УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року cлідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань щодо невнесення відомостей в ЄРДР за заявою про кримінальні правопорушення від 01.11.2021 року,

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань щодо невнесення відомостей в ЄРДР за заявою про кримінальні правопорушення від 01.11.2021 року.

Як на підставу звернення до суду зі скаргою, заявник посилається на положення ст.303 КПК України, та в обґрунтування скарги зазначає про те, що 01.11.2021 року ним засобами поштового зв`язку була направлена до ДБР заява про вчинення кримінальних правопорушень. Державним бюро розслідувань вказану заяву отримано 02.11.2021 року, проте відомості про кримінальні правопорушення у встановленому порядку та строки всупереч вимогам ст.214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені. В зв`язку з чим, ОСОБА_3 просить зобов`язати уповноважених осіб ДБР внести до ЄРДР відповідні відомості, викладені у заяві від 01.11.2021 року, яка отримана ДБР 02.11.2021 року.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав подану ним скаргу, просив її задовольнити.

Уповноважена особа Державного бюро розслідувань, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явилась та не повідомила суд про причини свого неприбуття. На адресу суду направлено лист, з якого вбачається, що заяву ОСОБА_3 05.11.2021 року, направлено до ТУ ДБР у м. Києві за №5172зкп/10-16-06-19515/21. Разом із цим, відсутність у судовому засіданні особи, бездіяльність якої оскаржується, у відповідності до ст. 306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3 , дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів скарги, 01.11.2021 р. ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку до ДБР було направлено заяву про кримінальні правопорушення відносно Національного Банку України, яка отримана ДБР 02.11.2021 року.

Однак, станом на день розгляду скарги відомості про вчинення кримінальних правопорушень до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені та досудове слідство не розпочато.

Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України передбаченого, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться, зокрема відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Статтею 11 КК України встановлено, що кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Таким чином, аналіз положень ст. 214 КПК України, ст. ст. 2, 11 КК України дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Отже, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Крім того, у висновку зробленому у постанові Великої Палати Верховного суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 встановлено, що у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує, обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Дослідивши зміст долученої до скарги заяви про вчинення, на думку ОСОБА_3 , кримінальних правопорушень, слідчий суддя дійшов висновку, що вона не містить всіх обставин та ознак вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 222-1, 219, 211, 206, 368-2, 209, 149, 442 КК України, зокрема даних про наявність об`єктивної сторони злочинів, що полягає у: діях службової особи учасника фондового ринку, що мають ознаки маніпулювання на фондовій біржі, встановлені відповідно до закону щодо державного регулювання ринку цінних паперів; вчиненні дій, які призводять до стійкої фінансової неспроможності суб`єкта господарської діяльності, і заподіянні внаслідок цього великої матеріальної шкоди державі чи кредитору; у вчиненні злочину лише шляхом дій у формі видання всупереч встановленому законом порядку нормативно-правового або розпорядчого акта, який змінює доходи або видатки бюджету; у висуненні протиправної вимоги, поєднаної з погрозою застосування насильства над потерпілим або близькими йому особами, пошкодження чи знищення їх майна; полягає в легалізації (відмиванні) грошових коштів чи майна, одержаних злочинним шляхом або права на такі грошові кошти чи майно; виражається у: 1) продажі людини; 2) інша сплатна передача людини; 3) здійснення стосовно людини будь-якої іншої незаконної угоди, пов`язаної із законним чи незаконним переміщенням за її згодою або без згоди через державний кордон України; характеризується як діяння, спрямоване на повне або часткове знищення будь-якої національної, етнічної, расової чи релігійної групи.

У той же час, слідчий суддя враховує, що нормами кримінального процесуального законодавства не передбачено обов`язку заявника зазначати, зокрема у заяві про кримінальне правопорушення усіх складових злочину (суб`єкт, об`єкт, об`єктивна та суб`єктивна сторона).

Однак, ч.5 ст. 214 КПК України встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення відповідного кримінального правопорушення, яких ОСОБА_3 у заяві від 01.11.2021 року належним чином наведено не було, а відтак, на переконання слідчого судді, і бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відсутня.

Враховуючи вище зазначене, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінальних правопорушень до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Крім того, через канцелярію суду ОСОБА_3 було подано клопотання про застосування заходів безпеки відносно нього та членів його родини.

В той же час розглядаючи клопотання ОСОБА_3 про забезпечення заходів безпеки, слідчий суддя зауважує наступне.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Згідно з ст. 1 ЗУ «Про забезпечення осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, тобто у виявленні, попередженні, припиненні, розкритті або розслідуванні кримінальних правопорушень, а також у судовому розгляді кримінальних проваджень, - це здійснення правоохоронними органами правових, організаційно-технічних та інших заходів, спрямованих на захист життя, житла, здоров`я та майна цих осіб від протиправних посягань, з метою створення необхідних умов для належного відправлення правосуддя.
Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про забезпечення осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» право на забезпечення безпеки шляхом застосування заходів, зазначених у статтях 1 і 7 цього Закону, за наявності відповідних підстав мають: а) особа, яка заявила до правоохоронного органу про кримінальне правопорушення або в іншій формі брала участь чи сприяла виявленню, попередженню, припиненню або розкриттю кримінальних правопорушень; б) потерпілий та його представник у кримінальному провадженні; в) підозрюваний, обвинувачений, захисники і законні представники; г) цивільний позивач, цивільний відповідач та їх представники у справі про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; г-1) представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; г-2) персонал органу пробації; д) свідок; д-1) викривач; е) експерт, спеціаліст, перекладач і понятий; є) члени сімей та близькі родичі осіб, перелічених у пунктах "а" - "е" цієї статті, якщо шляхом погроз або інших протиправних дій щодо них робляться спроби вплинути на учасників кримінального судочинства.
В той же час, положеннями ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про забезпечення осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» рішення про застосування заходів безпеки приймається слідчим, дізнавачем, прокурором, судом, у провадженні яких знаходяться кримінальні провадження щодо кримінальних правопорушень, у розслідуванні чи судовому розгляді яких брали або беруть участь особи, зазначені у ст. 2 цього Закону, а також органом (підрозділом), що здійснює оперативно-розшукову діяльність, щодо осіб, які брали участь або сприяли виявленню, попередженню, припиненню кримінальних правопорушень.

Отже, оскільки ОСОБА_3 немає жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні, а тому слідчий суддя не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення безпеки ОСОБА_3 та членів його родини відповідно до ЗУ «Про забезпечення осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 11 КК України, ст.ст. 60, 214, 303, 306-307, 309, 376, 532 КПК України, ст.ст. 1, 2, 3 ЗУ «Про забезпечення осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві»слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань щодо невнесення відомостей в ЄРДР за заявою про кримінальні правопорушення від 01.11.2021 року.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя