Справа № 308/594/17
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.12.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/435/20 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.09.2019.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, уродженець м. Ужгород Закарпатської області, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, непрацюючий, неодружений, судимий вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.12.2015 за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 01 (один) рік, засуджений:
- за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.12.2015 - 03 (три) місяці позбавлення волі, остаточно до відбування ОСОБА_9 призначено покарання у виді позбавлення волі на 03 (три) роки 03 (три) місяці.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
До набрання вироком законної сили, але не більше двох місяців з дня ухвалення даного вироку, щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання та покладено на нього відповідно до ч.5 ст.194 КПК України процесуальні обов`язки: прибувати за першою вимогою до суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає (с. Руські Комарівці Ужгородського району Закарпатської області), без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 660 (шістсот шістдесят) грн. 30 коп. процесуальних витрат за проведення судово-хімічної експертизи.
Речові докази: речовини рослинного походження, які було вилучено працівниками поліції 07.11.2016 в період часу з 11 год. 28 хв. до 12 год. 12 хв. під час проведення огляду за адресою м. Ужгород вул. Богомольця, поблизу будинку №14, які мають анатомо -морфологічні ознаки рослини коноплі, містять тетрагідроканабінол і є канабісом,
-2-
загальна маса канабісу становить 14,8583 г, що передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області,- знищено; відеозапис, який знаходиться на матеріальному носієві - оптичному диску з написом «DVD-R 4.7 GB 16 X», що зберігається при матеріалах кримінального провадження, залишено при матеріалах кримінального провадження.
Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
На початку листопада 2016 року обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи в лісному масиві с. Руські Комарівці Ужгородського району Закарпатської області, по своїм особистим справам, знайшов декілька дикоростучих кущів нарковмісної рослини коноплі, з яких умисно, незаконно, без мети збуту, позривав листя та верхівки, таким чином придбавши їх, які в той же день, переніс за місцем свого проживання у підвальне приміщення за адресою АДРЕСА_1 , де залишив їх висихати на поверхні газети. Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_6 , на початку листопада 2016 року, знаходячись у вищевказаному підвальному приміщенні за місцем свого проживання, з даних висушених листків та верхівок нарковмісної рослини коноплі, умисно, незаконно, без мети збуту, подрібнивши їх руками, виготовив приблизно 15 грам сухого подрібненого, особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу (марихуани) та розфасував у два поліетиленових прозорих пакети, та один паперовий пакет, приблизно рівними частинами, а далі склавши їх зберігав у даному підвальному приміщенні.
У подальшому ОСОБА_6 07.11.2016 зайшов у вказане підвальне приміщення, взяв два поліетиленових прозорих пакети та один паперовий пакет, всередині яких знаходилися речовини рослинного походження коричнево-зеленого кольору, після чого попрямував у м. Ужгород. Цього ж дня, в період з 11 год. 28 хв. до 12 год. 12 хв., між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , у ОСОБА_6 було виявлено та вилучено з куртки два поліетиленові прозорі пакети, всередині яких наявні речовини рослинного походження, коричнево-зеленого кольору, які мають анатомо-морфологічні ознаки рослини коноплі, містять тетрагідроканабінол і є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонений, маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 9, 8438 г, 4,8249 г відповідно, а також при собі мав паперовий конверт, у якому наявна речовина рослинного походження коричнево-зеленого кольору, яка має анатомо-морфологічні ознаки рослини коноплі, містить тетрагідроканабінол і є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонений, маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 0,1896 г, тобто загальна вага канабісу, який ОСОБА_6 зберігав при собі без мети збуту становить 14,8583 г.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду від 19.09.2019 щодо нього скасувати. В обґрунтування апеляційних вимог, обвинувачений зазначає про незаконність постановленого щодо нього вироку у зв`язку із застосуванням щодо нього психологічного примусу правоохоронними органами та постановлення такого у відсутності захисника. Крім того обвинувачений зазначає про невизнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено.
В доповненні до апеляційної скарги, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 вказує про те, що судом при розгляді справи було порушено вимоги ст.345 КПК України, оскільки не з`ясовано у обвинуваченого чи ознайомлений він з пам`яткою про права та обов`язки та чи зрозумілі йому права та обов`язки, в тому числі щодо права мати захисника. Окрім того, судом першої інстанції порушено вимоги ст.349 КПК України, оскільки у судовому засіданні від 17.09.2019 відсутні дані про належне роз`яснення обвинуваченому ОСОБА_6 змісту та наслідків розгляду кримінального провадження у спрощеному порядку.

-3-

20.12.2021 в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 звернувся з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та заявлене клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності за строками давності, думку прокурора, яка не заперечувала проти часткового задоволення апеляційної скарги та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за строками давності, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули визначені ч.1 ст.49 КК України строки давності; 3) особа не ухиляється від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч.1 ст.49 КК України строків не вчинила нового злочину певного ступеня тяжкості.
Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 у справі №345/2618/16-к, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.
Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.
Отже, суд встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, підготовче засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження у суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 309/1201/15-к).
-4-

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, ОСОБА_6 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.309 КК України (07.11.2016), за який передбачене покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років. Тобто, на день розгляду апеляційної скарги минуло понад три роки з дня вчинення ОСОБА_6 вказаного кримінального проступку. Протягом цього строку останній не вчинив нового кримінального правопорушення, що свідчить про те, що диференційовані строки давності не переривались.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції ОСОБА_6 оголошувалися у розшук, про що свідчить ухвала Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.05.2018.
Системний аналіз чинного законодавства та вимоги п.2 ч.1 ст. 49 КК України свідчать про те, що у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею цього злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.
Разом з тим, згідно ч.2 ст.49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.
Отже, закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст.49 КК України), пов`язує зупинення строків давності не з постановами про зупинення слідства чи ухвалами суду про зупинення кримінального провадження, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства чи суду.
Згідно правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду судової палати Касаційного кримінального суду від 18.09.2018 під ухиленням від слідства або суду слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, імітація своєї смерті тощо).
Водночас, згідно з висновком щодо застосування положень ст.49 КК України, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05.04.2021 (справа № 328/1109/19, провадження № 51-5464 кмо 20), перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, котра вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цьому разі перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. Одночасно факт умисного вчинення особою будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства або суду є обставиною, яка виключає благополучне закінчення строків давності, і зупиняє диференційовані строки, визначені в ч.1 ст.49 КК. У цьому випадку закон передбачає загальний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які ухиляються від слідства чи суду: п`ятнадцять років з часу вчинення злочину, п`ять років - з часу вчинення кримінального проступку. За таких обставин час, який минув із дня вчинення кримінального правопорушення до дня, коли особа почала ухилятися від слідства або суду, не втрачає свого значення, а зберігається і зараховується до загального строку давності, що продовжує спливати. Крім того, до загального строку також зараховується період такого ухилення, а також проміжок часу, що пройшов із дня з`явлення особи із зізнанням або затримання до дня набрання вироком законної сили.

-5-

Саме тому зупинення кримінального провадження у зв`язку з розшуком обвинуваченого саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від суду. Для застосування положень ч.2 ст.49 КК України в такому випадку обов`язково має бути підтверджено факт ухилення підозрюваного від слідства.
При цьому матеріали кримінального провадження не містять даних на підтвердження факту умисного вчинення ОСОБА_6 будь-яких дій, спрямованих на ухилення від суду, у зв`язку з чим останній оголошувався у розшук, обвинувачений не отримував повідомлень про його виклики до суду, оскільки з квітня 2018 по 12.06.2018 знаходився на стаціонарному лікуванні в Обласному клінічному територіальному медичному об`єднанні «Фтізіатрія», де з 2012 року перебуває на обліку з діагнозом туберкульоз легень, а тому на думку колегії суддів, підстави для зупинення перебігу строку давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності відсутні.
У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.309 КК України визнав та не заперечував проти закриття відносно нього кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України із звільненням його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст.49 КК України.
За змістом ст.ст.284-288 КПК України, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08.11.2018 у справі № 425/4506/15-к дотримання умов, передбачених ч.ч.1-3 ст.49 КК України, є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.
Відповідно до ст.417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст.284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, тому вважає за необхідне клопотання обвинуваченого задовольнити, вирок суду першої інстанції скасувати та звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, а кримінальне провадження щодо нього, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.284 КПК України закрити.
У той же час, звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, не виключає відбування покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.12.2015, який підлягає самостійному виконанню.
Керуючись ст.ст.404,405,407,409,417,419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.09.2019 щодо ОСОБА_10 ,- скасувати.

-6-

Заяву обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.
На підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України, а кримінальне провадження щодо нього на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України закрити.
Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.12.2015 виконувати самостійно.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду вскладі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: