Ухвала

Іменем України
25 серпня 2021 року

м. Київ
справа № 369/420/21

провадження № 51- 4132 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року,
установив:
Як убачається зі змісту касаційної скарги, ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду від 18 січня 2021 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року у зв`язку з тим, що апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження, і особа, яка її подала, не ставить питання про поновлення цього строку, апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду від 18 січня 2021 року повернуто
ОСОБА_5 касаційній скарзі ОСОБА_6 ставить питання про перевірку ухвали апеляційного суду про повернення апеляційної скарги у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу, колегія суддів вважає, що вона підлягає поверненню з огляду на таке.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Діловий Вячеслав звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, датованою 20 серпня 2021 року (вх № 574/0/166-21 від 20.08.2021), в якій просить в разі потреби продовжити термін оскарження.
В касаційній скарзі ОСОБА_6 зазначає, що отримав оскаржувану ухвалу апеляційного суду поштою 20 травня 2021 року. Жодних інших доводів на підтвердження поважності причин пропуску строку касаційного оскарження ОСОБА_6 не наводить.
Отримання тексту ухвали апеляційного суду 20 травня 2021 року жодним чином не впливає на визначений процесуальним законом порядок визначення строку касаційного оскарження, оскільки обчислення цього строку з моменту отримання копії судового рішення згідно з ч. 2 ст. 426 КПК України поширюється тільки на засуджених, що утримуються під вартою.
Разом з тим ОСОБА_6 не наводить доказів того, що він вживав заходів, щоб дізнатися про стан потрібного судового рішення в період з 09 лютого 2021 року до дати отримання оскаржуваної ухвали 20 травня 2020 року, в тому числі через Єдиний державний реєстр судових рішень, в якому ухвала Київського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року знаходиться у вільному доступі з 11 лютого 2021 року. Крім того, з долученого до касаційної скарги супровідного листа Київського апеляційного суду вбачається, що 10 лютого 2021 року копія ухвали Київського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року та апеляційна скарга з додатками направлені ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 .
За таких обставин ОСОБА_6 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою поза межами строку касаційного оскарження судових рішень. Висловлюючи в касаційній скарзі прохання про поновлення цього строку, він не зазначив поважної причини, що перешкодила йому оскаржити судове рішення протягом передбаченого законом процесуального строку.
Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Разом з тим, поважність причин визначається слідчим суддею, судом у разі неможливості своєчасного подання скарги або іншого документа через стихійне лихо, катастрофу, хворобу, відрядження, трагічні та інші непередбачувані події в житті людини, а також будь-які інші обставини, що не дозволили учаснику процесу завчасно подати відповідний документ.
Також суд звертає увагу, що у рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).
Таким чином, касаційна скарга ОСОБА_8 не містить переконливих доводів на обґрунтування поважності причин пропуску строку касаційного оскарження, а тому вимога касаційної скарги про поновлення строку не підлягає задоволенню.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
З урахуванням зазначеного касаційна скарга ОСОБА_8 підлягає поверненню особі, яка її подала.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити ОСОБА_9 у поновленні строку на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року.
Касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року з усіма доданими до них матеріалами повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3