Провадження №522/359/21 УХВАЛА
30 версня 2021 року Місто Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Миколаївської області Доманівського району с.Виноградне, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, одруженого, з неповною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: Республіка Молдова, офіційно не працевлаштований, не одруженого, з неповною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: неодноразово судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у респубілці Молдова, громадянин Молдови, офіційно не працевлаштований, неодружений, з середньою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 без постійного місця проживання, раніше неодноразово судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурор - ОСОБА_5
захисник - ОСОБА_6 , ОСОБА_7
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4
Приморським районним судом м.Одеси здійснюється судовий розгляд у кримінальному провадженні на підставі обвинувального акту стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України спливає.
Прокурор не звернувся до суду із письмовим клопотанням про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.
Згідно ч.3 ст.331 КК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Розглядаючи в порядку, передбаченому ч.3 ст.331 КПК України, питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинувачених до спливу продовженого строку, суд встановив наступне.
Під час судового засідання прокурор просив продовжити строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України терміном на шістдесят діб.
Захисники та обвинувачені просили змінити запобіжний захід на більш м`який, посилаючись на недоведеність обвинувачення та відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Крім того, захисник ОСОБА_7 просив змінити ОСОБА_3 запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, наявність у обвинуваченого двох дітей, його майновий стан та постійне місце проживання у м.Одесі. Обвинувачений перебуває під вартою більше 1 року та п`яти місяців, до моменту затримання був неофіційно працевлаштований. Крім того обвинувачений хворіє на ВІЛ-інфекцію та вірусний гепатит-С, приймає АРТ терапію, на даний час стан здоров`я погіршився.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що у продовженні строків триманняя під вартою ОСОБА_3 необхідно відмовити з наступних підстав.
Судом встановлено, що ризики, які були враховані під час обрання запобіжного заходу, суттєво зменшилися.
На цей час триває судовий розгляд. Обвинувачений ОСОБА_3 має постійне місце проживання у м.Одесі, до моменту затримання був неофіційно працевлаштований. Крім того обвинувачений хворіє на ВІЛ-інфекцію та вірусний гепатит-С, приймає АРТ терапію, на даний час стан здоров`я погіршився. Таким чином, на даній стадії провадження, з урахуванням всіх обставин справи та особу обвинуваченого, можливо змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, вважаючи, що зазначений запобіжний захід зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.
Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який може застосовуватися лише у тих випадках, коли прокурор у судовому засіданні зможе довести що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти існуючим ризикам.
Відповідно до п.9 листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04.04.2013р. № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», виключно (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладеним на нього процесуальних обов`язків.
Також практика ЄСПЛ встановлює, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення обвинуваченим тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, але при цьому, Суд неодноразово зазначив, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою ( рішення у справі « Єчус проти Литви»).
У своїх рішеннях ЄСПЛ також звертає увагу на те, що тяжкість злочину, вчиненого обвинуваченим та ризик його ухилення від слідства чи суду залишається єдиними підставами для відмови суду у задоволенні клопотань про звільнення. Проте згідно з п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зі спливом певного часу саме тільке існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, а тому прокурор у своєму клопотанні має навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою, які мають бути чітко сформульовані ( рішення ЄСПЛ від 23 вересня 1998 року у справі « І.А. проти Франції) Обвинувачений ОСОБА_3 тривалий час перебуває під вартою, нових ризиків, передбачено ст. 177 КПКУ, не встановлено.
На цей час не встановлено виняткових обставин, які б виправдовували подальше обмеження права обвинуваченого ОСОБА_3 на свободу, та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.
При цьому суд приходить до висновку, що строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою необхідно продовжити, виходячи з наступного.
У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Частиною 3 ст.199 КПК України передбачено, що суд при продовженні строку тримання під вартою враховує обставини, які свідчать про те що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою.
Відповідно до ч.2 ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»). Крім того, суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності, який карається позбавленням волі до шести років,
ОСОБА_8 громадянин Молодови, офіційно не працевлаштований, з неповною середньою освітою,зареєстрований, без постійного місця проживання на території України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.
Станом на теперішній час судовий розгляд триває, сторона обвинувачення продовжує надавати докази.
Зазначені обставини щодо осіб обвинувачених та тяжкість покарання, яке їм загрожує у разі визнання винуватим, їх поведінка під час інкримінованих злочинів, дають підстави вважати, що обвинувачені, перебуваючи на волі, можуть вчинити нові злочини, переховуватися від суду чи фізично впливати на потерпілих.
Ризики, які біли враховані під час обрання обвинуваченим запобіжного заходу, не зменшилися та продовжують існувати, що є підставою для продовження строку тримання обвинувачених під вартою без зміни раніше визначеного розміру застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Застосування до обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів неможливе, зважаючи на вказані ризики, особи обвинувачених та характер злочину, у якому вони обвинувачуються. Більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку обвинувачених та виконання ними своїх процесуальних обов`язків.
Керуючись Гл.18, ст.ст. 314-316, 291, 342-355 КПК України, суд, -
Клопотання сторони захисту задовольнити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання.
Звільнити обвинуваченого зі під варти в залі суду.
Покласти на обвинуваченого обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:
1) прибувати за кожною вимогою до суду;
2) не відлучатися за межі м. Одеси без дозволу суду;
3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, призначенням платежу: застава за обвинуваченого ОСОБА_4 , провадження по справі №1-кп/522/359/21.
Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.
У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України: прибувати до суду за кожною вимогою; не відлучатися за межі Одеської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Повний текст судового рішення буде проголошено о 15 годині 01.11.2021 року в залі судових засідань №229.
Ухвала про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена протягом пяти днів до Одеського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1

30.09.2021