ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/5611/21
Провадження № 1-кп/210/704/21

"05" жовтня 2021 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному порядку в залі Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000310 від 10 вересня 2021 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, та інших непрацездатних осіб, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 18 липня 2002 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст.309 ч.1 КК України, до покарання у вигляді 01 року обмеження волі;

2) 18 серпня 2003 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст.185 ч.2, ст.15 ч.2 ст.185 ч.2, ст.70, ст. 71 КК України, до покарання у вигляді 03 років 01 місяця позбавлення волі;

3) 09 жовтня 2006 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст.ст.185 ч.2, 185 ч.3, 181 ч.1, 309 ч.1, 70 ч.1, 71 КК України, до покарання у вигляді 03 років 01 місяця позбавлення волі;

4) 01 березня 2011 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст.309 ч.2 КК України, до покарання у вигляді 02 років позбавлення волі;

5) 18 травня 2011 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст.ст.307 ч.2, 309 ч.2, 263 ч.1, 70 ч.1 КК України, до покарання у вигляді 05 років позбавлення волі, з конфіскацією майна;

6) 22 червня 2011 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст.ст.185 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.ч.1, 4 КК України, до покарання у вигляді 05 років позбавлення волі, з конфіскацією майна;

7) 06 вересня 2011 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст.ст.185 ч.3, 309 ч.2, 263 ч.1, 70 ч.ч.1, 4 КК України, до покарання у вигляді 05 років позбавлення волі, з конфіскацією майна. Звільнився згідно ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2014 року умовно-достроково на 01 рік 06 місяців 28 днів;

8) 16 липня 2019 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст.ст. 213 ч.1, 71 КК України, до покарання у вигляді 01 року 06 місяців 28 днів позбавлення волі, з конфіскацією майна, та штрафу у розмірі 8500,00 гривень, котрий виконується самостійно;

9) 16 липня 2019 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст.ст.213 ч.1, 71, 72 КК України, до покарання у вигляді 01 року 06 місяців 28 днів позбавлення волі, з конфіскацією майна, та штрафу в сумі 8500,00 гривень, котрий виконується самостійно,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ст.ст.358 ч.1, 358 ч.4 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно 08 липня 2021 року, близько 11 години 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи біля ринку «Соцмісто», який розташований в Металургійному районі м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, на тротуарі знайшов оригінал паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Довгинцівським PC у м. Кривому Розі ГУДМС України в Дніпропетровській області 31 серпня 2001 року, на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який відповідно до Постанови Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ «Про затвердження положень про паспорт громадянина України», є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України та є дійсним для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам та відноситься до офіційного документа, що підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи.

Пізніше у невстановлений час на в невстановленому місці ОСОБА_3 , маючи злочинний умисел на підроблення офіційного документа, з метою використання його в подальшому для приховування достовірних відомостей щодо своїх анкетних даних, приніс вказаний паспорт до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , самостійно шляхом здійснення механічних маніпуляцій, а саме: видалення первинної фотокартки, вклеїв власну фотокартку, з метою подальшого використання офіційного документу, паспорта громадянина України.

Відповідно до висновку експерта НДЕКЦ №СЕ-19/104-21/28844-ДД від 20 вересня 2021 року, бланк паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , заповненого на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідає за засобом друку та спеціальними елементами захисту встановленому зразку - бланку паспорта громадянина України, що перебуває в офіційному обігу на території України.

На першій сторінці паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , заповненого на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мала місце заміна фотокартки власника: емульсійний шар первинної фотокартки був видалений, після чого на підкладку первинної фотокартки наклеєна нова фотокартка власника.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ст.358 ч.1 КК України, за ознаками підроблення офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи з метою використання його підроблювачем.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно 08 липня 2021 року, близько 11 години 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи біля ринку «Соцмісто», який розташований в Металургійному районі м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, на тротуарі знайшов оригінал офіційного документу - паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Довгинцівським PC у м. Кривому Розі ГУДМС України в Дніпропетровській області 31 серпня 2001 року, на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до загальних положень Постанови Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ «Про затвердження положень про паспорт громадянина України», паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт є дійсним для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України. Виходячи з норми, що міститься в примітці до ст.358 КК України, при встановленні ознак офіційного документа як предмета злочину слід керуватися такими критеріями: документ має бути складено, видано чи посвідчено відповідною особою в межах її компетенції за визначеною законом формою та з належними реквізитами; зафіксована в такому документі інформація повинна мати юридично значущий характер - підтверджені чи засвідчені нею конкретні події, явища або факти мають спричиняти чи бути здатними спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків.

Після чого, маючи злочинний умисел на підроблення документа, з метою використання його в подальшому для приховування достовірних відомостей щодо своїх анкетних даних, ОСОБА_3 приніс вказаний паспорт до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , самостійно шляхом здійснення механічних маніпуляцій, а саме: видалення первинної фотокартки, вклеїв власну фотокартку, з метою подальшого використання офіційного документу, паспорта громадянина України.

Відповідно до висновку експерта НДЕКЦ №СЕ-19/104-21/28844-ДД від 20 вересня 2021 року, бланк паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , заповненого на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідає за засобом друку та спеціальними елементами захисту встановленому зразку - бланку паспорта громадянина України, що перебуває в офіційному обігу на території України.

На першій сторінці паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , заповненого на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мала місце заміна фотокартки власника: емульсійний шар первинної фотокартки був видалений, після чого на підкладку первинної фотокартки наклеєна нова фотокартка власника.

В подальшому, 09 вересня 2021 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись на зупинці швидкісного трамваю «Проспект Металургів» по пр. Металургів в Металургійному районі м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, був зупинений працівниками охорони швидкісного трамваю, з приводу паління тютюнових виробів в громадському місці, та при перевірці документів, ОСОБА_3 , діючи умисно, реалізуючи злочинний намір, спрямований на використання завідомо підробленого документу, з метою приховування достовірних відомостей щодо своїх анкетних даних, пред`явив працівникам охорони, завідомо підроблений документ, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Довгинцівським РС у м. Кривому Розі ГУДМС України в Дніпропетровській області 31 серпня 2001 року на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 із зображенням на документі власної фотокартки, тим самим використав завідомо підроблений документ.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ст.358 ч.4 КК України, за ознаками використання завідомо підробленого документа.

Частиною 2 ст.382 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Від прокурора ОСОБА_5 надійшло клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_3 , беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, і він згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у зв`язку із чим клопоче про розгляд обвинувального акту відносно останнього у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні та призначення покарання: за ст.358 ч.1 КК України, у вигляді 01 місяця арешту; за ст.358 ч.4 КК України, у вигляді 02 місяців арешту. На підставі ст.70 ч.1 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у вигляді 02 місяців арешту. На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 липня 2019 року, у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 8500,00 гривень, та з урахуванням вимог ст.72 ч.3 КК України, остаточно призначити покарання у вигляді 02 місяців арешту, та штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 гривень. На підставі ст.80 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 гривень, у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку.

Обвинувачений ОСОБА_3 , який був представлений захисником адвокатом ОСОБА_6 надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою вину у вчиненні кримінальних проступків він беззастережно визнає в повному обсязі, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами вчинення кримінальних проступків.

Також, у вказаній заяві зазначає, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

У відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінальних проступків.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, свою вину у вчиненні вказаних кримінальних проступків беззастережно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту матеріалами провадження підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінальних проступків, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ст.ст.358 ч.1, 358 ч.4 КК України.

Згідно з частини 2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

При призначенні покарання обвинуваченому, згідно з вимогами статей 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст.12 КК України відносяться до кримінальних проступків, винну особу, який раніше неодноразово судимий, вчинив нові кримінальні правопорушення маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, офіційно не працює, не одружений, не має на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, та інших непрацездатних осіб, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, не перебував та не перебуває, характеризується задовільно.

На підставі ст.66 КК України як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд враховує щире каяття обвинуваченого у вчиненому.

Обставин, згідно з положеннями статті 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєних кримінальних проступків, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначення йому покарання: за ст.358 ч.1 КК України, у вигляді 01 місяця арешту; за ст.358 ч.4 КК України, у вигляді 02 місяців арешту. На підставі ст.70 ч.1 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у вигляді 02 місяців арешту. На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 липня 2019 року, у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 8500,00 гривень, та з урахуванням вимог ст.72 ч.3 КК України, остаточно призначити покарання у вигляді 02 місяців арешту, та штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 гривень. На підставі ст.80 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 гривень, у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку.

Про необхідність звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 гривень, у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку, суд дійшов з наступного.

Відповідно до ст.80 ч.1 п.1 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Відповідно до ст.80 ч.1 п.3 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються (ч.1 ст.80 КК України).

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Отже, ст.80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ст.80 ч.3 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ст.80 ч.3 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ст.80 ч.3 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ст.62 ч.1 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Відомості щодо ухилення ОСОБА_3 від відбування покарання у вигляді штрафу матеріали справи не містять. Також в матеріалах справи відсутній вирок суду про засудження ОСОБА_3 за ухилення від відбування покарання у вигляді штрафу.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Питання про процесуальні витрати суд вирішує відповідно до ст.ст.122, 124 КПК України, які передбачають, що у випадку винесення обвинувального вироку, суд стягує на користь держави документально підтверджені витрати про залучення експерта.

Згідно довідки про витрати на проведення експертизи такі витрати склали 686,48 гривень за судово-технічну експертизу документів від 17 вересня 2021 року №СЕ-19/104-21/28844-ДД.

Запобіжний захід не обирався.

Після набрання вироком законної сили взяти ОСОБА_3 під варту. Строк покарання у вигляді арешту рахувати з моменту затримання в порядку виконання вироку суду.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.374, 381-382, 394, 424, 473, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні і призначити йому покарання за ст.ст.358 ч.1, 358 ч.4 КК України:

- за ст.358 ч.1 КК України, у вигляді 01 (одного) місяця арешту;

- за ст.358 ч.4 КК України, у вигляді 02 (двох) місяців арешту.

На підставі ст.70 ч.1 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів у вигляді 02 (двох) місяців арешту.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 липня 2019 року, у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 8500,00 гривень, та з урахуванням вимог ст.72 ч.3 КК України, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 02 (двох) місяців арешту, та штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 гривень.

На підставі ст.80 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 гривень, у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку.

Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст.131 КПК України не обирався.

Після набрання вироком законної сили взяти ОСОБА_3 під варту. Строк покарання у вигляді арешту рахувати з моменту затримання в порядку виконання вироку суду.

Речовий доказ перерахований на арк.крим.пров.№31, а саме паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , заповнений на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який поміщено до спеціального пакету експертної служби №5359660, та котрий зберігається в матеріалах кримінального провадження №0000310 від 10 вересня 2021 року, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Судові витрати у кримінальному провадженні за проведення судово-технічної експертизи документів від 17 вересня 2021 року №СЕ-19/104-21/28844-ДД у розмірі 686,48 гривень, на підставі ст.124 ч.2 КПК України, стягнути із засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави.

Матеріали кримінального провадження за №0000310 від 10 вересня 2021 року, в одному томі, залишити при обвинувальному акті, справа №210/5611/21, провадження №1-кп/210/704/21.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1