ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/727/21 Справа № 703/664/21 Категорія: ч.1 ст. 286 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі: прокурора обвинуваченого захисника представника потерпілої ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0000026 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 жовтня 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сміла Черкаської області, громадянина України, розлученого, з вищою освітою, фізичної особи-підприємця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого ,-

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_7 від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Вирішено стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» на користь ОСОБА_11 завдану майнову шкоду у сумі 47 606 грн. 41 коп. та моральну шкоду у сумі 2 380 грн. 32 коп., а всього 49 986 грн. 32 коп.
Вирішено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 завдану моральну шкоду у сумі 67 618 грн. 68 коп. та понесені витрати на оплату правової допомоги у сумі 8000 грн.
Скасовано арешт на автомобіль «Mazda CX-5», д.н.з. НОМЕР_1 , накладений на підставі ухвали слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 січня 2021 року.
Вирішено стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави 3 269 грн. процесуальних витрат на залучення експерта.
Вирішена доля речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України,

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05.10.2021 ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він 11 січня 2021 року близько 07 години 20 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Mazda CX-5», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Мазура у місті Сміла Черкаської області, в напрямку від вулиці Федорова до вулиці Кременчуцька, біля будинку №36, порушив п.2.3 «б», 12.4 та 18.1 ПДР України, не обравши максимально дозволену швидкість руху у населеному пункті, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, а тому, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не переконавшись у відсутності пішоходів, для яких може бути створена небезпека, продовжив рух, в результаті чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_11 , яка переходила проїжджу частину вулиці Мазура зліва на право відносно напрямку руху автомобіля «Mazda CX-5», в результаті чого потерпілій заподіяні тілесні ушкодження у виді перелому правої ключиці, перелому правої ліктьової кістки і вивиху голівки правої променевої кістки та гематомами в області правого передпліччя, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №05-6-01/046 від 22 лютого 2021 року за ознакою тривалого розладу здоров`я відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Крім того, ряд тілесних ушкоджень, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до легких, та легких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Спричинення потерпілій ОСОБА_11 тілесних ушкоджень знаходяться у причинному зв`язку із порушенням водієм ОСОБА_7 вимог п.18.1 ПДР України.

В апеляційній скарзі заступник керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_10 , не заперечуючи доведеності вини обвинуваченого, просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним та засудити за ч.1 ст. 286 КК України до 2 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбуття призначеного йому основного покарання у виді 2 років обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, та покласти обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України. В решті - вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на те, що судом першої інстанції при звільненні ОСОБА_7 від призначеного покарання неправильно застосовано положення ст. 75 КК України в частині звільнення останнього від відбування призначеного йому додаткового покарання з випробуванням.

Зазначає, що при звільненні особи від покарання на підставі ст. 75 КК України, особа звільняється від відбування лише основного покарання, звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається, додаткове покарання, як позбавлення права керувати транспортними засобами, підлягає реальному виконанню.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , представника потерпілої ОСОБА_9 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які погодилися з апеляційною скаргою прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України рішення суду повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05.10.2021 щодо ОСОБА_7 не в повній мірі відповідає вказаним вимогам.

Так, висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено при обставинах, наведених у вироку, ґрунтується на доказах, які за згодою сторін судового провадження досліджені та оцінені судом першої інстанції у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, та ніким не оспорюється.

Дії ОСОБА_7 судом першої інстанції вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 286 КК України.

Призначене ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі строком 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік, відповідає вимогам ч.2 ст. 50, ст. 65 КК України, та також ніким з учасників процесу не оспорюється.

Згідно ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому колегія суддів перевіряє оскаржуваний вирок лише в частині застосування щодо ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України.

Зі змісту ст. 75 КК України вбачається, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що частиною 1 статті 75 КК передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається.

Так, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі строком 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік, та звільняючи його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку - 1 рік, не дотримався вищевказаних вимог закону та застосував вимоги ст. 75 КК України, як до основного, так і до додаткового покарання, чим допустив неправильне застосування кримінального закону, а тому доводи апелянта в цій частині є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Як вбачається з вироку місцевого суду, на ОСОБА_7 покладено обов`язки передбачені п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України. Вирок міськрайонного суду в частині застосування ст. 76 КК України апелянтом не оскаржується.

Згідно п.3 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить висновку, що при постановленні вироку в частині призначення ОСОБА_7 покарання за ст. 75 КК України судом першої інстанції було неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а тому вирок міськрайонного суду необхідно скасувати в частині застосування щодо ОСОБА_7 вимог ст. 75 КК України з ухваленням в цій частині нового вироку, яким слід вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст. 286 КК України до 2 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік, та на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді 2 років обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

В решті вирок щодо ОСОБА_7 , в тому числі і в частині застосування положень ст. 76 КК України, -залишити без змін.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів судової палати, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 жовтня 2021 рокущодо ОСОБА_7 скасувати в частині застосування вимог ст. 75 КК України.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст. 286 КК України до 2 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді 2 років обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.
В решті вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 жовтня 2021 рокущодо ОСОБА_7 , в тому числі і в частині застосування положень ст. 76 КК України, -залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України.

Головуючий

Судді