Справа № 638/1163/18
Провадження № 1-в/638/686/21
УХВАЛА
Іменем України
26 жовтня 2021 року м. Харків
Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського районного суду міста Харкова подання начальника Лозівського РВ №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області відносно: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 28.02.2019 року Дзержинським районним судом міста Харкова до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень, який до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , про звільнення від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку, -

встановив:

13.09.2021 року до Дзержинського районного суду міста Харкова звернувся начальник Лозівського РВ №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області з поданням про звільнення від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку відносно: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 28.02.2019 року Дзержинським районним судом міста Харкова до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень

Подання обґрунтовано тим, що відповідно до вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2019 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Вирок набрав законної сили 02 квітня 2019 року та направлений на виконання до уповноваженого органу з питань пробації.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 17.10.2019 року відмовлено у задоволенні подання начальника Первомайського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про вирішення питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу відносно ОСОБА_3 .

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 12.02.2020 року відмовлено в задоволені подання Первомайського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області відносно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у вигляді громадських, виправних робіт або позбавленням волі.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 10.06.2020 року клопотання Первомайського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області про вирішення питання про порядок виконання вироку у відношенні ОСОБА_3 задоволено. Визначено вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.02.2019 року у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.309 КК України та вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова за ч.2 ст.186 КК України від 04.10.2018 року по кримінальному провадженню у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.2 ст.186 КК України виконувати самостійно.

У зв`язку з тим, що засуджений ОСОБА_3 станом на 06.09.2021 року не сплатив призначеного судом штрафу, а з дня набрання вироком законної сили минуло більше двох років, нових кримінальних правопорушень не скоїв, на підставі ч.1 ст.80 КК України просять вирішити питання про звільнення від відбування покарання, у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Прокурор Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова надала клопотання про розгляд подання за її відсутності, проти задоволення подання не заперечувала.

Засуджений в судові засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що дане подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2019 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Вирок набув законної сили 02.04.2019 року.

Згідно з вимогами ч.1 ст.80 КК України слідує, що: особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки:

1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно з ч.3 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Згідно з ч.4 ст.80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч.1 та ч.3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст.80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч.3 ст.80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч.3 ст.80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч.3 ст.80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч.1 ст.62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах особової справи відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст.152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів:

1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку;

2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання;

3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Враховуючи вищенаведене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання вироку Дзержинського районного суду міста Харкова від 28.02.2019 року, факт , факт ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що подання підлягає до задоволення, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі ст.80 ч.1 п.1 КК України.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що дане подання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.80 КК України, ст.539 КПК України, ст.152 КВК України, суд -

ухвалив:

Подання начальника Лозівського РВ №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області відносно: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 28.02.2019 року Дзержинським районним судом міста Харкова до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень, який до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,про звільнення від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку- задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання, призначеного вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 28.02.2019 року за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.309 КК України, у виді штрафу у розмірі 850 гривень, у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Дзержинський районний суд міста Харкова.

Суддя