Справа № 357/1990/22
У Х В А Л А

02 березня 2022 року м. Біла Церква
Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання заступника керівника Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за №0000545 від 27.02.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

про арешт тимчасово вилученого майна,-

У С Т А Н О В И В:
У провадження слідчого судді надійшло клопотання заступника керівника Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за №0000545 від 27.02.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК Українипро арешт тимчасово вилученого майна.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділом Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області за процесуального керівництва Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000545 від 27.02.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Зазначає, що 26.02.2022 до Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області надійшла письмова заява від ОСОБА_4 , яка повідомила про те, що до приймального відділення ЕШМД було доставлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з вогнепальним пораненням черевної порожнини та правої кінцівки, який останній отримав 26.02.2022 під час обстрілу його автомобіля за адресою: м. Біла Церква, вул. Гайок.

27.02.2022 в період часу з 15-00 год. по 16-20 год. проведено огляд місця події, а саме на ділянки місцевості, що розташована у місті Біла Церква Київської області вул. Гайок, координати 49.804.000, 30.04.3830 в ході якого виявлено та вилучено: три металеві предмети схожі на кулі, які було поміщено до спецпакету №3605322; ключі від автомобіля, які поміщено до паперового конверту; автомобіль білого кольору, марки «ГАЗ» днз НОМЕР_1 .

Вищевказані вилучені речі, є матеріальними об`єктами, які можуть зберігати на собі сліди вчинення злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. З метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження вказаного майна з метою збереження речових доказів, для подальшого проведення необхідних судових експертиз необхідно накласти арешт на вилучене майно із позбавленням можливості його відчужувати.

У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не прибув, натомість у клопотання просив проводити розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх учасників, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши матеріали клопотання та додані копії документів, якими обгрунтовуються доводи клопотання, вважаю, що останнє підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.ч. 1-8 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Разом з тим, з огляду на зміст клопотання, вказані вимоги закону не дотримані і, як наслідок, клопотання не містить мету та відповідного обґрунтування необхідності арешту майна із зазначенням наявності передбачених ч.1 ст. 170 КПК України ризиків.

Прохаючи накласти арешт на частину перерахованого у клопотанні майна, зокрема на транспортний засіб, прокурор поряд з цим не долучає документів, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати та не називає конкретні докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження третіми особами таким майном.

Окрім того, у своєму клопотанні прокурор не зазначає, яким способом (відчуження, розпорядження та/або користування) слід накласти арешт на вилучене майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Зважаючи на вищевикладене слідчий суддя вважає, що клопотання подане з порушенням вимог кримінального процесуального кодексу, у зв`язку з чим останнє підлягає поверненню прокурору з встановленням строку у сімдесят дві години для усунення наведених вище недоліків.

Керуючись ст. ст. 64-2 ч. 2, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання про накладання арешту на майно повернути керівнику Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 , встановивши строк в сімдесят дві години для виконання вимог передбачених ст. 171 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6