Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/3/22
Провадження № 1-кс/499/2/22
У Х В А Л А

про арешт майна

06 січня 2022 року смт.Іванівка

Слідчий суддя Іванівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання дізнавача СД відділення поліції №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Березівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна по кримінальному провадженню за №000002, внесеного до ЄРДР від 03.01.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Своє клопотання дізнавач обґрунтовує тим, що 03.01.2022 року до ЧЧ ВП №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_5 , про те, що невстановлені особи 06.12.2021 року шляхом вільного доступу здійснили крадіжку її велосипеда синього кольору, який був розташований біля приміщення аптеки в АДРЕСА_1 приблизно о 16:00 год., сума збитку становить 1500,00 грн.

Згідно протоколу огляду від 04.01.2022 року ОСОБА_6 добровільно видав 04.01.2022 року велосипед синього кольору марки «Салют», який знаходився за адресою АДРЕСА_1 . Також 04.01.2022 року було відібрано пояснення від громадянина ОСОБА_6 , в яких він вказує, що дійсно здійснив крадіжку велосипеда синього кольору марки «Салют» 06.12.2021 року.

За даним фактом внесено відомості до ЄРДР під №0000002 від 03.01.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Вищезазначений предмет, а саме велосипед синього кольору марки «Салют», має суттєве значення для кримінального провадження, оскільки міг зберегти на собі сліди вчиненого злочину, є предметом злочину та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що підлягають встановленню під час досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Дізнавач та власник майна у судове засідання не з`явилися, однак дізнавач надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, на задоволені клопотання наполягав.

У відповідності до ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, у зв`язку з чим фіксування судового засідання не здійснювалося.

Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими обґрунтовується клопотання, а саме витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, заяву про вчинення злочину, протокол огляду від 04.01.2022 року та заяву про добровільну видачу, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення даного клопотання, виходячи з наступного.

Статтею 41 Конституції України передбачений виключно судовий порядок позбавлення права власності.

Як вбачається з ч. ч. 1, 2 і 3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, зокрема, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Метою арешту майна є, зокрема, забезпечення кримінального провадження.

Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, тощо.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема,: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Дізнавачем доведено, що річь, на яку дізнавач просить накласти арешт може бути речовим доказам відповідно до ст. 98 КПК України, оскільки є предметом злочину та обґрунтована необхідність заборони у розпорядженні зазначеним майном, оскільки існує ризик того, що воно може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, знищене, втрачене, використане, перетворене, відчуджене, передане, може зникнути, що призведе до втрати слідів, які можуть мати доказове значення у кримінальному провадженні.

Таким чином, враховуючи вищенаведені ризики відносно вилученого майна як доказу у даному кримінальному провадженні, приймаючи до уваги, що його втрата або зникнення значно ускладнить або взагалі унеможливить встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що клопотання дізнавача про накладення арешту на майно підлягає задоволенню.

При цьому враховується розумність та співрозмірність обмеження права розпорядження даним майном завданням даного кримінального провадження.

Зважаючи на ту обставину, що при поданні клопотання дізнавачем було дотримано вимоги ст.171 КПК України, слідчий суддя не вбачає підстав для відмови в задоволенні клопотання чи повернення його.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 107, 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучене протоколом огляду від 04.01.2022 року, а саме на велосипед марки «Салют» синього кольору до прийняття остаточного рішення по даному кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_1