Справа №588/640/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/4/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
Іменем України

22 листопада 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 588/640/16-к за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_10 на вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 26.03.2018, за яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , раніше судимий

визнаний винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15 і ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 309 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканець АДРЕСА_2 , раніше судимий

визнаний винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15 і ч. 3 ст. 186 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_13 ,

обвинуваченого ОСОБА_14 ,

захисника адвоката ОСОБА_15 ,

установила:

У провадженні Сумського апеляційного суду знаходиться кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_16 , обвинувачених ОСОБА_17 і ОСОБА_14 , захисника ОСОБА_18 та потерпілого ОСОБА_19 на вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 26.03.2018, за яким: ОСОБА_17 визнаний винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15 і ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 309 КК, і йому призначене покарання: за ч. 2 ст.15 і ч. 3 ст. 186 КК у виді позбавлення волі строком 4 роки; за ч. 2 ст. 309 КК у виді позбавлення волі строком 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК, шляхом часткового складання покарань, призначене остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 5 років; ОСОБА_14 визнаний винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15 і ч. 3 ст. 186 КК, і йому призначене покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки.

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 28.09.2021 до ОСОБА_14 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 24:00 26.11.2021 включно із визначенням застави.

Вислухавши суддю-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_13 , яка просила продовжити ОСОБА_14 строк тримання під вартою, доводи обвинуваченого ОСОБА_14 та його захисника ОСОБА_15 , які заперечили проти тримання під вартою, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_14 необхідно продовжити з таких підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 405 КПК, апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених цією главою, а згідно ч. 2 ст. 331 цього Кодексу, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу (ч. 3 ст. 331 КПК).

Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів, дотримавшись вимог ст. 183, 194, 197 і 199 КПК, з`ясувавши і дослідивши всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, дійшла висновку про те, що наявні у кримінальному провадженні ризики не зменшилися та існують об`єктивні обставини, які перешкоджають завершенню судового провадження до спливу продовженого раніше ухвалою апеляційного строку цього запобіжного заходу.

Вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 26.03.2018 ОСОБА_14 визнаний винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15 і ч. 3 ст. 186 КК, і йому призначене покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки.

Таким чином, ОСОБА_14 є обвинуваченим у кримінальному провадженні і обґрунтованість цього обвинувачення на даний момент вже вирішена судом першої інстанції в межах своєї компетенції при ухваленні вироку, тому на стадії продовження запобіжного заходу до апеляційного перегляду цього судового рішення по суті колегія суддів не уповноважена давати оцінку дослідженим доказам і може вирішувати питання тільки щодо наявності передбачених ч. 1 ст. 177 КПК ризиків, а також необхідності (доцільності) тримання обвинуваченого під вартою для їх запобігання.

Ризик переховування від суду є обгрунтованим, оскільки ОСОБА_14 умисно, систематично та цілеспрямовано ухилявся від апеляційного суду протягом тривалого періоду часу, у судові засідання до апеляційного суду обвинувачений, незважаючи на вжиті заходи щодо його виклику у встановленому законом порядку, не з`являвся та про причини своєї неявки жодного разу не повідомляв. Ухвали апеляційного суду про привід обвинуваченого виконаними не були, хоча він був обізнаний про дати судових засідань і необхідність з`явлення до апеляційного суду.

Також є цілком виправданим ризик вчинення ОСОБА_14 нового кримінального правопорушення, зважаючи на попередню поведінку останнього, яка дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятися у своїх злочинних діях, про що зокрема може свідчити те, що він неодноразово судимий за вчинення тяжких кримінальних правопорушень проти власності, реально відбував покарання у виді обмеження та позбавлення волі, на шлях виправлення не став та знову обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення. Обвинувачений офіційно не працевлаштований, що вказує на відсутність у нього постійного джерела доходу для існування.

Згідно положень ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, у цьому кримінальному провадженні права та інтереси сторони захисту.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не забезпечить запобіганню встановленим ризикам, що є виправданим та необхідним елементом і визначає потребу перебування обвинуваченого під вартою. При цьому, вирішуючи питання про продовження ОСОБА_14 запобіжного заходу, колегія суддів враховує і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, а тому колегія суддів вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_14 строк тримання під вартою на строк два місяці.

Керуючись ст. 183, 193, 194, 196, 197, 199, 331, 405 КПК України,

постановила:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_20 строк тримання під вартою на строк два місяці до 22.01.2022 включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,