Справа № 352/1033/20
Провадження № 1-кп/352/86/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську об`єднане кримінальне провадження з обвинувальними актами внесеними в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000181 від 14.04.2020 р. та № 0000379 від 15.09.2020 р. по обвинуваченню :

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , з повною середньою освітою, працюючого автомийщиком у ФОП ОСОБА_9 , не одруженого, утриманці відсутні, українця, громадянина України, комісованого з лав ЗСУ, депутатом будь-якої ради не обирався, раніше не судимого, якому пам`ятка про його права та обов`язки вручено, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3, ст. 357 ч. 1 КК України, -

в с т а н о в и в :

Підсудний ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в житло. Крім того, підсудний ОСОБА_8 , повторно вчинив таємне викрадення чужого майна. Окрім того, підсудний ОСОБА_8 , з корисливих мотивів вчинив викрадення офіційного документу.

Вказані кримінальні правопорушення підсудний вчинив при наступних обставинах:

10.04.2020 р., приблизно о 12.00 год., ОСОБА_8 , перебував в гостях у свого знайомого ОСОБА_10 у приміщенні квартири, що за адресою АДРЕСА_2 , де вони разом розпивали спиртні напої. В цей час ОСОБА_10 дав ОСОБА_8 банківську картку, якою він фактично користувався та яка належить його дружині ОСОБА_11 , для того щоб останній придбав алкогольні напої, при цьому повідомив йому пін код до вказаної картки. Після придбання алкогольних напоїв, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 продовжили спільно розпивати алкогольні напої.

У подальшому, коли ОСОБА_10 від надмірно вжитого алкоголю заснув, ОСОБА_8 вирішив вчинити крадіжку банківської картки «Приватбанк» з магнітним носієм інформації, держателем якої є ОСОБА_11 та яка, згідно ст.1 Закону України «Про інформацію», ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, з метою подальшого заволодіння грошовими коштами, що знаходились на той час на рахунку вказаної банківської картки.

Для приведення свого злочинного наміру до виконання, ОСОБА_8 усвідомлюючи, що пластикова банківська картка видається банківською установою та є офіційним документом, переконавшись в тому, що ОСОБА_10 заснув та не може спостерігати за його протиправними діями, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, прагнучи незаконно збагатитись, незаконно заволодів, та отримавши реальну можливість розпорядитись покинув місце скоєння злочину із офіційним документом банківською карткою «Приватбанк» виданою на ім`я ОСОБА_11 та розпорядився нею на власний розсуд.

Продовжуючи свої неправомірні дії, ОСОБА_8 того ж дня приблизно о 13год. 30 хв., переслідуючи корисливу мету, вирішив таємно викрасти викрасти майно ОСОБА_10 . Реалізуючи свій злочинний умисел через відчинені вхідні двері повернувся до приміщення квартири АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_10 . Тут підсудний переконавшись, що потерпілий ОСОБА_10 спить та не може спостерігає за його протиправними діями, ОСОБА_8 відшукавши в кімнаті ноутбук марки «Lenovo» моделі «IdeaPad 100 S-141BR (80R9009UCK)» сірого кольору вартістю 2000 грн., монітор марки «Acer» моделі «АТ 2001» в корпусі чорного кольору вартістю 623 грн., таємно викрав їх, після чого із викраденим майном покинув місце скоєння злочину.

Надалі викрадені речі, а саме: монітор марки «Acer» моделі «АТ 2001» в корпусі чорного кольору вартістю 623 грн. ОСОБА_8 , переніс по місцю свого проживання в АДРЕСА_1 , та заховав з метою його подальшого збуту, а ноутбук марки «Lenovo» моделі «IdeaPad 100 S-141BR (80R9009UCK)» сірого кольору вартістю 2000 грн., видавши за власний, з метою збуту передав знайомому ОСОБА_12 .

Продовжуючи свої неправомірні дії, об`єднані єдиним умислом на таємне викрадення майна ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , того ж дня о 17 год., володіючи викраденою банківською карткою «ПриватБанку» виданої на ім`я ОСОБА_11 , бажаючи заволодіти та розпорядитися грошовими коштами, які знаходились на банківському рахунку у власних цілях, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою доведення до кінця свого злочинного умислу прийшов до банкомату, який знаходиться у м. Тисмениця по вул. К.Левицького № 23, де переконавшись, що на картковому рахунку знаходяться грошові кошти в сумі 3200 грн., таємно викрав їх, якими у подальшому розпорядився на власний розсуд.

Після цього, з метою приховання слідів злочину ОСОБА_8 повернувся до квартири АДРЕСА_3 , яка на праві власності належить ОСОБА_10 та залишив на столі у кохонній кімнаті раніше викрадену ним банківську картку.

Продовжуючи свої неправомірні дії, ОСОБА_8 13.09.2020р. приблизно о 18 год. разом із ОСОБА_13 та ОСОБА_14 розпивали спиртні напої на пустирі, що

в м. Тисмениця по вул. Л. Українки.

У подальшому, 14.09.2020 р. приблизно о 04 год., після завершення розпиття спиртних напоїв, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 заснули, при цьому поблизу себе остання залишила належний їй рюкзак рожевого кольору, в якому знаходився її мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 4», у корпусі сірого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , із захисним чохлом чорного кольору та в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна». В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на повторне таємне викрадення жаданого мобільного телефону.

Реалізуючи свій неправомірний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, 14.09.2020 р. приблизно о 04 год. 30 хв., ОСОБА_8 , скориставшись тим, що ОСОБА_13 та власниця майна ОСОБА_14 сплять та не бачать факт вчинення крадіжки, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, відкрив рюкзак рожевого кольору і таємно викрав належний потерпілій мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 4», у корпусі сірого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 вартістю 2216 грн. (дві тисячі двісті шістнадцять гривень), із захисним чохлом чорного кольору вартістю 100 грн. (сто гривень), в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» вартістю 50 грн. (п`ятдесят гривень), без грошових коштів на рахунку.

Після цього ОСОБА_8 з викраденим майном із місця вчинення кримінального правопорушення зник та отримавши реальну можливість розпорядитися ним на власний розсуд, переніс мобільний телефон до місця свого постійного проживання в АДРЕСА_1 , де використовував його для власних потреб.

Внаслідок неправомірних дій обвинувачений ОСОБА_8 заподіяв потерпілій ОСОБА_14 майнову шкоду у розмірі 2356 грн.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_8 свою вину у вчиненні пред`явлених йому в обвинувальних актах злочинів визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і вибачившись перед потерпілими дав суду показання, в яких повністю підтвердив обставини скоєних ним кримінальних правопорушень вищенаведених у вироку. Підсудний просить суд суворо його не карати та при призначенні покарання врахувати, що всі неправомірні діяння скоїв внаслідок надзвичайно скрутного матеріального становища, заподіяні потерпілим матеріальні збитки відшкодував в повному обсязі в добровільному порядку.

Потерпілі ОСОБА_15 та ОСОБА_14 подали до суду письмові заяви в яких ствердили, що їм дійсно повністю відшкодовано спричинену обвинуваченим шкоду в добровльному порядку, жодних претензій до останього не мають. Просять суд кримінальну справу відносно обвинуваченого розглядати за їх відсутності та не призначати йому суворе покарання.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні вину визнав повністю, а також те, що він не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальних актах, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудного та дослідженням доказів, які характеризують його особу. Обвинувачений та учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, так як він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в житло. Крім того, підсудний ОСОБА_8 , повторно вчинив таємне викрадення чужого майна. Окрім того, підсудний ОСОБА_8 , з корисливих мотивів вчинив викрадення офіційного документу.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд)передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

При цьому суд обгрунтовано посилається на практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд при призначенні покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєних злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

До обтяжуючих відповідальність підсудного обставин суд відносить скоєння ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудний в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, заподіяні злочином збитки відшкодував потерпілому в повному обсязі в добровільному порядку.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд приймає до уваги думку потерпілих щодо несуворості призначуваного підсудному покарання, а також враховує і те, що підсудний офіційно працюючи займається суспільно-корисною працею, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, негативно ставиться до скоєного, має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно, на обліку в ОНД та ОПНЛ не перебуває, зі слів має незадовільний стан здоров`я, тобто є особою із належним рівнем соціальної зрілості, яка має регулярний легальний заробіток та міцні соціальні зв`язки, що применшує передумови для подальшої його протиправної поведінки.

З врахуванням всіх вищеперелічених обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначаючи основне покарання у вигляді позбавлення волі, суд застосовує щодо підсудного норми ст. 75 КК України з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Крім того, на переконання суду, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_8 відповідає також принципу співрозмірності конкретного злочинного діяння, вчиненого ним, з покаранням призначеним останньому.

Питання про речові докази та питання відшкодування судових витрат понесених на залучення експертів, суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

Питання щодо обрання та заміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу судом не вирішується, оскільки учасниками процесу відповідних клопотань не заявлялось.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 342 - 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні злочинів передбачених ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 357 ч. 1 КК України та призначити йому покарання:

за ст. 185 ч. 2 КК України у виді одного року позбавлення волі;

за ст. 185 ч. 3 КК України у виді трьох років позбавлення волі;

за ст. 357 ч. 1 КК України у одного року обмеження волі.

Згідно ст. 70 КК України, остаточно визначити покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування призначеного судом покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 : обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 не обирався, як і підстави для його обрання останньому до вступу вироку в законну силу відсутні.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави (, розрахунковий рахунок -9002, банк отримувача ГУДКСУ в Івано-Франківській області, код банку отримувача 899998) 2942,10 грн. понесених по даному кримінальному провадженню судових витрат на проведення Івано-Франківським НДЕКЦ МВС України судових експертиз.
Речові докази по даному кримінальному провадженню : мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 4», у корпусі сірого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 та коробку від нього повернути за приналежністю потерпілій власниці ОСОБА_14 ; ноутбук марки «Lenovo» та монітор марки «Acer» моделі «АТ 2001» - повернути за приналежністю потерпілому власнику ОСОБА_10 ; два сліди пальців рук, що зберігаються в камері зберіганняречових доказів Тисменицького ВП ГУНП знищити.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору та обвинуваченому негайно після його проголошення.

Суддя Руслан СТРУТИНСЬКИЙ