печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2021 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

перекладача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_8 , про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001136, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИВ:
03.11.2021 старший слідчий в ОВС ГСУ НП України капітан поліції ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором, звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001136, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001136 від 08.09.2021 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 15, п.п. 3, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, матеріали якого 08.09.2021 виділені в окреме кримінальне провадження із матеріалів кримінального провадження № 0000003 від 05.01.2021.

Так, слідчий вказує, що строк дії ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 закінчується 07.11.2021, однак завершити досудове розслідування до закінчення даного строку неможливо, оскільки необхідно провести ще ряд процесуальних дій, а саме:

- виконати вимоги ст. 290 КПК України - ознайомлення з матеріалами кримінального провадження підозрюваного та його захисника;

- виконати вимоги ст. 291 КПК України та скласти обвинувальний акт, реєстр матеріалів кримінального провадження.

Крім цього, під час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування підозрюваним ОСОБА_6 заявлене клопотання про здійснення перекладу процесуальних документів на російську мову.

Таким чином, завершити досудове розслідування у даному кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали про тримання ОСОБА_6 під вартою не вдається за можливе.

Слідчий вказує, що ОСОБА_6 раніше не судимий, немає міцних соціальних зв`язків, підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинах, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі.

Таким чином, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, інші заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ч. 2 ст. 131 КПК України, а також більш м`які запобіжні заходи, передбачені ч. 1 ст. 176 КПК України, є недостатніми для забезпечення досягнення дієвості цього провадження, а також забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 та для запобігання ризикам, зазначеним ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, проведеним досудовим розслідуванням у цьому кримінальному провадженні об`єктивно встановлено, що згідно ч. 2 ст. 177 КПК України наявні ризики, які виправдовують тримання під вартою ОСОБА_6 .

Наявними ризиками в даному кримінальному провадженні, які дають достатні підстави вважати, що відносно підозрюваного ОСОБА_6 неможливо застосувати жоден із більш м`яких запобіжних заходів, як тримання під вартою є:

- згідно п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_6 перебуваючи на волі може перераховуватися від слідства та суду. Дані висновки зроблені з обставин викладених в матеріалах кримінального провадження, а саме ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину за який передбачено відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, або довічне позбавлення волі, що свідчить про те, що у органу досудового розслідування є всі підстави вважати, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Крім цього, ОСОБА_6 більшість часу проживає на території Республіки Сербія, та постійного місця проживання та стійких соціальних зв`язків на території України не має;

- згідно п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_6 , може незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших осіб, експертів у цьому ж кримінальному провадженні. Незаконний вплив на таку категорію осіб може позбавити орган досудового розслідування можливості зібрати та надати суду належні і допустимі докази вини підозрюваного ОСОБА_6 та інших осіб, адже останній підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства;

- згідно п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підозрюваний ОСОБА_6 може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити нові кримінальні правопорушення. Дані висновки зроблені з обставин викладених в матеріалах кримінального провадження, оскільки усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, вчинив злочини проти волі, честі, гідності особи а також проти життя та здоров`я особи, життя. У зв`язку з тим, що злочини не були доведені до кінця з причин, які не залежали від волі ОСОБА_6 , останній перебуваючи на волі, зможе вчиняти дії направлені на доведення злочину до кінця.

Отже, вказані відомості щодо ОСОБА_6 об`єктивно вказують на те, що перебуваючи на волі існують реальні ризики, що підозрюваний буде мати можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів у цьому ж провадженні з метою позбавлення органу досудового розслідування можливості зібрати та надати суду належні і допустимі докази його вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий вказує, що враховуючи, те, що кількість матеріалів досудового розслідування має великий обсяг, та які на теперішній час тільки почали вивчатися стороною захисту, а також необхідність додаткового часу для складання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, що у відповідності до кількості матеріалів, обставин вчинення та кваліфікації злочину може зайняти тривалий час, а також, що складання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування можливе лише після закінчення відкриття матеріалів досудового розслідування, завершити досудове розслідування у даному кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали про тримання ОСОБА_6 під вартою не вдається за можливе, а тому слідчий просить суд продовжити строк тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Захисник та підозрюваний в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, зазначили, що вказані ризики у клопотанні нічим не підтверджуються, підозра є необґрунтованою, та просили відмовити в задоволенні клопотання.

Вивчивши клопотання, заслухавши пояснення учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що 11.06.2021 о 14 год. 25 хв. за підозрою у злочинів передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 3, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України було затримано громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, 12.06.2021 о 08 год. 01 хв., з додержанням порядку та строків, встановлених ст.ст. 276-278 КПК України, повідомлено про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Автономної республіки Крим, Ленінського району, село Новомиколаївка, без постійного місця проживання на території України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (без права проживання), громадянину України, раніше не судимому, про те, що він підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 3, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме: у закінченому замаху на організацію вчинення викрадення людини з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб та у закінченому замаху на організацію вчинення умисного вбивства, викраденої людини, з корисливих мотивів, на замовлення групою осіб.

12.06.2021 підозрюваному ОСОБА_6 . Печерським районним судом. м. Києва обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09.08.2021.

03.08.2021 постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_9 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000003 від 05.01.2021 продовжено до трьох місяців, тобто до 12.09.2021.

04.08.2021 підозрюваному ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 146 КК України, тобто у закінченому замаху на викрадення людини з корисливих мотивів, вчиненому організованою групою та ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 15, п.п. 3, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто у закінченому замаху на умисне вбивство, викраденої людини, з корисливих мотивів, на замовлення, у складі організованої групи.

06.08.2021 підозрюваному ОСОБА_6 Печерським районним судом м. Києва продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12.09.2021 включно.

08.09.2021 матеріали досудового розслідування щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виділені з кримінального провадження № 0000003 та виділеному кримінальному провадженню присвоєно № 0001136.

09.09.2021 підозрюваному ОСОБА_6 . Печерським районним судом м. Києва продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 07.11.2021 включно.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри підтверджується зібраними в ході досудового розслідуваннями доказами, а саме:

- рапортом УСР м. Києві ДСР НП України про виявлення готування до кримінального правопорушення (злочину) відносно ОСОБА_10 від 04.01.2021;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 11.01.2021;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 11.01.2021;

- протоколом огляду місця події від 11.01.2021;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 11.01.2021;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 01.02.2021;

- реєстраційними картами на ім`я ОСОБА_14 у готелі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у період часу з 30.11.2020 по 02.12.2020;

- реєстраційними картами на ім`я ОСОБА_14 у готелі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у період часу з 03.12.2020 по 04.12.2020;

- протоколом огляду флеш-карти від 15.01.2021;

- протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_12 від 29.01.2021;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.02.2021, під час якого свідок ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_6 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.02.2021, під час якого свідок ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_6 ;

- службовою запискою про повідомлення, отримане від громадянина від 10.03.2021 МППУ№21/12;

- протоколами за результатами проведення НСРД аудіо-, відео контролю особи від 01.03.2021;

- протоколом за результатами проведення НСРД аудіо, відео контролю особи від 17.03.2021;

- протоколом затримання ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочинів від 11.06.2021;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 11.06.2021;

- протоколами за результатами проведення оглядів від 11 червня 2021 року;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 15.06.2021;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 16.06.2021;

- протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_6

- іншими матеріалами кримінального провадження та речовими доказами в їх сукупності.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до положень ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення у строки, встановлені ст. 219 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Так, у відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно враховує, що вказане було встановлено судами при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу та при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу, які буди предметом апеляційного розгляду.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_6 , є обґрунтованою, що дає підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Слідчий суддя приймає до уваги, що у справі потрібно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, направлені на закінчення досудового розслідування.

Даних про наявність підстав для скасування ОСОБА_6 запобіжного заходу або його зміни на менш м`який, ніж тримання під вартою, слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено та стороною захисту не доведено наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, слідчий суддя у відповідність до положень ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського Суду з прав людини враховує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, характер та обставини вчинення злочину, так як вони сформульовані в повідомлені про підозру та приходить до висновку про доведеність ризиків.

Враховуючи тяжкість та суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , дані про особу підозрюваного, його стан здоров`я, соціальні зв`язки, наявність значного суспільного інтересу в результатах розслідування кримінального провадження, те, що на даній стадії досудового розслідування не можливо провести всі заплановані слідчі дії, направлені на встановлення фактичних обставин справи та закінчити досудове розслідування, те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, слідчий суддя дійшов висновку, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, з яких не може бути застосовано жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, враховуючи фактичні обставини справи, високу суспільну небезпечність інкримінованих діянь при постановленні ухвали про продовження строку тримання під вартою не визначає розмір застави щодо злочинів, вчинених із застосуванням насильства.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193,194, 196, 197, 199, 202, 205, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_8 , про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001136, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001136, строк тримання під вартою до 01.01.2022 включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1