ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2577/21 Справа № 210/4064/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 серпня 2021 року про скасування іспитового строку та направлення для відбування покарання у вигляді позбавлення волі,

за участю:
прокурора ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 серпня 2021 року засудженому ОСОБА_6 скасовано іспитовий строк та направлено для відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, відповідно до вироку Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 жовтня 2019 року.
Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції виходив з того, що засуджений грубо порушує покладені на нього вироком суду обов`язки, а саме 17 червня 2020 року не з`явився для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації без поважних причин та з 02 вересня 2020 року до 21 липня 2021 року перебував за межами м. Кривий Ріг без повідомлення органу з питань пробації у зв`язку з чим на цей період останнього було оголошено у розшук. Крім того, 17.08.2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а також за І квартал 2021 року стосовно останнього складено 2 протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 51 КУпАП, що на переконання суду, свідчить про те засуджений не бажає ставати на шлях виправлення.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду та постановити нову про відмову у скасуванні йому іспитового строку.
В обґрунтування апеляційних вимог, зазначає, що суд не врахував тієї обставини, що він не міг з`явитись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації у зв`язку з хворобою, а також у зв`язку з відсутністю його на території України, що на його думку свідчить про поважність причин неприбуття на реєстрацію до органу з питань пробації.
Позиції учасників судового провадження.
Засуджений ОСОБА_6 підтримав свою апеляційну скаргу та з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання уповноваженого органу з питань пробації про скасування йому іспитового строку.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим просив залишити її без змін.
Мотиви суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Приймаючи рішення про скасування засудженому ОСОБА_6 іспитового строку, суд першої інстанції виходив з того, що засуджений, будучи ознайомленим з порядком здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі та обов`язками, покладеними на нього вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 жовтня 2019 року, 17 червня 2020 року не з`явився для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації без поважних причин та з 02 вересня 2020 року до 21 липня 2021 року перебував за межами м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, в тому числі й за межами України, без повідомлення органу з питань пробації у зв`язку з чим на цей період останнього було оголошено у розшук. Крім цього за час відбуття покарання з іспитовим строком засудженого ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні нового кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 51 КУпАП, що на думку суду першої інстанції, свідчить про те засуджений не бажає ставати на шлях виправлення.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується й апеляційний суд, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 164 КВК України, звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.
Як вбачається з вироку Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 жовтня 2019 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки. На засудженого, у відповідності до ст. 76 КК України було покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
З обов`язками, визначеними вироком суду та порядком здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджений ОСОБА_6 був ознайомлений 15 січня 2021 року, знав про обсяг обов`язків, покладених на нього вироком суду, що не оскаржується в апеляційному порядку.
Не дивлячись на свою обізнаність про покладені на нього обов`язки, 17 червня 2020 року засуджений ОСОБА_6 до уповноваженого органу з питань пробації не з`явився, будь-яких документів, які підтверджують поважність причин неявки не надав. При цьому, колегія суддів зазначає, що засуджений ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі не оскаржує висновки суду в цій частині. Прибувши 01 липня 2020 року для реєстрації зазначив про те, що переплутав дні явки у зв`язку з чим останньому було винесено застереження у вигляді письмового попередження.
Однак, не зважаючи на вказану обставину, засуджений ОСОБА_6 з 02 вересня 2020 року по 21 липня 2021 року на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації не з`являвся, заяв або попереджень про поважність причин неприбуття не направляв, у зв`язку з чим останнього було оголошено у розшук.
Крім того, за час відбуття іспитового строку покарання засудженого ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та двічі притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 51 КУпАП.
Відповідно до ч. 3 ст. 164 КВК України, звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.
Відповідно до ч. 1 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Колегія суддів зазначає, що у даному випадку засуджений ОСОБА_6 злісно порушував умови відбуття покарання не пов`язаного з позбавленням та обов`язки, покладені на нього судом, що свідчить про правильність висновків суду першої інстанції про те, що засуджений не виправдав довіри суду, не бажає ставати на шлях виправлення, а тому звільнення від відбування покарання у даному випадку не виконує мети призначеного покарання та має бути скасовано, а засуджений направлений до місць позбавлення волі для відбуття призначеного йому судом покарання.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути визнані істотним в розумінні ч. 1 ст. 412 КПК України або потягнути неповноту судового розгляду в даному кримінальному провадженні не встановлено, а доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження, у зв`язку з чим вони задоволенню не підлягають, а відтак ухвала суду першої інстанції має бути залишена без змін.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 серпня 2021 року про скасування ОСОБА_6 іспитового строку та направлення його для відбування покарання у вигляді позбавлення волі залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4