ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/997/21 Номер провадження 11-сс/814/63/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою прокурора Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Комсомольського міського суду Полтавської області від 15 грудня 2021 року,
В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_6 за матеріалами кримінального провадження, внесеними до ЄРДР за№ 0000281 від 12 червня 2021 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України про арешт майна.

Рішення слідчого судді мотивовано, тим що відсутні підстави для висновку про наявність у даному кримінальному провадженні підозри у вчиненні кримінального правопорушення, достатньо обґрунтованої для вжиття за клопотанням прокурора заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна

Не погодившись із вказаним рішенням суду, прокурором Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на автомобіль марки «МАN» моделі «ТGS 24.440» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » спеціалізований вантажний - спеціалізований самоскид та деревину, яка знаходиться в його кузові, власником яких с ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позбавленням права володіння, користування та розпорядження. Місцем зберігання автомобіля марки «МАN» моделі «ТGS 24.440»реєстраційний номер « НОМЕР_1 » та деревини, яка знаходиться в його кузові, визначити майданчик для тимчасового зберігання транспортних засобів ВП№2 Кременчуцького РУН ГУНП в Полтавській області, що знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Горішні Плавні, вул. Добровольського, 6
З рішенням районного суду не погоджується, так як вважає, що останнє є незаконним та необґрунтованим з підстави невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення.
Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що автомобіль марки «MAN» моделі «ТGS 24.440» н.з. НОМЕР_1 використовувався для погрузки та подальшого транспортування частин дерева, а саме дров.
Таким чином вищезгаданий автомобіль та частини дерев у вигляді дров в його кузові є речовими доказами, що тимчасово вилучені під час огляду місця події 11 грудня 2021 року та можуть бути використаний як доказ, у кримінальному проваджені.
Постановою слідчого автомобіль марки «MAN» моделі «ТGS 24.440» н.з. НОМЕР_1 , частини дерев у вигляді дров визнано речовими доказами.
З метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, виникла необхідність накласти арешт на дане майно.

Дослідивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Як встановлено апеляційним переглядом, за наслідками розгляду клопотання, слідчий суддя дійшов до законного та обґрунтованого висновку про відсутність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для його задоволення.

Так доводячи обґрунтованість поданого клопотання в частині накладення арешту на це майно прокурор вказував про те, що було зупинено автомобіль, який перевозив дрова без дозвільних документів, а вилучене майно є предметом розслідування вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, а саме незаконна порубка дерев.

Разом з тим матеріали клопотання не містять доказів, які б давали підстави вважати, що зазначене в клопотанні майно, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України, що в якомусь конкретному місці було здійснено порубку дерев та які заподіяні збитки, окрім як визнання майна речовими доказами постановою слідчого.

Крім того, як на підставу накладення арешту на майно, прокурор посилався на те, що воно є доказом злочину, незаконної порубки дерев, однак при цьому, таке твердження належним чином не обґрунтовано та не вмотивовано та не наведено жодних даних де здійснена така порубка.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ВП №2 Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000281, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 червня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, незаконна порубка дерев.

По наведеному прокурором факту кримінальне провадження не реєструвалося.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань до реєстру внесені 12 червня 2021 року відомості про те, що на території Горішньоплавнівського району Полтавської області, здійснюється незаконна порубка дерев. Проте, із зазначеного витягу, не вбачається, яке має відношення подія від 11 грудня 2021 року, а саме зупинення автомобіля марки «MAN» моделі «ТGS 24.440» н.з. НОМЕР_1 із деревиною в кузові до кримінального правопорушення внесеного до ЄРДР 12 червня 2021 року .

Разом з тим в матеріалах клопотання відсутні відомості про те, що ОСОБА_7 чи іншими особами було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 246 КК України, або що деревина, яка перевозилась автомобілем «MAN» моделі «ТGS 24.440» н.з. НОМЕР_1 , була набута внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Також в матеріалах клопотання відсутні дані, які б об`єктивно свідчили про встановлений факт незаконної порубки та наявність незаконно зрубаної деревини.

Враховуючи зазначене, прокурором не надано належних, допустимих та достатніх доказів вважати, що зазначене в клопотанні майно, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а саме, що зазначене майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження за ч.1 ст.246 КК України, а саме а саме незаконної порубки дерев або, що вказане майно було об`єктом кримінально-протиправних дій чи набуте кримінально протиправним шляхом.

Крім того в ході дослідження матеріалів провадження встановлено, що санкція статті, щодо якої внесено відомості в ЄРДР не передбачено конфіскації майна, як додаткового покарання, а також те, що підозру нікому не оголошено, та клопотання про арешт майна не містить жодних відомостей в обґрунтування факту завдання шкоди та її розміру у кримінальному провадженні.

А тому, колегія суддів повністю погоджується з висновком слідчого судді місцевого суду про відсутність законних підстав для накладення арешту на вказане в клопотанні майно.

Крім того, апеляційний суд вважає, що потреби досудового розслідування на даному етапі досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання в права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на дане конкретне майно.

Апеляційним переглядом встановлено, що слідчим суддею з дотриманням вимог ст.ст.132, 173 КПК України вказані обставини в їх сукупності було враховано та надано їм належну правову оцінку

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, в зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скарги - без задоволення.

Керуючись ст. ст.405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого Комсомольського міського суду Полтавської області від 15 грудня 2021 року - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4