УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2021 року слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду клопотання представника власника майна ОСОБА_3 поданого в інтересах АТ «ЗНВКІФ «Княгиня Ярославна» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001068

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року представник власника майна ОСОБА_3 звернулась до Бориспільського міськрайонного суду з вказаним клопотанням, в якому просить скасування арешту накладений на квартиру АДРЕСА_1 , ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.01.2020 у справі №359/9/20.
Представник заявника вважає, що ухвала слідчого судді обмежує конституційні права власника майна та є такою, яка підлягає скасуванню, враховуючи, що постановою слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області від 23.08.2021, за результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001068, прийнято рішення закрити на підставі абз.14 ч.1 ст. 284 КПК України. Відомості про прийняте рішення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Разом з тим слідчий при винесенні вказаної постанови, не вирішив долю речового доказу у кримінальному провадженні та арештованого майна.
В судове засідання представник власника майна не з`явився, про дату час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.
Представник Бориспільського РУП ВП ГУ НП в Київській області у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.
Ознайомившись із клопотанням, та матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до такого висновку.
Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частина 3. ст. 170 КПК України говорить, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Частиною 1 ст. 174 КПК України передбачено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява N 31107/96, п. 58, ЕСНК 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49-62, від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Зегіез А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.
Під час розгляду клопотання встановлено, що ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 03 січня 2020 року, у кримінальному провадженні №0000206, ухвалою слідчого судді Бориспільського міськраионного суду Київської області від 03 січня 2020 року у справі № 359/9/20, номер судового провадження: 1-кс/З59/50/2020 було накладено арешт на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 (а.с.7-9).
В подальшому, згідно з листом СУ ГУ НП в Київській області від 01.06.2020 № 24/87-вх3739, 28.01.2020 матеріали кримінальних проваджень за № 0000206 об`єднані з матеріалами кримінального провадження № 0001068 під єдиним № 0001068 (а.с.13).
У подальшому, згідно з листом СУ ГУ НП в Київській області від 19.08.2021 №5665/109/24/17-2021 подальше досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001068 від 21.11.2019 доручено слідчим СВ Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області (а.с.14).
Разом із цим встановлено, що постановою старшого слідчого СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 від 23 серпня 2021 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001068 від 21.11.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.361, ч. 4 ст. 190 КК України, закрито у порядку ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування (а.с.15-18).
Питання про скасування арешту майна слідчим не вирішено у встановленому законом порядку, а тому з метою не порушення право особи на мирне володіння своїм майном, слідчий суддя враховуючи, що у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження №0001068 від 21.11.2019 у вигляді арешту майна відпала потреба, оскільки кримінальне провадження, в межах якого відповідний захід забезпечення було застосовано, закрито, відповідно до ч. 1 ст. 284 КПК України, прийшов до переконання про скасування арешту.
В той же час вимоги скарги в частині зобов`язати державного реєстратора або інших осіб, уповноважених на вчинення реєстраційних дій, внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно про скасування заборони відчуження майна, задоволенню не підлягають, оскільки чинним КПК України слідчий суддя не наділений повноваженнями зобов`язувати інших органів вчиняти певні дії.
Керуючись ст.ст. 16, 100, 170,173-174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання про скасування арешту майна задовольнити частково.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.01.2020 року у справі №359/9/20 щодо заборони відчуження квартири АДРЕСА_2 .
В іншій частині клопотання залишити без задоволення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляції протягом п`яти діб з моменту її проголошення.
Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1