Дата документу 09.08.2021 Справа № 335/7699/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 335/7699/21 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/807/813/21 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисникаадвоката ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянула 9 серпня 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2021 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою з одночасним визначенням розміру застави відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Інзівка Приморського району Запорізької області, громадянина України, з вищою освітою, працюючого начальником Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), одруженого, який має на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, СУ ГУНП України в Запорізькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000197 від 05.07.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що у відповідності до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 20.04.2016 наказом Міністерства юстиції України №1183/5 від 20.04.2016 затверджено Типове положення про відділ державної виконавчої служби міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі Положення).

Відповідно до Положення відділ державної виконавчої служби міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України є органом державної виконавчої служби, який входить до системи органів Міністерства юстиції України, є структурним підрозділом та підпорядковується міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції України через відповідні управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України.

Згідно з положенням основними завданнями відділу є: реалізація державної політики у сфері примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб); забезпечення своєчасного, повного і неупередженого виконання рішень у порядку, встановленому законодавством.

Відділ відповідно до покладених на нього завдань: здійснює своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень у порядку, встановленому законом; забезпечує ведення автоматизованої системи виконавчого провадження.

10.04.2012 наказом Міністерства юстиції України №549/5 затверджено Положення про районний, районний у місті, міський (міста обласного значення), міськрайонний, міжрайонний відділ державної виконавчої служби.

У відповідності до Положення відділ у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Прем`єр-міністра України, наказами Міністерства юстиції України, дорученнями Міністра юстиції України, наказами ДВС України, дорученнями Голови ДВС України, наказами головного управління юстиції, розпорядженнями голови відповідної місцевої державної адміністрації.

12.11.2019 наказом начальника управління Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_9 №879/07-12, ОСОБА_8 переведено з посади начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, на рівнозначну посаду начальника Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області із збереженням раніше присвоєного йому 5 рангу державного службовця в межах категорії «Б» посад державної служби.

У зв`язку з реорганізацією Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_8 на теперішній час обіймає посаду начальника Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Так, в.о. начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_10 затверджено посадову інструкцію начальника Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі посадова інструкція).

Відповідно до посадової інструкції метою посади є забезпечення примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб).

Згідно із посадовою інструкцією основними посадовими обов`язками ОСОБА_8 є: очолює відділ, здійснює керівництво його діяльності, організовує роботу Відділу, представляє Відділ у відносинах з іншими органами, підприємствами, установами, організаціями та підзвітний перед начальником міжрегіонального управління юстиції та відповідним Управлінням за організацію та результати діяльності Відділу; забезпечує виконання Відділом Конституції та законів України, указів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, наказів Міністерства юстиції України, доручень Міністра юстиції України, заступників Міністра, директора Департаменту, наказів міжрегіонального управління юстиції, доручень начальника міжрегіонального управління юстиції; здійснення контролю за додержанням законодавства про виконавче провадження, правильності, своєчасності та повного вчинення виконавчих дій державним виконавцем; вносить пропозиції щодо заохочення або ініціювання дисциплінарного провадження стосовно заступника начальника Відділу, державних виконавців та інших працівників Відділу; організовує роботу зі службовими документами, здійснює контроль за веденням номенклатурних справ Відділу відповідно до встановленого порядку та вимог законодавства з діловодства, забезпечую і контролює дотримання працівниками Відділу виконавської та трудової дисципліни, розглядає скарги на дії (бездіяльність) державних виконавців; організовує розгляд звернень громадян та юридичних осіб з питань, пов`язаних з діяльністю Відділу, організовує перевірку викладених у них фактів, проводить особистий прийом громадян, забезпечує доступ до публічної інформації, розпорядником якої є Відділ; виконує рішення і здійснює інші дії відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження», забезпечує аналіз та узагальнення результатів роботи з виконання рішень, ведення автоматизованої системи виконавчого провадження, обліково-статистичної звітності, діловодства та архіву Відділу; розподіляє обов`язки між працівниками Відділу, розробляє проекти їх посадових інструкцій; за наявності підстав відповідно до вимог законодавства погоджує заяви державних виконавців про виплату винагороди; здійснює інші повноваження відповідно до законодавства.

Відповідно до посадової інструкції вимогами до компетентності є організація і контроль роботи.

Таким чином, перебуваючи на посаді начальника Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_8 виконує організаційно-розпорядчі функції внаслідок чого, відповідно до п. 1 примітки до ст. 364 КК України є службовою особою та згідно з п.2 примітки до ст.368 КК України займає відповідальне становище.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» рішення підлягають примусовому виконанню на підставі таких виконавчих документів:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Відповідно до ч.4 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» рішення виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. У разі тимчасової відсутності доступу до автоматизованої системи допускається виготовлення документів на паперових носіях з подальшим обов`язковим внесенням їх до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня після відновлення її роботи.

Згідно зі ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до вимог постанови КМУ від 08.09.2016 № 643 «Про затвердження Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця» встановлено, що у разі фактичного виконання (повного або часткового) виконавчого документа майнового характеру, стягнення заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, за виконавчим документом про стягнення аліментів державним виконавцям, визначеним у частині першій статті 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», виплачується винагорода у такому розмірі: 2 відсотки стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, але не більше 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, - державному виконавцю, на виконанні у якого перебував (перебуває) виконавчий документ; 0,5 відсотка стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, але не більше 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, - керівнику органу державної виконавчої служби та його заступникам, яким безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

25.09.2019 рішенням Господарського суду Запорізької області по справі № 908/1737/19 позов Акціонерного товариства «Укртрансгаз» до Концерну «Міські теплові мережі» задоволено частково.

Судом вирішено стягнути з Концерну «Міські теплові мережі», (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, ) на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1, ) 33 853 832 (тридцять три мільйони вісімсот п`ятдесят три тисячі вісімсот тридцять дві) грн. 52 коп. заборгованості, 2 171 484 (два мільйони сто сімдесят одну тисячу чотириста вісімдесят чотири) грн. 21 коп. пені, 184 738 (сто вісімдесят чотири тисячі сімсот тридцять вісім) грн. 11 коп. 3% річних, 224 601 (двісті двадцять чотири тисячі шістсот одну) грн. 20 коп. інфляційних втрат та 546 519 (п`ятсот сорок шість тисяч п`ятсот дев`ятнадцять) грн. 84 коп. судового збору.

20.04.2021 начальником Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_8 на підставі виконавчого листа, була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження АСВП: 65224113 щодо стягнення з Концерну «Міські теплові мережі» на користь АТ «Укртрансгаз» боргу в розмірі 16 520 649,88 гривень. Виконавче провадження перебувало на розгляді державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_11 .

В ході проведення виконавчого провадження сума боргу, згідно платіжного доручення № 2980 від 28.04.2021, виконавчий збір та витрати боржником сплачені в повному обсязі та перераховані на відповідний рахунок АТ «Укртрансгаз».

У зв`язку з чим, 05.05.2021 державним виконавцем ОСОБА_11 , у відповідності до п.8 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» в рамках винесено постанову про закінчення виконавчого провадження АСВП: 65224113.

У відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 № 643 після фактичного виконання виконавчого документа майнового характеру по виконавчому провадженні АСВП: 65224113, начальник Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_8 отримав винагороду в сумі 40000 гривень, а державний виконавець ОСОБА_11 на підставі поданої заяви на ім`я начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_12 отримала винагороду в сумі 268000 гривень, яка була перерахована на її рахунок відкритий в АТ КБ «ПриватБанк».

29.06.2021, дізнавшись про перерахування винагороди в сумі 268000 грн. на банківський рахунок ОСОБА_11 , у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на одержання неправомірної вигоди від останньої, яка була його підлеглою.

З цією метою ОСОБА_8 , 29.06.2021 приблизно о 13 годині 30 хвилин, знаходячись у своєму службовому кабінеті № 205 адміністративної будівлі Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, просп. Металургів, 6, діючи з корисливих мотивів, використовуючи службове становище, звернувся до ОСОБА_11 з вимогою передати йому у якості неправомірної вигоди частину грошових коштів отриманих нею у якості винагороди по виконавчому провадженні № 65224113 у розмірі 180000 грн. При цьому ОСОБА_8 повідомив, що у разі не надання йому неправомірної вигоди, він вчинить дії з використанням наданого йому службового становища щодо ініціювання проведення відносно ОСОБА_11 службових перевірок та, як наслідок, притягнення її до дисциплінарних відповідальності та звільнення із займаної посади.

30.06.2021 приблизно о 09 годині 50 хвилин, ОСОБА_8 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на одержання неправомірної вигоди, діючи з корисливих мотивів, перебуваючи у своєму службовому кабінеті № 205 за вищезазначеною адресою, повторно висловив вимогу ОСОБА_11 передати йому грошові кошти - неправомірну вигоду на вищезазначену ним суму, при цьому продовжуючи висловлювати погрози законним інтересам ОСОБА_11 .

Крім того, 05.07.2021 приблизно о 09 годині 50 хвилин, ОСОБА_8 перебуваючи біля адміністративної будівлі Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), діючи з корисливих мотивів, під час розмови зі ОСОБА_11 , повторно висловив вимогу щодо негайної передачі йому неправомірної вигоди, при цьому самостійно зменшив її розмір до 110000 гривень. Під час розмови ОСОБА_8 висловив вимогу передачі йому неправомірної вигоди до 15 години 05.07.2021, а у разі відмови надати йому неправомірну вигоду, він вчинить дії щодо ініціювання проведення відносно ОСОБА_11 службових перевірок та як наслідок притягнення її до дисциплінарних стягнення та звільнення із займаної посади.

Таким чином, ОСОБА_8 , з метою одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_11 умисно створив умови, за яких остання була вимушена надати йому неправомірну вигоду з метою запобігти шкідливим наслідкам для своїх прав та законних інтересів, а саме для подальшого безперешкодного виконання свої функціональних обов`язків та недопущення її звільнення із займаної посади.

12.07.2021, приблизно о 09 годині 10 хвилин, ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний намір направлений на одержання неправомірної вигоди, діючи умисно із корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище, перебуваючи у своєму службовому кабінеті, за вищезазначеною адресою, звернувся з вимогою до ОСОБА_11 , про те, що вона повинна звільнитися зі служби. В ході подальшої розмови, ОСОБА_8 висловив вимогу ОСОБА_11 , щодо передачі йому неправомірної вигоди в сумі 134000 гривень, тим самим самостійно підвищив раніше зазначену ним суму неправомірної вигоди зі 110000 грн., та запевнив останню що у разі передачі йому грошових коштів, питання щодо її звільнення у подальшому ним ініціюватися не буде.

13.07.2021, приблизно о 10 годині 20 хвилин, ОСОБА_8 перебуваючи у своєму службовому приміщенні, під час спілкування зі ОСОБА_11 повідомив останній, що сума неправомірної вигоди, яку вона повинна передати йому становить 134000 грн. При цьому, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_11 , що у разі передачі йому грошових коштів на зазначену суму у якості неправомірної вигоди вона зможе залишитись на посаді та надалі працювати.

15.07.2021, приблизно о 13 годині 44 хвилини, ОСОБА_8 , діючи умисно із корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище, перебуваючи на балконі свого службового кабінету, за вищезазначеною адресою, під час спілкування зі ОСОБА_11 , надав їй на аркуші паперу реквізити банківської картки № НОМЕР_1 закріпленої за рахунком відкритому в АТ «ОТП БАНК» на ім`я ОСОБА_13 та висловив вимогу щодо перерахування неправомірної вигоди в сумі 134000 грн. на даний рахунок. При цьому, ОСОБА_8 , з метою уникнення фінансового контролю за банківськими операціями, надав вказівку ОСОБА_11 перераховувати грошові кошти декількома платежами та протягом декількох днів.

15.07.2021, приблизно о 17 годині 20 хвилин, ОСОБА_11 розуміючи, що вимоги ОСОБА_8 є не відворотними, а висловлені погрози - реальні, через термінали самообслуговування, які розташовані за адресами: м. Запоріжжя, просп. Соборний, 144 та просп. Соборний, 83-85, перерахувала частину грошових коштів в сумі 24000 гривні, у якості неправомірної вигоди на зазначену ОСОБА_8 банківську картку з реквізитами № НОМЕР_1 закріплену за рахунком відкритому в АТ «ОТП БАНК» на ім`я ОСОБА_13 .

16.07.2021, приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_11 продовжуючи виконувати протиправні вимоги свого безпосереднього керівника ОСОБА_8 щодо передачі неправомірної вигоди, перебуваючи у регіональному відділенні АТ «ОТП БАНК» розташованому за адресою: м. Запоріжжя, просп. Соборний, 66, у відповідності до квитанцій № 25799408 від 16.07.2021 та № 25799760 від 16.07.2021, перерахувала решту коштів у якості неправомірної вигоди на суму 110 000 гривень на банківську картку № НОМЕР_1 закріпленої за рахунком відкритому в АТ «ОТП БАНК» на ім`я ОСОБА_13 , тим самим ОСОБА_8 діючи умисно із корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище, одержав від ОСОБА_11 неправомірну вигоду у розмірі 134000 гривень за невчинення дій, які входять до його повноважень, а саме за нестворення перешкод у її службовій діяльності, незастосування відносно неї дисциплінарних стягнень та неініціювання питання щодо звільнення її з посади державного виконавця.

16.07.2021 року, о 12 годині 08 хвилин, ОСОБА_8 затримано в порядку ст.208 КПК України, та 16.07.2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Посилаючись на те, що ОСОБА_8 , з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, зазначаючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, слідчий звернувся до суду з клопотанням, у якому просив суд застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , із встановленням застави у сумі 1021500 гривень.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2021 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_14 про застосування запобіжного заходу.

Застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13 вересня 2021 року включно.

Встановлено ОСОБА_8 заставу в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454000 гривень, яка може бути внесена протягом строку дії запобіжного заходу.

У разі внесення застави і звільнення з-під варти ухвалено покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України: прибувати на виклик слідчого прокурора, суду залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатись з м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з одночасним визначенням застави у розмірі 454000 гривень, слідчий суддя вважав встановленим та доведеним наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 вказаного кримінального правопорушення, та прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам,передбачених п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді.

В обґрунтування доводів зазначає, що органом досудового розслідування не доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_15 кримінального правопорушення. Питання застосування дисциплінарних стягнень та звільнення з посади державного виконавця не входить до кола службових обов`язків ОСОБА_8 . Стороною обвинувачення взагалі не встановлені всі обставини вчинення цього злочину, підозрюваному не роз`яснено суть пред`явленої підозри, а саме за які дії, які входили до кола службових обов`язків та на підставі яких підзаконних актів, за версією сторони обвинувачення ОСОБА_8 передано неправомірну вигоду.

Стороною обвинувачення та судом при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу не враховано факту відсутності жодного доказу на існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Вважає, що жоден із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, в даному кримінальному провадженні відсутній, у клопотанні прокурора зазначені лише абстрактні дані про нібито наявність ризиків, які жодним чином не доведені наявними доказами. Рішення слідчого судді обґрунтовано лише тяжкістю вчиненого злочину із посиланням на вирвані з контексту рішень ЕСПЛ твердження. Проте, тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст.177 КПК.

Розмір застави, встановлений слідчим суддею, є непомірним. Майновий стан підозрюваного органами досудового слідства взагалі не вивчався, отже питання помірності суми застави визначено без дослідження будь-яких доказів. «Виключеність» випадку при перевищенні максимально можливого розміру застави, передбаченого КПК України по цій категорії злочинів мотивована також лише тяжкістю вчинення злочину. Разом з цим, розмір застави встановлений без урахування обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного. Такий розмір застави фактично є спробою унеможливити його внесення та залишити запобіжний захід тримання під вартою.

Також зазначає, що був присутній в судовому засіданні, копію повного тексту ухвали до теперішнього часу не отримав, що позбавляє його можливості реалізувати надане КПК України право на його оскарження, а тому вважає строк пропущеним з поважних причин.

Просить поновити строк на оскарження ухвали слідчого судді, ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , зобов`язати ТУ ДСА в Запорізькій області повернути заставодавцю заставу.

Позиції учасників судового провадження.
Захисник підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав та наполягав на її задоволенні.

Підозрюваний також підтримав апеляційну скаргу захисника.

Прокурор висловив заперечення вимогам апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.395 КПК України, апеляційна скарга, може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення. Враховуючи те, що на теперішній час сторона захисту не отримала копію ухвали слідчого судді, в наданих матеріалах відсутні дані про отримання адвокатом копії ухвали, колегія суддів вважає, що у вказаному випадку строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Щодо вимог апеляційної скарги по суті, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з матеріалами провадження, слідчим управління ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000197 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, відомості про яке 05.07.2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

17.07.2021 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у кримінальному провадженні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

За вимогами ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідаючи на доводи сторони захисту щодо необґрунтованої підозри суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема і питань щодо вірності кваліфікації.

А щодо питань, пов`язаних з оцінкою доказів для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а так само і кваліфікація дій підозрюваного, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину щодо одержання неправомірної вигоди, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

З цього приводу колегія суддів, як і слідчий суддя мають у своєму розпорядженні надані до клопотання докази у виді повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, протоколів допиту потерпілої, протоколу огляду місця події, протоколу обшуку, протоколу огляду та вручення заздалегідь ідентифікованого засобу грошових коштів, протоколу затримання ОСОБА_8 .

На думку колегії суддів, доказування провини підозрюваного ОСОБА_8 на що впливає оцінка доказів і залежне від цього питання кваліфікації дій підозрюваного, є предметом розгляду наступних етапів.

Отже, твердження сторони захисту про необґрунтовану підозру не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України доведена доданими до клопотання матеріалами, сукупність яких на даному етапі є достатньою для висновку про вірогідну причетність ОСОБА_8 до даного злочину.

Тому, всупереч положенням ч.5 ст.132 КПК України, апелянтом не надано доказів на підтвердження зазначених обставин, з огляду на засади змагальності сторін, проте стороною обвинувачення обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення.

Постановляючи ухвалу про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, про наявність, передбачених ч.1ст.177 КПК України ризиків, недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу та про необхідність застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави.

Зокрема, приймаючи дане рішення слідчим суддею враховано наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, без альтернативи призначення іншого покарання, а також дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, його майновий стан, обставини вчинення та суспільну небезпеку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , і тому саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе належним чином забезпечити поведінку останнього під час досудового розслідування та може запобігти ризикам, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином, приймаючи рішення про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави, слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального закону, врахував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу та обрав ОСОБА_8 винятковий у вигляді тримання під вартою, довівши, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

З таким висновком слідчого судді про застосування до ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегія суддів повністю погоджується.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Не можуть бути визначальною підставою для задоволення апеляційної скарги і соціальні зв`язки підозрюваного, оскільки їх наявність та міцність, а також дані, які характеризують особу, на що є посилання в апеляції захисника, також не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підставою для обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 . Вказані обставини можуть бути враховані при розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу в порядку ст.201 КПК України.

Відповідно до положень ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Колегія суддів вважає, що при визначенні розміру застави слідчий суддя правильно врахував характер та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , дані про особу підозрюваного та його матеріальний стан.

Згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Тобто, слідчий суддя, встановивши, що застава в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків, мав законні підстави визначити заставу в розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно, оскільки саме такий розмір застави може гарантувати виконання підозрюваним покладений на нього обов`язків. З такими висновками не може не погодитись і апеляційний суд.

Висновки суду першої інстанції апелянтом не спростовані і не надано достатніх аргументованих доводів про необхідність застосування до підозрюваного меншого розміру застави, ніж встановлено слідчим суддею, а тому доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає безпідставними відповідно до обставин, встановлених слідчим суддею. Більш того, до апеляційної скарги захисником була додана копія платіжного доручення про внесення застави в розмірі 454000 гривень, що також спростовує доводи сторони захисту про непомірність розміру застави.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника, на думку колегії суддів, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для задоволення цієї скарги не вбачається.

На даній початковій стадії досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання ОСОБА_8 під вартою слід визнати ефективним превентивним заходом задля досягнення дієвості кримінального провадження.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу захисника необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

поновити захиснику підозрюваного ОСОБА_8 адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2021 року.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя 18 липня 2021 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою з одночасним визначенням розміру застави відносно ОСОБА_8 до 13 вересня 2021 року включно залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4