Номер провадження: 11-сс/813/1410/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

власника майна ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2021 року про накладання арешту на майно у кримінальному провадженні №0000404 від 07 вересня 2021 року,

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Оскаржуваною ухвалою накладено арешт на вилучене в кримінальному провадженні №0000404 від 07 вересня 2021року, за ознаками ч.4 ст.358 КК України, посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке було запаковано до спеціального пакету НПУ №FPS5009408.
Рішення суду мотивоване необхідністю збереження предмету кримінального правопорушення, що відповідає вимогам пункту 3 ч.2 ст.167 та ч.3 ст.170 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу представник ОСОБА_6 ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є необґрунтованою, у зв`язку із грубим порушенням норм кримінального процесуального закону, наголошував на тому, що:

- власника майна про час та місце розгляду відповідного клопотання прокурора не було сповіщено;

- відповідним посвідченням водія, з таким номером та серією, ОСОБА_6 , ніколи не володів та відповідно таке посвідчення в нього не вилучалось. ОСОБА_6 є законним володільцем виданого 12.05.2006 року дубліката посвідчення водія серії НОМЕР_2 ;

- як видно з долученої до апеляційної скарги копії посвідчення водія НОМЕР_1 ОСОБА_6 ніколи не володів їм, бо такого посвідчення не існувало.
На підставі викладеного представник просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову, про відмову у задоволенні клопотання про накладання арешту на майно та негайне повернення ОСОБА_6 прав водія серії РРВ №334831, виданого 12.05.2006 року МРЕВ Івано-Франківськ.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
05 жовтня 2021 року на електрону пошту апеляційного суду надійшов лист у якому прокурор Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 просив залишити апеляційну скаргу ОСОБА_6 в рамках кримінального провадженні №0000404 від 07 вересня 2021 рокуза ознаками ч.4 ст.358 КК України без задоволення, у зв`язку із його закриттям, на підтвердження чого надав копію постанови старшого дізнавача СД ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 від 04.10.2021 року.

Мотиви апеляційного суду.
Вивчивши матеріали кримінального провадження апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя в повній мірі дотримався зазначених вимог КПК України, а ухвала суду є законною, вмотивованою та обґрунтованою.
З висновком слідчого судді апеляційний суд погоджується з огляду на таке.
З клопотання старшого дізнавача СД Відділення поліції №2 Одеського районного управління №1 ГУ НП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно, вилучене у ОСОБА_6 , вбачається, що СД Відділення поліції №2 Одеського районного управління №1 ГУ НП в Одеській області здійснювалось дізнання в кримінальному провадженні №0000404 від 07 вересня 2021 року, за ознаками ч.4 ст.358 КК України, за фактом використання ОСОБА_6 посвідчення водія з ознаками підробки.
В період часу з 17 годин 25 хвилин до 17 годин 28 хвилин 07 вересня 2021 року під час огляду місця події, за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Головатого,151, було вилучено видане на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке було запаковано до спеціального пакету НПУ №FPS5009408.
У зв`язку із чим дізнавач просив слідчого суддю накласти на вилучене майно арешт з метою збереження його в якості речового доказів та проведення експертних досліджень.
Згідно ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України засобом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
З матеріалів справи слідує, що у провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження №0000404 від 07 вересня 2021 року за ознаками ч.4 ст.358 КК України.
Згідно з ч.1 ст.131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно з положеннями ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Пославшись необхідністю збереження предмету кримінального правопорушення, що відповідає вимогам пункту 3 ч.2 ст.167 та ч.3 ст.170 КПК України, слідчий суддя зазначив, що приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту, на посвідченняводія серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке було запаковано до спеціального пакету НПУ №FPS5009408.
Згідно п.5 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
При цьому, як передбачає ч.4 ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого та накладаючи арешт на виучене майно, вказаних вимог Закону дотримався в повній мірі.
Слідчим суддею правильно встановлено наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки доводи клопотання слідчого в сукупності із матеріалами провадження, дають достатні підстави вважати, що вилученемайно містить ознаки речового доказу і має значення для кримінального провадження.
Арешт майна з підстав, передбачених п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Також апеляційний суд звертає увагу, що завдання зазначеного кримінального провадження полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час, та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що на час постановлення слідчим суддею оскаржуваної ухвали існувала, відповідно до вимог статті 170 КПК України, сукупність підстав вважати, що виявлене та вилучене під час огляду майно, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке було запаковано до спеціального пакету НПУ №FPS5009408, є речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки має ознаки речового доказу, і для забезпечення його збереження необхідно накласти на нього арешт.
Щодо доводів апелянта про відсутність належного повідомлення власника майна про дату, час та місце судового розгляду питання про накладання арешту на належне йому майно та розгляд слідчим суддею відповідного клопотання поза межами, встановлених КПК України строків, то апеляційний суд знаходить їх слушними, втім вважає, що зазначене не впливає на правильність висновків суду про необхідність накладання арешту на майно та не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, постановленої за результатами розгляду клопотання слідчого
Окрім того, право ОСОБА_6 на особисту участь у судовому засіданні було поновлене, шляхом прийняття апеляційної скарги до розгляду та наданням права особистої присутності у суді апеляційної інстанції з метою надання своїх пояснень та доказів на підтримання вимог апеляційної скарги.
Апеляційний суд звертає увагу, що апелянта було сповіщено належним чином про час та місце розгляду справи судом апеляційної інстанції, що дозволило апелянту скористатись правами, передбаченими ст. 64-2 КПК України.
Щодо посилань апелянта на те, що він є законним володільцем виданого 12.05.2006 року дубліката посвідчення водія серії НОМЕР_2 , а посвідчення водія НОМЕР_1 ОСОБА_6 ніколи не володів їм, бо такого посвідчення не існувало, апеляційний суд вважає за потрібне звернути увагу на таке.
На даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання щодо виправданості та обґрунтованості, накладено арешту, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.
Слід зазначити, що у відповідності до положень ч.2 ст.94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.
Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК оцінка допустимості та належності вилученого водійського посвідчення як доказу має надаватись судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.
Апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження майна.
Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існувала необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення ряду слідчих дій, з метою забезпечення проведення експертних досліджень, апеляційний суд приходить до переконання, що на час постановлення слідчим суддею оскаржуваної ухвали потреби досудового розслідування виправдовували такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, а тому висновок слідчого судді щодо наявності підстав для задоволення клопотання слідчого про арешт майна є обґрунтованим.
Також, згідно інформації наданої прокурором кримінальне провадження №0000404 від 07 вересня 2021 року за ознаками ч.4 ст.358 КК України закрито постановою старшого дізнавача СД ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 від 04.10.2021 року.
Окрім того, вищенаведеною ухвалою скасовано арешт майна ОСОБА_6 .

Таким чином, функція судового контролю на стадії досудового розслідування завершена, а апеляційний суд не вбачає жодних правових підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскарженої ухвали слідчого судді.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 370-372, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

постановив:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2021 року про накладання арешту на майно у кримінальному провадженні №0000404 від 07 вересня 2021 року, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4