Справа № 159/2532/21
Провадження № 1-кп/159/341/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000280 від 13 квітня 2021 року про обвинувачення,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця селища міського типу Голоби Ковельського району Волинської області, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
22 липня 2003 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за частиною другою, третьою статті 185, статтею 304 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років, звільнений від відбування покарання на підставі статті 75 КК України, з іспитовим строком 3 (роки);
02 березня 2005 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за частиною другою статті 289, частиною другою статті 15 частиною другою статті 289, частиною другою статті 185, статтею 304 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 6 (шість) років 6 (шість) місяців, на підставі статті 71 КК України, з урахуванням попереднього вироку остаточно визначено до відбування 7 (сім) років позбавлення волі;
04 вересня 2013 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за частиною третьою статті 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки, звільнений від відбування покарання на підставі статті 75 КК України, з іспитовим строком 3 (роки);
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 185 КК Уураїни,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 близько 22 год 07.04.2021, перебуваючи на території скверу «Екопростір», що розташований по вулиці Незалежності в селищі міського типу Голоби Ковельського району Волинської області, діючи з прямим умислом та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, демонтувавши із конструкції дизайнерської лавки-гойдалки, таємно викрав кріплення у вигляді двох відрізків по 3 м кожен зварного металевого ланцюга та шість карабінів загальною вартістю 444 грн, чим спричинив майнову шкоду Голобській селищній раді Ковельського району Волинської області на вказану суму.
Зазначені обставини сторонами не оспорюються, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_4 , який в судовому засіданні вину визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся, добровільно відшкодував завдані збиткив сумі 390 грн, водночас пообіцяв відшкодувати решту 54 грн. Суду пояснив, що дійсно, він, при обставинах місця і часу, вказаних в обвинувальному акті демонтувавши конструкцію дизайнерської лавки-гойдалки викрав кріплення у вигляді двох відрізків по 3 м кожен зварного металевого ланцюга та шість карабінів загальною вартістю 444 грн з території скверу «Екопростір», що розташований по вулиці Незалежності в селищі міського типу Голоби Ковельського району Волинської області. Водночас, пообіцяв в подальшому будь-яких протиправних дій не скоювати.
Представник потерпілого Голобської селищної ради Ковельського району Волинської області в судове засідання не з`явився, клопотав про розгляд справи у його відсутності, вказав на відсутність претензій до обвинуваченого, з приводу міри покарання покладається на розсуд суду.

Згідно із вимогами частини третьої статті 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд впевнився в правильному розумінні учасниками судового провадження змісту цих обставин і у суду немає сумнівів в добровільності і істинності їх позиції, а також судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які не досліджувались у суді.

Суд приходить до висновку, що винність обвинуваченого у вчиненому знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні його власними показаннями, які не суперечать обставинам викладеним в обвинувальному акті.

Органом досудового розслідування, дії обвинуваченого кваліфіковано за частиною другою статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Натомість, суд враховує постанову Верховного Суду колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 26.08.2020 у справі №431/2787/19, який висловив правову позицію, що в разі звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням за останнє з вчинених ним кримінальних правопорушень, строк погашення судимості за попереднє кримінальне правопорушення має обчислюватися з дня набрання законної сили обвинувальним вироком за останнє кримінальне правопорушення.
Як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_4 02.03.2005 засуджено Ковельським міськрайонним судом Волинської області за частиною другою статті 15, частиною другою статті 289, частиною другою статті 289, частиною другою статті 185, статтею 304 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 6 (шість) років 6 (шість) місяців, на підставі статті 71 КК України, з урахуванням попереднього вироку остаточно визначено до відбування 7 (сім) років позбавлення волі.
22.12.2011 ОСОБА_4 звільнився з виправної колонії у зв`язку із відбуттям строку покарання.
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 89 КК України (у редакції, що діяла станом на 22.12.2011) такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.
04.09.2013 Ковельським міськрайонним судом Волинської області ОСОБА_4 засуджено за частиною третьою статті 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки, звільнений від відбування покарання на підставі статті 75 КК України, з іспитовим строком 3 (роки).
Таким чином, до погашення судимості за вироком від 02.03.2005 особа вчинила нове кримінальне правопорушення, за яке була засуджена вироком від 04.09.2013.
У зв`язку з цим строки погашення судимості за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02.03.2005 та вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04.09.2013 мають спливати одночасно (паралельно), тобто не складатися і не поглинатися один одним, а окремий перебіг кожного з цих строків розпочався з дня набрання законної сили вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04.09.2013 18.12.2013.
Таким чином, оскільки усі попередні судимості ОСОБА_4 погашені відповідно до статті 89 КК України, суд приходить до висновку, що відсутня кваліфікуюча ознака «повторності», а тому її слід виключити з формулювання обвинувачення.

Як наслідок, дії обвинуваченого суд кваліфікує за частиною першою статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Призначаючи покарання, суд, у відповідності до статей 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання з тим, щоб особі, яка вчинила злочин, було призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Як особа обвинувачений ОСОБА_4 характеризується наступним чином: на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання. Крім того, суд враховує, що обвинувачений вживає заходів для отримання доходів власною працею, зокрема працює неофіційно на будівництві, під час судового розгляду засвідчив критичне ставлення до вчиненого та довів дійсність намірів змінити спосіб життя.
Обставинами, які згідно із статтею 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття у вчиненому.

Обставин, які згідно із статтею 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 суд не вбачає.

При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи всі ці обставини суд приходить до висновку про можливість та достатність призначення обвинуваченому покарання в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинення даного кримінального правопорушення, у виді громадських робіт.

Така міра покарання, на думку суду, буде необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_4 і попередження скоєння ним нових злочинів.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.

Керуючись статтями 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 185 КК України, та призначити покарання у виді громадських робіт строком на 240 (двісті сорок) годин.
Початок відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ковельського

міськрайонного суду Юлія ШЕРГІНА