Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/719/16-к
номер провадження 1-кп/695/41/22
У Х В А Л А
17 лютого 2022 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі :
головуючого: судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
законного представника ОСОБА_6 ,
представника служби у справах дітей, молоді та
спорту Золотоніського міського міськвиконкому ОСОБА_7 ,
представника ювенальної превенції ОСОБА_8 ,
та обвинуваченого ОСОБА_9 ,
у відкритому судовому засіданні по розгляду клопотання прокурора про продавження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Золотоноша, Черкаської обл., українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 14.08.2015 року Золотоніським міськрайонним судом за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.,ст. 75, 104 КК України від відбуття покарання з випробуванням звільнено, з іспитовим строком на 2 роки,
що обвинувачується за ч. 3 ст. 185 України,

ВСТАНОВИВ:

Дане кримінальне провадження перебуває у провадженні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, направивши до суду письмове клопотання, яке мотивує тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, є достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення покарання. Крім того, у судовому засіданні не допитані всі свідки, а тому прокурор вважає, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків, які свідчать на підтвердження вини обвинуваченого. Також просив врахувати, що обвинуваченому по іншому провадженню обирався запобіжний захід у виді домашнього арешту, проте обвинувачений не виправдав довіру суду та без дозволу суду виїхав за межі Золотоніського району. За таких обставин прокурор вважає, що більш м`яким запобіжним заходом забезпечити належну поведінку обвинуваченого неможливо, оскільки він переховувався від слідства та суду та був оголошений у міжнародний розшук.
Потерпіла, представник ювенальної превенції та представник служби у справах дітей, молоді та спорту Золотоніського міськвиконкому вирішення даного клопотання покладала на розсуд суду
Захисник адвокат ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання та обрати його підзахисному запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки обвинувачений вже тривалий час перебуває під вартою, враховуючи і термін перебування під вартою у Російській Федерації, має постійне місце проживання у батька, який є тяжко хворим, а тому при обранні запобіжного заходу у виді домашнього арешту зможе доглядати та допомагати батькові.
Законий представник ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав захисника.
Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав думку захисника.
Суд, вирішуючи дане клопотання, виходить з наступного.
Відповідно до п.,п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як зазначено в п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10.02.2011 року "тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превуалює над принципом поваги до свободи особистості".

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року № 33977/97, п. 81 вказав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

У ході судового розгляду встановлено ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовуються наступними обставинами.
Обвинувачений переховувався від суду, в зв`язку з чим він був оголошений судом в розшук та в подальшому 26.08.2016р. сектором Укрбюро Інтерполу ГУНП в Черкаській області в міжнародний розшук, що підтверджує наявність ризику, визначеного п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, застосування до обвинувачуваного більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризику визначеному п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки на момент оголошення обвинуваченого в розшук до нього на підставі ухвали Золотоніського міськрайнного суду від 10.05.2016 р. вже було застосовано більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Однак, ОСОБА_9 не виконав обов`язки покладені судом, без дозволу суду виїхав за межі України та переховувався від суду, що підтверджується зокрема матеріалами зібраними під час здійснення заходів з розшуку обвинуваченого, перебуваючи крім цього на іспитовому строці за іншим вироком суду, що свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпечності обвинуваченого та можливість вчинення ним кримінальних правопорушень.
Суд також бере до уваги, що ухвалою Золотоніського міськрайонного суду від 10.12.2020 року по справі за поданням Золотоніського МРВ філії ДУ Центр пробації в Черкаській області про скасування звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням та іспитовим строком стосовно ОСОБА_9 останнього направлено в місця позбавлення волі для відбування призначеного судом покарання відповідно до вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14.08.2015 року по справі № 695/374/15-к про обвинувачення ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі та обрано йому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Отже, заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає до задоволення, оскільки дійсно не зменшились і продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України:
- ризик переховування з метою уникнення від кримінальної відповідальності,
- ризик вчинення інших кримінальних правопорушень.
При цьому суд враховує суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, суворість можливого призначеного покарання та реальну небезпеку можливості ухилення від правосуддя у разі зміни обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також суд враховує, що стан здоров`я ОСОБА_9 не перешкоджає утриманню під вартою.

Вказані обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що виправдовують потребу у триманні обвинуваченого під вартою та є достатніми та вагомими для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Отже суд вважає, що забезпечити запобігання ризикам визначеним п.,п. 1, 5 ст. 177 КПК України можливо виключно шляхом запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 .
За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора.
При цьому суд вважає, що більш м`якими запобіжними заходами забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_9 неможливо, а тому відмовляє стороні захисту у зміні запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт.
На підставі зазначеного та керуючись ст., ст. 199, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Продовжити термін тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що обвинувачується за ч. 3 ст. 185 КК України, строком на 60 діб, а саме по 17 квітня 2022 року включно.

Головуючий: ОСОБА_1