КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 жовтня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2
- ОСОБА_3
за участю секретаря - ОСОБА_4
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційні скарги ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2021 року,
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_5 подав апеляційні скарги, (які є ідентичними за змістом), в яких просить скасувати ухвалу слідчого судді, як явно незаконну, скаргу задовольнити у повному обсязі.
Апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є явно незаконною та необґрунтованою через порушення норм процесуального права, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження.
Так, ОСОБА_5 , з посиланням на положення ч. 3 ст. 26 КПК України, вказує, що слідчим суддею, судом у кримінальному провадженні вирішуються лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, і, відповідно, на розгляд слідчого судді було винесено лише питання невнесення в ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за його заявою від 23 серпня 2021 року, яка була направлена через електронну пошту до Державного бюро розслідувань, щодо судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_6 , в діях якої вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, але слідчим суддею не було взято до уваги положення ч. 3 ст. 26 КПК України.
Також апелянт зазначає, що з урахуванням вимог ст. 214 КПК України відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

ОСОБА_5 та представник ДБР, повідомлені про день, час та місце проведення апеляційного розгляду, до суду апеляційної інстанції не з`явився, про причини неявки суд не повідомили (ас. 34-35)
Від т.в.о. начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності ДБР ОСОБА_7 до Київського апеляційного суду надійшло електронною поштою повідомлення про те, що заяви ОСОБА_5 листами ДБР направлені до ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, для розгляду в межах чинного законодавства, та про те, що повідомлення про апеляційний розгляд скеровано до ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, за належністю (ас. 36-37).
З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів доходить висновку про проведення апеляційного розгляду на підставі наявних матеріалів судового провадження.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до такого висновку.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що 23 серпня 2021 року електронною поштою ОСОБА_5 до ДБР направлена заява про вчинення кримінального правопорушення суддею ОСОБА_8 (ас. 8).
25 серпня 2021 року ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення. (ас. 1-8).

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.
Слідчий суддя обґрунтував прийняте рішення тим, що до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення, що внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення ЄРДР, затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 6 квітня 2016 № 139, відповідно до п.1 глави 2 розділу 1 якого до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.
Проте зі змісту скарги ОСОБА_5 вбачається, що вона не містить конкретних обставин, що можуть свідчити про вчинення суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України. Фактично, у наведеній заяві ОСОБА_5 висловлює свою незгоду з процесуальними діями судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_8 під час здійснення судового розгляду у кримінальному провадженні та її звернення до дисциплінарної палати КДКА про притягнення його (адвоката ОСОБА_5 ) до відповідальності.
Однак, як зазначено в оскаржуваній ухвалі, вирішення вказаних питань у спосіб, запропонований скаржником, шляхом внесення відомостей до ЄРДР та початку окремого кримінального провадження щодо судді, суперечить загальним засадам та завданням кримінального провадження.

З таким рішенням слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Чинним КПК закріплено процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки).
Так, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (частина 1 статті 214 КПК). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (частина 2 статті 214 КПК).

Проте така процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298. Згідно з п. 1 глави 2 розділу I цього Положення до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК.

Таким чином, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними, але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України).

При цьому колегія суддів враховує Висновок Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 1 липня 2013 року щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства, відповідно до якого для забезпечення незалежності суддів, при отриманні заяви про вчинений суддею злочин, яке пов`язане зі здійсненням ним судочинства, уповноважений орган повинен внести до ЄРДР та розпочати розслідування тільки таку заяву або повідомлення, які мають ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші. Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч. 1 ст. 2 КК, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України вважає, що при розгляді заяв і звернень щодо суддів про вчинення кримінального правопорушення, уповноваженій особі слід брати до уваги і роз`яснення, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» «відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені».
Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна ради європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Зі змісту заяви ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що він висловлює свою незгоду з процесуальними рішеннями судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_8 під час розгляду кримінального провадження, в якому брав участь ОСОБА_5 , як захисник, і така незгода ґрунтується на суб`єктивній оцінці ОСОБА_5 та його ставленні до зазначених у заяві про вчинення кримінального правопорушення обставин. Будь-яких даних про те, що судове рішення, у т.ч. з підстав зазначених ОСОБА_5 у заяві про кримінальне правопорушення, переглянуто компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій воно ухвалено, заява не містить.

Враховуючи наведене, оскільки заява ОСОБА_5 від 23 серпня 2021 року про кримінальні правопорушення не містить достатніх та конкретних даних, які б вказували на наявність у діях судді ОСОБА_8 ознак кримінальних правопорушень, а фактично зводиться до його незгоди із процесуальними діями та прийнятим суддею рішенням під час судового розгляду кримінального провадження, на переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про відсутність доказів бездіяльності уповноваженої особи ДБР щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

При цьому колегія суддів враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 818/15/18 зауважила, що у межах процедури за правилами п.1 ч.1 ст.303 КПК слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Таким чином, у розрізі такої позиції Великої Палати Верховного Суду, всупереч доводів апеляційної скарги ОСОБА_5 , слідчий суддя повинен з`ясувати наведені судом касаційної інстанції обставини, як такі, що підлягають установленню в обсязі наявних та поданих до суду доказів на час розгляду скарги.

Відтак, під час постановлення оскаржуваної ухвали істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, у тому числі за вимогами та обставинами, викладеними в апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін, а відтак вимоги апеляційної скарги ОСОБА_5 підлягають залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, - залишити без зміни, апеляційні скарги ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________________ ____________________________ ____________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3