Справа № 761/1160/22
Провадження № 1-кс/761/1314/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2022 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №1 Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні № 120 211 001 000 031 15 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Іванівка Богуславського району Київської області, громадянку України, з середньою освітою, не заміжньої, не працюючої, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.302 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ ВП №1 Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Клопотання обґрунтовано тим, що 12.01.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.302 КК України, а саме: в утриманні місця розпусти а також звідництві для розпусти.
Посилаючись на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні не тяжкого злочину, існують ризики переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор підтримав доводи викладені у клопотанні, просив клопотання задовольнити з підстав наведених у ньому.
Захисник заперечував проти задоволення клопотання слідчого та застосування відносно його підзахисної такого запобіжного заходу як домашній арешт. Оспорював наявність даних на підтвердження обґрунтованості підозри у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.302 КК України, наявність реальних ризиків, вважаючи клопотання слідчого необґрунтованим, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Підозрювана ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання, зазначаючи, що наміру переховуватися від органу досудового розслідування не має.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши надані сторонами матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, де суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Отже, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів викладених стороною обвинувачення та стороною захисту слідчий суддя вважає, що прокурором доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.302 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження (проколами огляду, допиту та іншими матеріалами). У своїй сукупності яких вистачає для твердження на даній стадії про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого злочину.

Разом з тим, обов`язковою умовою для застосування запобіжного заходу має бути доведеність сукупності обставин, визначених ч.1 ст.194 КПК України яка вимагає від прокурора довести не лише наявність обґрунтованої підозри, а надати докази на підтвердження підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, на які посилається прокурор у клопотанні та обґрунтувати недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, визначеним у клопотанні.

Як вбачається з поданого до суду клопотання то його зміст взагалі не містить посилання недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, визначеним у клопотанні.

Слідчим взагалі не зазначено обставин на обґрунтування того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним у клопотанні ризикам.

Доказів того, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу слідчому судді не надано. Твердження з приводу існування такого ризику є лише припущеннями слідчого.

При цьому ризик переховування від органів досудового розслідування та суду не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого застосування покарання та під впливом можливого тягаря призначення такого покарання у майбутньому.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Щодо іншого ризику на які посилався слідчий, такого як можливість вчинення іншого кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, то вони є сумнівним та розцінюється як домисел, оскільки будь-яких доказів на підтвердження вказаного слідчому судді не надано, а тому такі твердження є лише припущеннями.

Дані про особу підозрювану, яка є раніше не судимою, має молодий вік, стан здоров`я і те, що вона працює, наявність у останньої постійного місця проживання, свідчить на користь останньої та спростовує доводи слідчого щодо можливості існування неналежної процесуальної поведінки підозрюваної, що свідчить про можливість застосування відносно останньої іншого більш м`якого запобіжного заходу, у вигляді особистого зобов`язання.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що встановлені вище обставини є достатніми для обрання відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, тобто більш м`якого ніж домашній арешт, а тому клопотання слідчого не підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 176-178, 179, 193, 194, 196, 205, 309, 372 КПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 про застосуваннязапобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваної ОСОБА_5 .
Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, яким зобов`язати її:
- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Строк дії даної ухвали встановити по 12.03.2022.

Звільнити з-під варти підозрювану ОСОБА_5 в залі суду негайно.

Підозрювану ОСОБА_5 письмово під розписку повідомити про покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що у разі їх невиконання до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали проголошений 20.01.2022 о 09 год..

Слідчий суддя: