Справа № 190/1945/21
Провадження №1-кп/190/43/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 року м. П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Одринки Нововодолазького району Харківської області, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , раніше судимого

- 09.03.2017 року Глобинським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку в 1 рік;

- 26.10.2017 року Глобинським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70, КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку в 2 роки;

- 12.04.2018 року Глобинським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 14.05.2018 року Кременчугським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 8 місяців позбавлення волі;

- 10.09.2018 року Глобинським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 09.11.2020 року Ленінським районним судом м. Полтави за ст. 391, 71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи засудженим 09 листопада 2020 року Ленінським районним судом м. Полтави за ст. 391 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 10.09.2018 року та остаточно призначено покарання 2 роки 3 місяці позбавлення волі та відбуваючи покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «П`ятихатська виправна колонія № 122» належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, в період відбування покарання знову вчинив нове кримінальне правопорушення.

08.06.2021 року на підставі ухвали П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області та постанови начальника Державної установи «П`ятихатська виправна колонія № 122» від 29.10.2021 року ОСОБА_4 був підданий стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу на строк 1 місяць. Після звільнення з ПКТ своєї поведінки не змінив та знову продовжував порушувати режим утримання.

Так, 02.12.2021 року ОСОБА_4 , згідно із затвердженим графіком, який було оголошено обвинуваченому 02.12.2021 року повинен був здійснити роботу з сомообслуговування, а саме підмести підлогу коридору відділення соціально психологічної служби № 4. Проте ОСОБА_4 02.12.2021 року приблизно о 09 год. 10 хвл. відмовився здійснити вимогу начальника відділення СПС № 4, а саме підмести підлогу коридору відділення соціально-психологічної служби № 4. Засудженому ОСОБА_4 було запропоновано прослідувати до медичної установи з метою перевірки стану здоров`я, на що останній в категоричній формі відмовився. Після цього, цього ж дня 02 грудня 2021 року приблизно о 09 год. 13 хвл. тимчасово виконуючим обов`язки начальника відділення СПС № 4 майором внутрішньої служби ОСОБА_6 повторно було запропоновано ОСОБА_4 здійснити підмітання коридору відділення соціально психологічної служби № 4, згідно затвердженого графіку чергування, на що засуджений ОСОБА_4 відповів категоричною виконувати законні вимоги представників адміністрації, чим порушив ст. 107 КВК України.

У судовому засідання ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України визнав у повному обсязі та пояснив, що дійсно в грудні 2021 року відмовився від здійснення підмітання підлоги коридору відділення № 4 згідно графіка чергування. У скоєному каявся та просив суворо не наказувати.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

При встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного кримінального правоопрушення в судовому засіданні доведена повністю та його дії слід кваліфікувати :

- за ст. 391 КК України як злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

При визначенні виду та розміру покарання суд враховує тяжкість скоєного злочину, якє відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який по місцю відбування покарання характеризується, як злісний порушник режиму утримання, заохочень не має, має 51 стягнення, які не зняті і не погашені у встановленому законом порядку, в тому числі поміщався до дисциплінарного ізолятору та переводився в приміщення камерного типу установи.

До обставин, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України суд відносить щире каяття.

До обставин, що обтяжують покарання в силу ст. 67 КК України суд відносить вчинення злочину повторно та рецидив злочинів.

Враховуючи вищевказані обставини, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 неможливо без його ізолювання від суспільства, а покарання йому повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а саме в межах санкції ст. 391 КК України у виді позбавлення волі, визначивши остаточне покарання за положеннями ч. 1 ст. 71 КК України з урахуванням покарання за вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 09 листопада 2020 року шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за попереднім вироком у виді позбавлення волі.

Витрати на залучення експерта та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені за ст. 391 КК України та призначити покарання ОДИН рік позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 09 листопада 2020 року і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків ОДИН рік ОДИН місяць позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили обрати тримання під вартою, взявши під варту із залу суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обраховувати з 07 лютого 2022 року.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1