УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2021 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , при секретарі с/з ОСОБА_2 , розглянув подане в кримінальному провадженні №0000254 слідчим слідчого відділення Відділу поліції №1 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області капітаном поліції ОСОБА_3 клопотання про арешт майна та додані до клопотання матеріали,-

В С Т А Н О В И В :
Слідчий звернувся в суд із клопотанням, де зазначено, що у період з лютого по березень 2019 року директора ПП «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №4» () ОСОБА_4 виник злочинний умисел на засмічення та забруднення земельної ділянки загальною площею 0,8000 га, розташованої на території Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області.

Так, відповідно до ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 167 Земельного кодексу України господарська та інша діяльність, яка зумовлює забруднення земель і ґрунтів понад встановлені гранично допустимі концентрації небезпечних речовин, забороняється.

Згідно зі ст. 46 Закону України «Про охорону земель» та ст. 33 Закону України «Про відходи» забороняється несанкціоноване скидання і розміщення відходів, у тому числі побутових, на території міст та інших населених пунктів, на територіях природно-заповідного фонду, на землях природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, в межах водоохоронних зон та зон санітарної охорони водних об`єктів, в інших місцях, що може створювати небезпеку для навколишнього природного середовища та здоров`я людини.

Крім того, ч. 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

У свою чергу, ст. 16 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» покладає обов`язок дотримання вимог санітарних, санітарно-гігієнічних і санітарно-протиепідемічних правил і норм під час виробництва, переробки та реалізації продуктів тваринництва на усіх господарюючих суб`єктів.

Поряд з цим, приписи ст. 22 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення», зобов`язують громадян здійснювати заходи, спрямовані на запобігання захворюванням, отруєнням, забрудненню навколишнього середовища.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на забруднення та засмічення земельної ділянки, усвідомлюючи що вказані дії створюють небезпеку для довкілля та спричиняють тяжкі наслідки, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді директора ПП «ВЖРЕП №4», порушуючи вимоги ст. 66 Конституції України, ст.ст. 15, 17, 32, 33, 35 Закону України «Про відходи», ст.ст. 40, 52 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст. 42, 46 Закону України «Про охорону земель», ч. 1 ст. 167 Земельного кодексу України, ст. 16 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», ст. 22 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» здійснив засмічення та забруднення земельної ділянки.

Так, ОСОБА_4 у період з лютого по 21 березня 2019 року, за допомогою найманих осіб, яким не було відомо про незаконність їх дій, за допомогою спеціалізованої (будівельної) техніки забруднив вивезеними твердими побутовими відходами, у тому числі сміттям з урн, самовільно зайняту земельну ділянку комунальної власності площею 0,8000 га, в межах селаОліївка, Житомирського району Житомирської області, при цьому, знявши ґрунтовий покрив (родючий шар ґрунту) без спеціального дозволу на площі 0,206 га.

Внаслідок таких дій ОСОБА_4 вказана земельна ділянка повністю втратила потенційну родючість, на ній знищено надґрунтовий рослинний покрив та з екологічної точки зору її екосистема зазнала важких незворотних порушень, що є ознакою істотного негативного антропогенного впливу.

Розмір шкоди, зумовлений забрудненням вказаної земельної ділянки площею 8000 м2 через порушення природоохоронного законодавства складає 393 720,00 гривень, а сума заподіяної шкоди внаслідок засмічення земельних ресурсів складає 10 199 200,00 гривень, що спричинило тяжкі наслідки.

Крім того, у період з березня по квітень 2019 року у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на незаконну порубку дерев породи сосна на території Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області.

Так, відповідно до ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Згідно зі ст. 39 Лісового кодексу України ліси України за екологічним і соціально-економічним значенням та залежно від основних виконуваних ними функцій поділяються на такі категорії: захисні ліси, рекреаційно-оздоровчі ліси, ліси природоохоронного, наукового, історико-культурного призначення, експлуатаційні ліси та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2007 за №733 «Про затвердження порядку поділу лісів на категорії та виділення особливо захисних лісових ділянок» - належать до лісового фонду України, а саме до захисних насаджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконну порубку дерев, усвідомлюючи, що вказані дії можуть призвести до спричинення істотної шкоди, порушуючи вимоги ст.ст. 4, 24, 67, 68, 69Лісового кодексу України, Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №761 від 23 травня 2007 року «Про врегулювання питань спеціального використання лісових ресурсів», а також встановлений порядок охорони, раціонального використання та відтворення лісу, не маючи спеціального дозволу для використання лісових ресурсів та лісорубного квитка, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді директора ПП «ВЖРЕП №4» здійснив незаконну порубку дерев.

Зокрема, ОСОБА_4 у період з березня по 10 квітня 2019 року за допомогою найманих осіб, яким не було відомо про незаконність їх дій, та за допомогою спеціалізованої техніки, в тому числі бензопили «Ворскла», здійснив незаконну порубку 89 сироростучих дерев породи сосна звичайна, які належать до лісового фонду України, а саме захисних насаджень, на території Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області за межами населених пунктів, поблизу полігону твердих побутових відходів, в результаті чого заподіяно шкоду у розмірі 461 270,51 гривеньта погіршено породний склад, захисні водоохоронні та екологічні властивості лісових насаджень, що є істотною шкодою.

У подальшому, у період з березня по червень 2019 року, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на забруднення земель водного фонду, а саме прибережної захисної смуги річки Крошенка, на території Оліївської сільської ради Житомирського району, поблизу вул. Северина Наливайка в

м. Житомирі та в межах населеного пункту м. Житомира, вул. Северина Наливайка.

Відповідно до ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Згідно зі ст. 46 Закону України «Про охорону земель» та ст. 33 Закону України «Про відходи» забороняється несанкціоноване скидання і розміщення відходів, у тому числі побутових, на території міст та інших населених пунктів, на територіях природно-заповідного фонду, на землях природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, в межах водоохоронних зон та зон санітарної охорони водних об`єктів, в інших місцях, що може створювати небезпеку для навколишнього природного середовища та здоров`я людини.

Крім того, ч. 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 167 Земельного кодексу України відповідно господарська та інша діяльність, яка зумовлює забруднення земель і ґрунтів понад встановлені гранично допустимі концентрації небезпечних речовин, забороняється.

У свою чергу, відповідно до Водного кодексу України до складу земель водного фонду належать землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм.

Прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності, у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється влаштування звалищ сміття, гноєсховищ, накопичувачів рідких і твердих відходів виробництва, кладовищ, скотомогильників, полів фільтрації тощо.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений назабруднення та засмічення земель відходами, усвідомлюючи що вказані дії створюють небезпеку для довкілля та спричиняють тяжкі наслідки, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді директора ПП «ВЖРЕП № 4», порушуючи вимоги ст.ст. 15, 17, 32, 33, 35 Закону України «Про відходи», ст.ст. 40, 52 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст. 42, 46 Закону України «Про охорону земель», ч. 1 ст. 167 Земельного кодексу України, ст.ст. 88, 89 Водного кодексу України, без отримання від спеціально уповноваженого органу влади дозволу на видобуток ґрунту породи «чорнозему» та «глини», всупереч положень Постанови Кабінету Міністрів України №577 від 12.07.2005 «Про затвердження порядку видачі дозволів на проведення робіт на землях водного фонду», здійснив засмічення та забруднення земель водного фонду.

Зокрема, ОСОБА_4 у період зберезня по 10 червня 2019 року за допомогою найманих осіб, яким не було відомо про незаконність їх дій, та за допомогою спеціалізованої (будівельної) техніки, в порушення правил поводження з відходами та встановленого режиму для прибережних смуг, які є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності, засмітив змішаними відходами будівництва та знесення споруд самовільно зайняті землі водного фонду, а саме землі прибережної захисної смуги річки Крошенка площею 0,18 га на території Оліївської сільської ради Житомирського району поблизу вул. Северина Наливайка в м.Житомирі.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 у період з березня по 26 червня 2019 року засмітив такими ж відходами самовільно зайняті землі водного фонду, прибережної захисної смуги вздовж струмка без назви, протоки річки Крошенка, площею 0,0972 га поблизу вул. Северина Наливайка у м. Житомирі, в результаті чого заподіяно шкоду у розмірі

39 701376,00 гривень, що спричинило тяжкі наслідки.

25.06.2021 ОСОБА_4 в порядку ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 246, ч. 2 ст.239 КК України.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухому встановлено, що за підозрюваним ОСОБА_4 рахується:

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі частки.

- приміщення магазину з кафєтерієм та допоміжними приміщеннями, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 175.2 (кв. м) за адресою: АДРЕСА_2 у розмірі частки;

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 у розмирі 1/3 частини.

Згідно реєстраційних карток ТЗ за підозрюваним ОСОБА_4 рахується наступні транспортні засоби:

- автомобіль ГАЗ білого кольору д.н.з. НОМЕР_1

- автомобіль ГАЗ 3309-354 білого кольору д.н.з. НОМЕР_2

- автомобіль ГАЗ 5314 білого кольору д.н.з. НОМЕР_3

- автомобіль ГАЗ 3302-414 фіолетового кольору д.н.з. НОМЕР_4

- автомобіль сміттєвоз-спеціальний білого кольору д.н.з. НОМЕР_5

- автомобіль ЗИЛ 431610 зеленого кольору д.н.з. НОМЕР_6

- автомобіль ЗИЛ 431610, зеленого кольору д.н.з. НОМЕР_6

Крім того, згідно статуту ПП «ВЖРЕП № 4» ОСОБА_4 є засновником підприємства, володіє часткою в розмірі 100 % статутного капілату.

ПП «ВЖРЕП № 4» є власником вантажного автоомбіля ГАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_7 , легкового автомобіля Фольксваген, реєстраційний номер НОМЕР_8 .

Слідчий посилається на положення ч.6 ст. 170 КПК України та просить накласти арешт на вищезазначене майно.

Дослідивши зміст клопотання, додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч.3 ст. 170 КПК України).

За положеннями ч.6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Слідчий суддя звертає увагу, що слідчим не надано відомостей щодо пред`явлення цивільного позову із обґрунтованим розміром у кримінальному провадженні.

Так, відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння .

Цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права.

Прокурор, який пред`являє цивільний позов у кримінальному провадженні, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді, передбачених частиною четвертою статті 25 Закону України "Про прокуратуру".

Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Положеннями п.1 ч.2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна.

Враховуючи відсутність для правових підстав для накладення арешту, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1