Номер провадження: 11-кп/813/2074/21
Номер справи місцевого суду: 521/9417/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Малиновського райсуду м. Одеси від 02.08.2021 у кримінальному провадженні № 0000350 від 06.05.2021 відносно:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Балта Одеської обл., громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, без реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 13.04.2004 Тарутинським райсудом Одеської обл. за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі з випробуванням на 1 рік;
- 25.08.2005 Приморським райсудом м. Одеси за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 2-х років 1 місяця позбавлення волі;
- 11.07.2011 Суворовським райсудом м. Одеси за ч. 4 ст. 187 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнився 13.06.2016 по відбуттю строку покарання,
- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого, ч. 3 ст. 185 КК України та йому призначене покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначено обчислювати з моменту його фактичного затримання, а саме з 06.05.2021. Зараховано в строк покарання ОСОБА_8 , його попереднє ув`язнення з 06.05.2021 по день вступу вироку в законну силу, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_8 залишено у виді тримання під вартою.
Задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 , та стягнуто з ОСОБА_8 на його користь 20 000 грн.
Скасовано арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Малиновського райсуд м. Одеси від 11.05.2021. Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Відповідно до вироку суду 1-ої інстанції, 05.05.2021 приблизно о 21 год. 30 хв., ОСОБА_8 , переслідуючи ціль незаконного збагачення, прибув за адресою: АДРЕСА_2 , де, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, обрав об`єктом свого злочинного посягання кв. АДРЕСА_3 , розташовану за вказаною адресою.
Того ж дня, о 21 год. 35 хв. ОСОБА_8 , діючи повторно, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне заволодіння чужим майном, поєднаного з проникненням у житло, шляхом віджиму металопластикового вікна викруткою, яку заздалегідь приготував для вчинення злочину, проник до квартири за вищевказаною адресою, звідки, усвідомлюючи противоправний характер своїх дій, суспільну небезпечність наслідків та бажаючи їх настання, таємно викрав грошову суму у розмірі 20 000 грн., чоловічий годинник з автопідзаводом марки «Orient Classic Automatic», вартістю 1433 грн. 33 коп., портативний зарядний пристрій марки «МІ», вартістю 183 грн. 33 коп., набір викруток марки «FX TOOLS», вартістю 190 грн., ланцюжок золотистого кольору з підвіскою, вартістю 48 грн. 33 коп., сережку срібного кольору, вартістю 38 грн. та металеві жіночі сережки, в формі цвяшків, вартістю 63 грн. 33 коп., бездротові навушники фірми QCY T3 Black, вартістю 200 грн. та наручний годинник фірми «Ракета», вартістю 6000 грн., після чого з місця злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 28 156 грн. 32 коп.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 не заперечуючи встановлені судом фактичні обставини справи та доведеність його вини просив призначити йому менш суворе покарання з огляду на те, що він визнав вину у повному обсязі, співпрацював зі слідством, позитивно характеризується за місцем проживання, на його утриманні знаходиться мати, яка є інвалідом та неповнолітні діти.
У судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_7 підтримала апеляційну скаргу обвинуваченого, натомість прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти її задоволення та просила залишити оскаржуваний вирок без змін.
Обвинувачений ОСОБА_8 не порушував питання про особисту участь у розгляді його апеляційної скарги, у зв`язку з чим не був доставлений у судове засідання.
Заслухавши доповідь судді, учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз вироку суду 1-ої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення приписам наведеної норми закону відповідає з огляду на наступні обставини.
Враховуючи те, що висновки суду 1-ої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину та правильність кваліфікації його дій ніким із учасників провадження в апеляційному порядку не оскаржується, колегія суддів не вбачає підстав для їх перегляду, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.

Що стосується доводів сторони обвинуваченого про надмірну суворість призначеного обвинуваченому. покарання, колегія суддів вважає такі доводи безпідставними з огляду на наступне.
Частина 2 ст. 50 КК України передбачає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Виходячи з положень ст. 65 КК України, а також роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003, суди повинні суворо додержуватись вимог даної норми закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізується принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Конституційний Суд України у Рішенні № 15-рп/2004 від 02.11.2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».
Термін "явно несправедливе покарання" означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті Особливої частини КК, видом і розміром покаранням та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючиобставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги під час призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд 1-ої інстанції, на виконання приписів зазначеної норми кримінального закону, врахував: ступінь тяжкості вчиненого злочину; характеристику особи обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 суд 1-ої інстанції визнав щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом 1-ої інстанції встановлено не було.
Оцінюючи твердження обвинуваченого щодо надмірної суворості призначеного судом 1-ої інстанції ОСОБА_8 покарання, апеляційний суд звертає увагу на те, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, санкція якого передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі, окрім того, судом було призначене мінімальне покарання, передбачене санкцією статті.
Апеляційний суд приймає до уваги, що ОСОБА_10 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі і за вчинення корисливих злочинів проти власності, водночас знову вчинив умисний злочин, що свідчить про те, що висновків він для себе не зробив та на шлях виправлення не став.
Окрім того, апеляційний суд зауважує, що матеріали провадження не містять підтверджуючих відомостей відносно того, що обвинувачений має на утриманні неповнолітніх дітей, водночас у характеристиці, яка надана ОСОБА_8 вказано, що він підтримує добрі стосунки у тому числі і в родині, у зв`язку з чим апеляційний суд приймає до уваги наявність у обвинуваченого дітей та матері похилого віку.
Водночас, колегія суддів зауважує, що вказані обставини не є безумовними підставами для призначення обвинуваченому менш суворого покарання з огляду на викладені вище обставини, окрім того, зазначені обставити не стали стримуючим фактором для обвинуваченого.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції колегією суддів не встановлено.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.
Отже, колегія суддів вважає, що суд 1-ої інстанції, всебічно, повно та об`єктивно розглянувши кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 та призначив йому покарання, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, тому підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 24, 124, 370, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Малиновського райсуду м. Одеси від 02.08.2021, яким ОСОБА_8 визнаний винуватиму вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили, а засудженим, який утримується під вартою у той самий строк з дня отримання її копії.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4