ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/3726/19
Провадження № 1-кп/362/130/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.09.2021 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Василькові Київської області кримінальне провадження № 0000499 від 17.04.2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Глеваха, Київської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, працюючого не офіційно, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Мархалівка, Київської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України:
в с т а н о в и в:
14.04.2019 року, в період часу з 21 до 22 год. ОСОБА_8 перебуваючи разом з ОСОБА_7 на вулиці Лісовій села Мархалівка, Васильківського району, Київської області, запропонував останньому вчинити крадіжку з гаража (сховища), що розташоване по АДРЕСА_5 , на що ОСОБА_7 погодився.

Домовившись про спільне викрадення чужого майна, згідно розробленого плану ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 приблизно о 21 годині на мопеді марки «Victory Viper», що належить ОСОБА_9 , який не був обізнаний про протиправні дії ОСОБА_7 і ОСОБА_8 приїхали до гаража (сховища), який знаходиться по АДРЕСА_5 , де реалізуючи свій злочинний умисел, з метою вчинення крадіжки особистого майна, що належить ОСОБА_10 за допомогою металевої палиці пошкодили вікно приміщення гаража, після чого безперешкодно проникли через пошкоджене вікно до гаража. Проникнувши в приміщення гаража, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 виявили в ньому квадроцикл «АСХА», TRATV150-RD-4; VIN: НОМЕР_1 , 2011 року випуску, яким вони вирішили незаконно заволодіти та вивезти на ньому викрадене ними із гаража майно. Завантаживши на квадроцикл «АСХА», TRATV150-RD-4; VIN: НОМЕР_1 , 2011 року випуску зарядний пристрій «Молнія 10» 12 вольт вартістю 400 грн.; ланцюгову бензопилу марки «Solo-642» вартістю 2216,67 грн.; бензиновий генератор марки «Expert tools» модель «ZH3500» вартістю 2750 грн., а всього майна згідно висновку експерта від 22.05.2019 року №13-1/903 на суму 5 366 грн. 67 коп. ОСОБА_8 і ОСОБА_7 відчинили ворота гаража із його середини та з викраденим майном викотили квадроцикл із гаража за межі земельної ділянки.

Далі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за допомогою буксиру вального тросу з`єднали квадроцикл марки «АСХА», TRATV150-RD-4; VIN: НОМЕР_1 , 2011 року випуску з мопедом марки «Victory Viper», після чого ОСОБА_8 сів за кермо вказаного квадроцикла на якому вони із ОСОБА_7 зникли з місця вчинення злочину по АДРЕСА_5 у напрямку с. Мархалівка, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_10 матеріального збитку на загальну суму 5 366,67 грн.

Згідно з висновку експерта від 07.06.2019 року №13-1/957 квадроцикл «АСХА», TRATV150-RD-4; VIN: НОМЕР_1 , 2011 року випуску, являється транспортним засобом.

Дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, та незаконному заволодінні транспортного засобу, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.3 ст.185 та ч. 2 ст. 289 КК України.

Прокурор після зміни обвинувального акту просив розглядати кримінальне провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись вивченням доказів, які характеризують обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , оскільки обвинувачені після зміни обвинувального акту вину визнають повністю.

Потерпілий після зміни обвинувального акту надіслав до суду заяву з проханням провести розгляд справи без його участі у зв`язку з неможливістю бути присутньою в судовому засіданні щодо обрання міри покарання покладає на розсуд суду. Скарг матеріального та морального характеру не має (а.с. 41, 137).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України після зміни обвинувального акту визнав повністю і показав, що щиро розкаюється у вчиненому, все відбулося так, як зазначено в обвинувальному акті, а саме, що у квітні 2019 року точної дати він вже не пам`ятає приблизно між 21 та 22 год. він разом із ОСОБА_8 зустрілися в с. Мархалівка Київської області та на мопеді марки «Victory Viper», що належить ОСОБА_9 , який не був обізнаний про протиправні їх дії поїхали у с. Залізне Київської області де побачили занедбаний гараж та підійшли до нього. Розбивши металевою палицею вікно вони потрапили в середину гаража де побачили квадроцикл. Також вони поклали в квадроцикл зарядний пристрій; бензопилу; бензиновий генератор та через вхідні ворота витягли квадроцикл з речами, і прив`язали його до мопеда та поїхали на дорогу в бік с. Мархалівка, але побачивши працівників поліції вони покинули всі речи та втекли. В скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати, оскільки потерпілому все відшкодовано.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України після зміни обвинувального акту визнав повністю і показав, що щиро розкаюється у вчиненому, все відбулося так, як зазначено в обвинувальному акті, а саме, що у квітні 2019 року точної дати він не пам`ятає приблизно між 21 та 22 год. він разом із ОСОБА_7 зустрілися в с. Мархалівка Київської області та на мопеді марки «Victory Viper», що належить ОСОБА_9 , який не був обізнаний про протиправні їх дії поїхали у бік с. Залізне Київської області де побачили занедбаний гараж та підішли до нього. Розбивши металевою палицею вікно, залізли в середину нього де побачили квадроцикл, зарядний пристрій; бензопилу; бензиновий генератор всі ці речі загрузили до квадроцикла та відкрили ворота і викотили квадроцикл, якій потім прив`язали до мопеда та поїхали в бік с. Мархалівка. Проїхавши десь 1 кілометр від гаражу , вони побачили працівників поліції та все покинули і втекли. В скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати, оскільки потерпілому все відшкодовано.

Покази ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченими змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності їх позиції.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч.3 ст. 349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, за згодою учасників судового провадження провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, а тому, крім допиту обвинувачених, інші докази, за погодженням з учасниками, не досліджувалися, за виключенням документів, які стосуються особи обвинувачених та характеризуючих даних на них.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
При кваліфікації дій обвинувачених, суд ураховує, що Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 р. в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними, криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Отже, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, та незаконному заволодінні транспортного засобу, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, а їх дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), особи обвинувачених та обставини, що пом`якшують та обтяжують їх покарання.

Статтею 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , суд визнає їх щире каяття, повне відшкодування завданих збитків.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , судом не встановлено.

Судом враховується висновки досудової доповіді Васильківського міськрайонного відділу Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київської області щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відповідно до яких встановлено середній рівень ризику вчинення ними повторного кримінального правопорушення та середній рівень небезпеки для суспільства, тому вони вважають, що виправлення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк, та не становить небезпеку для суспільства (а.с. 80-87).

Суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, їх особу, вік, соціальні зв`язки, сімейний стан, те, що вони не одружені, не працюють, мають постійне місце проживання, характеризуються посередньо, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалися, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебувають,їхне щире каяття, відшкодування завданої шкоди, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, думку потерпілого щодо міри покарання, який поклався на розсуд суду, ступінь вчинених кримінальних правопорушень; форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, а саме сприяння досудовому розслідуванню та судовому розгляду, вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі, без застосування додаткової міри покарання у виді конфіскації майна, апри призначенні остаточного покарання суд вважає за можливе на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, визначити обвинуваченим покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, зі звільненням від відбування основного покарання та встановленням обвинуваченим іспитового строку і покладення на них певних обов`язків у відповідності до вимог статей 75, 76 КК України, оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинувачених без ізоляції від суспільства та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).
Дане ж покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

Тобто, як наслідок, формальні моменти не можуть бути вирішальними, головною є можливість у кожній конкретній справі оцінити основному мету застосування певного заходу та характер впливу на особу, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, бо суд стоїть на тій позиції, що незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства, що, у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання, є можливим.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особами винними, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню,

У той час, як призначення будь-якого іншого виду покарання без звільнення від його відбування, суд сприймає, як діяння, яке б указувало на те, що саме у цій ситуації, та обставинах при яких було вчинено злочин, воно сприймалося б, як грубо непропорційне (діяння та покарання), як наслідок, у світлі практики, ЄСПЛ, сприймалося б як жорстоке поводження, тобто суперечило статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в момент його винесення.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 слід стягнути на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 13-1/903 від 22.05.2019 року у розмірі 628,04 грн., за проведення судово-товарознавчої експертизи № 13-1/957 від 07.06.2019 року у розмірі 157,01 грн., а всього у розмірі 785,05 грн.

Запобіжний захід під час досудового розслідування обвинуваченим не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання під час судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 124, 349, 369-371, 373-374, 376, 377 КПК України, суд,

у х в а л и в:
Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України і призначити йому покарання:

за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне призначити покарання ОСОБА_7 у виді 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі та призначити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України і призначити йому покарання:

за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне призначити покарання ОСОБА_8 у виді 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі та призначити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислювати з моменту ухвалення вироку 24.09.2021 року.

Стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави судові витрати за проведення експертиз по 392 грн. 53 коп. з кожного.
Речові докази:

Акумуляторну батарею модель 55D23L-MF; зарядний пристрій «Молнія 10» 12 вольт; ланцюгову бензопилу марки «Solo 642»; бензиновий генератор марки «Expert tools», модель «ZH3500», передані до камери зберігання речових доказів Васильківського ВП ГУНП в Київській області повернути власнику ОСОБА_10 .
Квадроцикл «АСХА», TRATV150-RD-4; VIN: НОМЕР_2 , який під розписку був передаий на відповідальне зберігання ОСОБА_10 залишити ОСОБА_10 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_11 -Гавенко