами кримінального провадження докази, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_5 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке йому загрожує, у разі визнання його винним та наявність ризиків .
Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 368 КК України, а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в матеріалах кримінального провадження, приходжу до висновку про обґрунтованість обвинувачення останнього у вчиненні кримінального правопорушення за викладених в обвинувальному акті обставин. Дане кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
Суд, звертає увагу сторони захисту на те, що питання щодо доведеності чи недоведеності вини обвинуваченого не являється предметом розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
При розгляді клопотання суд враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, наявність підстав вважати, що останній може переховуватись від суду, може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню судового розгляду, що унеможливить повноту, всебічність при розгляді даного кримінального провадження, може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадження, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» вказав, що «суворість передбаче-ного покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів». Отже, суд приймає до уваги тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та покарання, що підвищує ризик зникнення обвинуваченого від правосуддя.
У рішенні Європейського суду «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р. зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами
Суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 Кримінального кодексу України, санкція вказаної статті передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Суд вважає, доведеним те, що існує реальна загроза того, що обвинувачений перебуваючина волі мо-же впливати на свідків, які ще не допитані в ході судового розгляду ,отже існує ризик незаконного впливу на свідків з метою зміни їх показів на свою користь, з метою уникнення кримінальної відповідальності, самостійно або через знайомих, шляхом вмовляння, погроз або іншим способом.
Суд звертає увагу на спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
За таких обставин суд вважає доведеним наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину та вищевказаних ризиків, станом на день вирішення клопотання ризики не зменшилися, не відпали та продовжують існувати, і неможливість їх запобігання при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Отже, враховуючи обставини провадження, характер обвинувачення, суд вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.
Суд не відхиляє доводів на користь обвинуваченого, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків.
Доводи адвоката про те, що з моменту обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 минуло понад 2 роки і 8 місяців, за цей час ОСОБА_5 жодного разу не порушив покладених на нього обов`язків, добросовісно брав участь у всіх слідчих діях, від участі в судових засідання не ухилявся, жодних дій на затягування такого розгляду або перешкоджання кримінальному провадженню у інший спосіб не вчиняв, з будь ким із учасників процесу у позапроцесуальний спосіб не спілкувався не можуть слугувати стримуючим фактором та не спростовують заявлених ризиків.
Що стосується доводів захисника про те, що строк дії покладених на ОСОБА_5 обов`язків закінчився і не продовжувався судом , слід зазначити наступне.
Частиною 1 ст. 182 КПК України визначено, що застава застосовується з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків. При цьому застава не є забезпеченням виключно додаткових обов`язків, які передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, але є також забезпеченням виконання інших процесуальних обов`язків, передбачених КПК України для підозрюваних, обвинувачених.
Запобіжним заходом у даному кримінальному провадженні є застава, яка за визначенням ч. 11 ст. 182 КПК України застосовується упродовж усього кримінального провадження, яке завершується проголошенням судового рішення у відповідності до п.п. 10, 24 ч. 1 ст. 3 КПК України.
Навіть після спливу строку дії обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, які покладалися на особу судом, на підозрюваного, обвинуваченого у кримінальному провадженні продовжують покладатися загальні процесуальні обов`язки, визначені законом - ч. 7 ст. 42 КПК України, у забезпечення виконання яких в подальшому протягом усього кримінального провадження і застосовується такий запобіжний захід як застава.
Враховуючи, що розгляд кримінального провадження триває, суд доходить висновку, що запобіжний захід у вигляді застави щодо ОСОБА_5 забезпечить належне виконання останнім процесуальних обов`язків, є достатнім та дієвим для досягнення мети кримінального провадження.
Щодо обставин, наведених у клопотанні захисника обвинуваченого , суд не може вважати їх новими та достатніми для зміни запобіжного заходу, у справі відсутні достатні докази для зміни запобіжного заходу у вигляді особистого зобовязання, який забезпечить належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 до закінчення розгляду вказаного кримінального провадження, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 331, 392,395 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 із застави на особисте зобовязання - відмовити.
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 7 днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено 12.11.2021 року о 16 - 45 год.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1