Справа № 347/2516/21
Провадження № 11-сс/4808/312/21
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 02 грудня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 ,
за участю прокурора ОСОБА_9 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, заборонивши йому щоденно у період часу з 22 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. залишати житло за адресою - с. Уторопи Косівського району Івано-Франківської області, або визначити розмір застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 45400 грн.
Посилається на те, що слідчим суддею не обґрунтовано належним чином жодного ризику та не наведено будь-яких доказів необхідності застосування такого суворого запобіжного заходу як тримання під вартою без визначення застави. Вказує, що слідчий суддя не взяв до уваги те, що підозрюваний вважається несудимим, неофіційно працює, по місцю проживання характеризується позитивно, проживає вдвох з матір`ю пенсіонеркою, яка часто хворіє, доглядає за нею, після спричинення ушкоджень надавав допомогу потерпілому, після вчинення злочину не переховувався від органів досудового розслідування, має постійне місце проживання та стійкі соціальні зв`язки, а потерпілий написав заяву, що претензій матеріальних та моральних до нього не має, просив обрати запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі. Стверджує, що висновки про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не підтверджені доказами, є голослівними. На його думку, що за таких обставин до підозрюваного необхідно застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, з покладенням відповідних обов`язків на строк не більше двох місяців. Також, з огляду на наведене, враховуючи тяжкість підозри, дані про особу підозрюваного, рівень його матеріального забезпечення, вважає, що процесуальну поведінку належно забезпечить застава 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою слідчого судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 02 грудня 2021 року клопотання задоволено, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 з утриманням в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» терміном на 60 днів, визначено строк тримання під вартою рахувати з 18.00 год. 30 листопада 2021 року до 18.00 год. 27 січня 2022 року.

Слідчий суддя мотивував прийняте рішення тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого, відповідно до ч. 1 ст.121 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п?яти до восьми років. Враховував тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, підозру у вчиненні злочину під час розпивання спиртних напоїв, що вказує на можливість наявності обтяжуючої обставини. Брав до уваги вік та стан здоров`я підозрюваного, те, що на даний час він ніде не працює, і джерело його доходів невідоме. Дійшов висновку, що є достатні підстави вважати, що застосування підозрюваному більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Зважав на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України. З огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме в процесі розпивання спиртних напоїв, та спричиненні потерпілому тілесні ушкодження, які є тяжкими і були небезпечними для життя в момент заподіяння, вважав, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно застосувати без визначення розміру застави.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити розмір застави;

- прокурор заперечував доводи апеляційної скарги, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про необхідність застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою та вважає, що висновок слідчого судді про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання є обґрунтованим.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею в повній мірі дотримані приписи цих норм та вимоги ст. ст. 176, 177, 178, 181, 182, 183 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

В кримінальному провадженні № 0000194 ОСОБА_8 повідомлено про підозру від 30 листопада 2021 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України (а.п. 18-19), а саме в умисному спричиненні тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння (умисне тяжке тілесне ушкодження).

Санкція ч. 1 ст. 121КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі строк від п`яти до восьми років, відповідно таке кримінальне правопорушення згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Суд апеляційної інстанції, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», № 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)» та те, що ч. 3 ст. 17 КПК України імперативно визначено, що підозра не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані разом з сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку - рапортом (а.п. 6), протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується та іншу подію (а.п. 7), протоколом огляду місця події (а.п. 8-9), протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (а.п. 10-14), протоколом проведення слідчого експерименту (а.п. 15), протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення (а.п. 16-17), протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 (а.п. 20-21) та іншими доказами, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до переконливого висновку про обґрунтованість підозри, оскільки вони підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Також, сукупність відомостей, які були встановлені під час розгляду клопотання, давали підстави слідчому судді дійти висновку, що в даному випадку мають місце ризики здійснити підозрюваним дії, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду , незаконно впливати на потерпіл ого, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції враховує, що ризик в свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування чи суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, він існує не лише на початковому етапі кримінального провадження, а й може продовжувати існувати на стадії судового розгляду.

Висновок про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею зроблено в результаті аналізу сукупності даних про подію кримінального правопорушення, поведінку підозрюваного, відомостей, що характеризують його особу, інших обставин по кримінальному провадженню, оцінки доводів прокурора.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Суд першої інстанції в повній мірі взяв до уваги відомості, що були відомі на час розгляду клопотання відносно особи підозрюваного.
З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_8 : 1997 року народження; має місце проживання в с. Уторопи Яблунівської селищної територіальної громади; проживає з матір`ю - ОСОБА_13 , 1961 року народження, яка хворіє (а.п. 25, 26, 31, 33, 36); згідно з характеристики по місцю проживання громадського порядку не порушував, скарг на нього не поступало (а.п. 27); не судимий; потерпілий ОСОБА_14 написав заяву про те, що претензій матеріальних та моральних до нього не має, отримав кошти на лікування, просив обрати запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі (а.п. 37).
Сторона захисту посилається на те, що ОСОБА_8 неофіційно працює, в той час будь-яких доказів на підтвердження цієї обставини не здобуто.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ухвали слідчого судді сторона обвинувачення навела переконливі доводи того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_8 буде недостатнім та не забезпечить запобігання цим ризикам.

Стороною захисту не зазначено належного обґрунтування про можливість запобігання ризикам, встановлених стороною обвинувачення, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слідчий суддя, з огляду на необхідність обрання запобіжного заходу, обумовленого підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, їх обставини, тяжкість, з метою запобігання виникненню ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, з врахуванням даних про його особу, відповідно до вимог кримінального процесуального закону вмотивовано прийняв рішення про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

На думку суду апеляційної інстанції, враховуючи те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, з огляду на підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, що мають місце у даному випадку, слідчий суддя дійшов до правильного висновку про відсутність підстав для визначення застави у відповідному розмірі при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, та не визначив розмір застави.

Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 12, 131-132, 176-178, 181, 182, 183, 194, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 02 грудня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5