Справа № 717/984/21
ВИРОК
30.08.2021 року смт. Кельменці
Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Росошани Кельменецького району Чернівецької області та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , освіта професійно-технічна, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:
вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 23.04.2021 року за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із іспитовим строком 2 роки,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за ч.3 ст.185 КК України, 14 червня 2021 року приблизно о 24 годині, з господарства, належного потерпілому ОСОБА_5 , яке розташовано по АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом з корисливих мотивів, повторно викрав бувшу у використанні металеву драбину, вартість якої згідно висновку експерта № СЕ-19/126-21/5059-ТВ від 24.06.2021 становить 733 гривні 33 копійки, що на праві приватної власності належить потерпілому ОСОБА_5 .
Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин. Обвинувачений ОСОБА_3 будучи раніше судимим згідно вироку Кельменецького районного суду Чернівецької області від 23.04.2021 року за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із іспитовим строком 2 роки, 14 червня 2021 року приблизно о 24 годині зайшов на територію господарства, яке розташоване по АДРЕСА_2 , та належить потерпілому ОСОБА_5 . Тут він побачив біля господарського приміщення металеву драбину, яку вирішив викрасти і з цією метою зняв драбину, виніс її за межі господарства, потім пішов додому, взяв візок і відвіз її до себе додому з метою здати на металобрухт. Вартість металевої драбини, яка належала потерпілому ОСОБА_5 , згідно висновку експерта № СЕ-19/126-21/5059-ТВ від 24.06.2021 року становить 733 гривні 33 копійки. Обвинувачений ОСОБА_3 своїми протиправними діями спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 733 гривні 33 копійки.
Обвинувачений ОСОБА_3 , вину у вчиненому визнав та пояснив, що 14 червня 2021 року приблизно о 24 годині зайшов на територію господарства, яке розташоване по АДРЕСА_2 , та належить потерпілому ОСОБА_5 щоб справити природню потребу. Тут він побачив біля господарського приміщення металеву драбину. Він вирішив її викрасти і з цією метою зняв драбину, виніс її за межі господарства, потім пішов додому, взяв візок і відвіз її до себе додому. В подальшому він її видав добровільно працівникам поліції. Про вчинене обвинувачений щиро жалкує, розкаюється у вчиненому, обіцяє в подальшому не вчиняти правопорушення.
Потерпілий ОСОБА_5 дав суду показання про те, що господарство, яке розташоване по АДРЕСА_2 належить йому як спадщина після його покійних батьків. Він прийшов провідати господарство і виявив, що зникла металева драбина. Він повідомив в поліцію. Коли приїхали працівники поліції він запропонував їм перевірити з приводу крадіжки обвинуваченого ОСОБА_3 , так як йому було відомо, що раніше він викрав у сусідів акумулятор. Коли працівники поліції перевірили, виявилося, що крадіжку драбини вчинив ОСОБА_3 . Просить суворо не карати обвинуваченого.
Згідно висновку експерта № СЕ-19/126-21/5059-ТВ від 24.06.2021 року вартість металевої драбини, яка належала потерпілому ОСОБА_5 , становить 733 гривні 33 копійки.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються. Сумнівів в достовірності та щирості показань обвинуваченого немає, а тому судовий розгляд був обмежений його допитом, допитом потерпілого, дослідженням висновку експерта, дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого. Таким чином, вина обвинуваченого у вчиненому стверджується його показаннями, показаннями потерпілого та висновком експерта.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки в ході судового розгляду було встановлено, що він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжких злочинів; особу обвинуваченого, який негативно характеризується за місцем проживання, обставини, що пом`якшують покарання - щире розкаяння у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

Враховуючи наявність декількох вказаних вище обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого, який негативно характеризується за місцем проживання, враховуючи, характер заподіяної злочином шкоди, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді 1 (одного ) року позбавлення волі.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в ст. 71, 72 КК України.

Суд вважає, що остаточне покарання за сукупністю вироків ОСОБА_3 слід призначити на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком, невідбутої частини основного покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі, призначеного за вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 23.04.2021 року, у виді 3 (трьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.
Суд вважає, що дане покарання обвинуваченому, з врахування вказаних вище обставин, буде достатніми для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, тобто таке покарання відповідатиме цілям, які передбачені ч.2 ст.50 та ч.2 ст.65 КК України.

Також суд вважає, що відсутні підстави звільнення ОСОБА_3 від відбування основного покарання на підставі ст.. 75 КК України, оскільки він вчинив злочин під час іспитового строку, встановленого судом.

Відповідно до п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину від призначає покарання за правилами передбаченими ст.. 71, 72 КК України. Частиною 2 ст. 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також змісту частини 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст.. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначити покарання за сукупністю вироків на підставі ст.. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим

Відповідно до п )1 ч. 4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку, у разі визнання особи виправданою, зазначаються, крім іншого, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
Відповідно до п 2) ч. 4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, зазначаються, крім іншого, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора. Отже, враховуючи ст. 331 КПК України та імперативну норму ч.4 ст.176 КПК України, під час судового розгляду, виключно за клопотанням прокурора, а не потерпілого, його представника та законного представника, а тим більше з ініціативи суду, суд ухвалою може змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого, і відповідно до п 2) ч. 4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, зазначити, крім іншого, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких є запобіжний захід.

Чинним КПК України при ухваленні вироку не передбачено можливість обрання судом запобіжного заходу до набрання обвинувальним вироком законної сили. Крім того відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Відповідно до ч.1 ст. 535 КПК України Судове рішення, що набрало законної сили, якщо інше не передбачено цим Кодексом, звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції. Таким чином, обрання запобіжного заходу вироком суду могло б мати місце лише при можливості негайного виконання вироку суду в частині обрання запобіжного заходу. Чинним КПК України не передбачено негайне виконання вироку суду в частині обрання запобіжного заходу, на відміну від ухвали слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу, яка відповідно до ст. 205 КПК України підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Враховуючи дані обставини та вимоги КПК України, суд вважає неможливе обрання з ініціативи суду на стадії ухвалення вироку стосовного обвинуваченого будь якого запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили.

Суд вважає, що речові докази по справі металеву драбину, яка зберігається у кімнаті зберігання речових доказів Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області слід визнати за потерпілим ОСОБА_5 .

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання ОСОБА_3 призначити за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком, невідбутої частини основного покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі, призначеного за вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 23.04.2021 року, у виді 3 (трьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на залучення експерта в сумі 514 (п`ятсот чотирнадцять) гривень 86 (вісімдесят шість) копійок.
Речові докази по справі - металеву драбину, яка зберігається у кімнаті зберігання речових доказів Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області визнати за потерпілим ОСОБА_5 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Апеляційна скарга на вирок суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Кельменецький районний суд. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя О.В. Телешман