Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/612/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2021 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0009196 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 травня 2021 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Воєводське, Арбузинського району, Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, з середню-спеціальною освітою, одруженого, маючого малолітню дитину - ОСОБА_10 , 2016 р.н., зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 25.12.1998 року Первомайським міським судом Миколаївської області за ст.101 ч.3, ст.206 ч.2, ст.42 КК України (в редакції 1960 року) до 5 років позбавлення волі. Звільнений 20.07.2001 року Автозаводським районним судом м.Кременчука Полтавської області від 19.07.2001 року умовно-достроково на 2 роки 1 місяць 6 днів;
- 10.11.2004 року Кривоозерським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.289, ст.395, ст.69, ст.70, ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 07.08.2007 року Крижопільським районним судом Вінницької області від 31.07.2007 року умовно-достроково на 6 місяців 13 днів;
- 29.05.2008 року Кривоозерським районним судом Миколаївської області ч.1 ст.15 ч.1 ст.115, ч.1 ст.122, ст.70, ст.71 КК України до 7 років 3 місяці позбавлення волі. Звільнений 30.09.2014 року ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 22.09.2014 року умовно-достроково на 7 місяців 19 днів;
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.15 ч.2 ст.115 ч.2 п.13 КК України, та призначено йому покарання за ст.15 ч.2 ст.115 ч.2 п.13 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 років.
Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази,

ВСТАНОВИВ:
Згідно з вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за закінчений замах на умисне вбивство, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, за наступних обставин.

Так, 08.12.2019 року близько 18:00 год., ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував в гостях у своєї знайомої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 , де в цей час до останньої прийшов її колишній співмешканець ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після чого, на фоні ревнощів, вчинив сварку із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , погрожував останнім фізичною розправою, в результаті чого ОСОБА_12 на дії ОСОБА_8 викликала наряд поліції та він був змушений піти.
В подальшому у ОСОБА_8 , після вчиненої сварки, виник умисел на умисне вбивство ОСОБА_11
08.12.2019 року близько 19.00 год. ОСОБА_8 , будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, взявши із собою, предмет ззовні схожий на ніж, повернувся до місця мешкання ОСОБА_12 , зайшовши в кімнату будинку та реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, маючи умисел на вбивство ОСОБА_11 , тримаючи в правій руці предмет ззовні схожий на ніж, підійшов до останнього та намагався нанести удар в область грудної клітини зліва, однак, вказаний удар ОСОБА_11 , заблокував передпліччям лівої руки, в результаті чого ОСОБА_8 влучив предметом схожий на ніж в передпліччя ОСОБА_11 .
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на позбавлення життя, ОСОБА_8 наніс ще один удар предметом схожий на ніж в життєво важливий орган, в область серця, тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але не довів злочин до кінця, з причин, що не залежали від його волі.
Нанесеними ударами ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_11 згідно висновку експерта №52 від 16.01.2020 року тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці нижньої третини лівого передпліччя (1), рани (1) в ділянці 7-міжребер`я по передньо-аксилярній лінії зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.
Не погоджуючись з рішенням районного суду обвинувачений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі вказує на необ`єктивність та упередженість судового розгляду.

Зазначає, що його свідчення не були взяті до уваги, а покази потерпілого та свідків мають значні розбіжності, а в деяких моментах є видуманими та суперечать матеріалам розслідування.

На самому початку досудового розслідування він відмовився надавати покази, сподіваючись саме на справедливе судове слідство. Однак, суд першої інстанції не надав належної оцінки його показам та не звернув увагу на те, як сильно різняться покази потерпілого та свідків у справі, а державний захисник не надав належного захисту та не вказав жодних пом`якшуючих обставин щодо його захисту.

Щодо обставин справи обвинувачений зазначає, що 08.12.2019 року, він дійсно прийшов до будинку своєї співмешканки ОСОБА_12 , щоб побачити своїх дітей. Останні два тижня він кожного дня приходив після роботи до дітей. Ніяких нарікань чи зауважень з боку співмешканки не було. В той день він взяв з собою електропилку та інструменти для її обслуговування для того, щоб порізати на подвір`ї дрова. Коли він прийшов, двері йому відчинила співмешканка та в розмові повідомила, що в неї гості та сьогодні дрова різати не треба. Після цього він залишив пилку на подвір`ї та зайшов до будинку побачити дітей. В цей же час йому на зустріч вийшов незнайомий чоловік та став грубо виштовхувати його з будинку не пускаючи в дитячу кімнату. Після штовханини та взаємних образ він вирішив піти щоб уникнути розвитку конфлікту. Зі свідчень потерпілого він пішов не сам, а завдяки викликаному наряду поліції, ( рапорт виклику поліції в справі відсутній), що після приїзду поліції він та його співмешканка близько 15 хв. спілкувалися з поліцейськими, а потім його відпустили. При цьому з показів співмешканки та потерпілого убачається, що він був у нетверезому стані та неадекватний. Однак, в таких випадках поліція обов`язково складає протокол, а отже його відсутність вказує на неправдивість таких показів потерпілого та співмешканки. А пішов він сам і саме задля уникнення подальшого розвитку конфлікту.

Через деякий час, приблизно за 40 хв. він зателефонував на мобільний телефон своєї співмешканки але слухавку взяла її старша донька. В розмові з нею він спитав її, чи пішов той знайомий її мами, на що вона відповіла, що його вже немає та передала слухавку вже його донці. Через деякий час у нього розрядився телефон і він вирішив повернутися до будинку співмешканки, щоб забрати електропилку, яка залишилася на подвір`ї будинку. Коли він повернувся та спокійно зайшов до будинку виявилося, що той незнайомий чоловік не пішов, більш того, вже з порогу з нецензурною лайкою він кинувся на нього та почав завдавати удари в обличчя, ( в своїх показах потерпілий вказував, що саме під час першої сварки перед приїздом поліції, яка проводила з ним бесіду, під час штовханини з потерпілим він впав та розбив собі обличчя, тим самим заперечуючи те, що він бив в лице.

Обвинувачений звертає увагу на те, що якби був наряд поліції то нетверезого, неадекватного та закривавленого чоловіка вони б затримали. Окрім того, висновок медичної експертизи вказує на те, що тілесні ушкодження у нього ( обвинуваченого) утворилися не менш, як від 2-х травматичних впливів, «враховуючи локалізацію та взаєморозташування виключається можливість їх утворення при падінні з положення стоячи на площину».

Також, обвинувачений звертає увагу на те, що його ліва рука є непрацездатною та з народження в наслідок пологів є травмованою, обмеженою в рухах. Проте, його захисник під час судового розгляду не знайшла за потрібним підтвердити даний факт належними документами.

Під час нападу потерпілого, який завдавав йому удари в обличчя, він як міг закривався від них однією рукою, а коли зрозумів, що надалі не зможе себе захистити від нападу, дістав з кишені перше, що трапилося. В кишені в цей час був інструмент яким він обслуговує електропилку, це викрутка, ключі, предмет схожий на заточку, яким він чистить ланцюг пилки. Саме цей предмет потрапив до його рук та саме ним він відмахуючись від ударів наніс потерпілому тілесні ушкодження, які згідно експертизи є легкими тілесними ушкодженнями.

Обвинувачений звертає увагу на те, що сторона обвинувачення та суд у своєму рішенні вказують на те, що він мав намір на вбивство потерпілого але не зважають на те, що коли потерпілий вийшов з будинку він не став його наздоганяти. Після необачно нанесених потерпілому травм обороняючись, коли потерпілий припинив на нього нападати, він зупинився та опустив руку з цим металевим предметом не бажаючи продовжувати сварку. Саме в цей час до нього підійшов неповнолітній ОСОБА_13 , якому він цей предмет і віддав. Щодо свідчень свідка ОСОБА_13 , який в своїх показах вказав, що він схопив голими руками за лезо металевого предмету та силою вирвав його то такі покази є видумкою та не відповідають дійсності про що свідчить відсутність на його руках яких не будь пошкоджень.

Обвинувачений наголошує, що він не тільки не намагався наздоганяти потерпілого, а після приїзду швидкої та поліції не намагався втікати, залишився в будинку, а сам підійшов спочатку до поліцейських та до швидкої допомоги.

Окрім того, деякі обставини були приховані державним захисником під час судового розгляду, а саме те, що він є одруженим та має двох дітей, але в свідоцтві про народження зазначений лише батьком однієї дитини. Захисник про це знала, всі необхідні документи були надані його співмешканкою ще під час досудового розслідування, але під час судового розгляду обставин, які пом`якшують покарання судом встановлено не було, хоча всі обставини вказують на те, що він не мав наміру заподіяти потерпілому смерті чи навіть каліцтво, а тілесні ушкодження нанесені потерпілому завдані йому під час оборони від його нападу.

Захисник адвокат ОСОБА_9 просить скасувати вирок стосовно ОСОБА_8 та виправдати його.

Обґрунтовуючи свої вимоги захисник зазначає, що вирок стосовно ОСОБА_8 є необґрунтованим, оскільки в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 п.13 ч.2 ст.115 КК України. Зокрема, суд першої інстанції не надав належної оцінки показам обвинуваченого, доказам у справі, які вказують на те, що ОСОБА_8 не вчиняв замаху на умисне вбивство ОСОБА_11 .

Тобто, сторона захисту не погоджується з вироком суду в частині кваліфікації дій обвинуваченого.

Так, захисник зазначає, що ОСОБА_8 не мав наміру наносити ОСОБА_11 тілесні ушкодження спричинені потерпілому були заподіяні під час захисту від нього. У своїх показах обвинувачений зазначив, що 08.12.2019 року близько 18:00 год, він ( ОСОБА_8 ) прийшов в гості до своєї колишньої співмешканки ОСОБА_12 за адресою АДРЕСА_2 , де в цей час в неї перебував ОСОБА_11 . Дійсно у нього із потерпілим ОСОБА_11 , виникла сварка. В подальшому потерпілий здійснив напад обвинуваченого, у відповідь останній, захищаючись, спричинив легкі тілесні ушкодження потерпілому.

Отже, захисник стверджує, що тілесні ушкодження, спричинені ОСОБА_11 , були заподіяні під час захисту від нього, адже останній був у нетверезому стані та напав на ОСОБА_8 , став шарпати його за одяг та наносити удари. При цьому обвинувачений злякався за своє життя та спричинив тілесні ушкодження.

Таким чином, захисник вважає, що судом не взято до уваги тієї обставини, що ОСОБА_8 оборонявся від протиправних дій ОСОБА_11 - з метою уникнення негативних наслідків для свого життя та здоров`я.

Також, захисник вважає, що вказані покази ОСОБА_8 знайшли своє підтвердження у проведених експертизах, щодо наявних у нього тілесних ушкодженнях. Разом з цим в ході судового розгляду не доведено, що обвинувачений ОСОБА_8 діяв умисно на позбавлення життя ОСОБА_11 .

В матеріалах кримінального провадження відсутні докази на те, що в діях ОСОБА_8 наявний прямий умисел на вчинення вбивства.

З огляду на наведене, захисник вважає, що кваліфікація дій ОСОБА_8 за ст.15 ч.2 ст. 115 п.13 КК України, не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду, а тому дії останнього слід кваліфікувати як самооборону.

Так, під час судового розгляду не було спростовано покази обвинуваченого про те, що він наніс удари ОСОБА_11 , захищаючись від нападу під час сварки. При цьому обвинувачений мав реальні підстави побоюватися агресивної поведінки з боку потерпілого. Таким чином, не взяття судом до уваги доказів, які могли істотно вплинути на його висновки, потягнуло за собою незастосування кримінального закону, який підлягав застосуванню.

Дії потерпілого в момент заподіяння йому ножового поранення, за своїми об`єктивними ознаками були такими, що могли створити реальну та безпосередню загрозу заподіяння шкоди для обвинуваченого, які у зв`язку з цим викликали невідкладну необхідність у заподіянні шкоди потерпілому. А тому варто вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 , завдаючи удар потерпілому в область грудної клітини, перебував у стані необхідної оборони.

Захисник наголошує, що саме протиправна поведінка потерпілого, яка передувала вчиненню злочину і супроводжувалась завданням тілесних ушкоджень ОСОБА_8 і створювала реальну загрозу заподіяння шкоди його здоров`ю призвела до необхідності застосування обвинуваченим необхідної оборони від дій потерпілого.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в частині перекваліфікації його дій на самооборону, пояснення захисника ОСОБА_14 , який повністю підтримав свого підзахисного, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За правилами ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За результатами перевірки доводів поданих апеляційних скарг колегією суддів встановлено, що при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_8 суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення, дотримуючись вимог ст. 337 КПК України, безпосередньо дослідив докази у справі та з`ясував усі обставини, які мають істотне значення для її правильного вирішення.

Дослідивши у змагальній процедурі й зіставивши наявні у кримінальному провадженні фактичні дані, оцінивши їх в аспекті вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості й достатності, а також з`ясувавши передбачені ст. 91 цього Кодексу обставини, що належать до предмета доказування, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що зібрані докази в сукупності та взаємозв`язку поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_8 у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, - з приводу чого у вироку наведені належні і правильні мотиви.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду ОСОБА_8 , хоча і не визнав своєї винуватості у вчиненні даного кримінального правопорушення, але не заперечував того, що 08.12.2019 року близько 17.00 год. прийшов до своєї співмешканки ОСОБА_12 за адресою АДРЕСА_2 . Як показав обвинувачений ОСОБА_8 , в цей день алкоголю не вживав. В указані час та місці, двері відкрила співмешканка та сказала, що пиляти дрова сьогодні не треба, бо в неї гості. Він зайшов до будинку, відсторонивши співмешкану і побачив потерпілого. На його питання «Хто це?», відповіді не отримав, тоді запитав, що можливо «це майбутній чоловік?». На що співмешканка дала ствердну відповідь. Тоді він підійшов до потерпілого, та почав сваритися. Вони штовхнули один одного, в цей час він почув, як співмешканка просить старшу доньку викликати поліцію, тому він вийшов з будинку і пішов у парк. Перебуваючи в парку він зателефонував дружині, однак її старша донька взяла слухавку і на його питання повідомила, що мама зайнята, чоловік пішов та передала слухавку його донці. В цей час його телефон розрядився, тому він повернувся до будинку забрати пилку. При собі мав викрутки та ніж, яким чистив ланцюг пилки. Цього разу він не стукав, а одразу зайшов до будинку і побачив потерпілого, той з питанням скільки можна почав наносити йому удари в обличчя. Так як у нього ліва рука «неробоча», він вихопив з кишені, що там було і почав махати ножем, щоб злякати потерпілого. Однак, той продовжив наносити удари, а він побачив, як ножем потрапив потерпілому у руку.

Обвинувачений наполягав на тому, що другого удару він не пам`ятає. Співмешканка хапала його за плечі, щоб зупинити, а потім вийшов ОСОБА_15 , який перехопив його руку з ножем, а він, щоб не поранити його, віддав ножа. Після цього приїхала поліція і швидка.

Ретельно перевіривши та проаналізувавши такі показання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції дійшов вмотивованого висновку про те, що вони не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та спростовуються сукупністю взаємоузгоджених між собою доказів у кримінальному провадженні.

Зокрема, відповідно до показань потерпілого ОСОБА_11 , убачається, що він раніше з ОСОБА_8 не був знайомий. У грудні 2019 року йому зателефонувала ОСОБА_12 , яка знайшла його оголошення по ремонту. ОСОБА_12 запросила його подивитися на ремонт будинку, який знаходиться по АДРЕСА_2 . Його зустріла її старша донька, яка потім провела до будинку. Випили чаю та він подивився їх будинок. Потім вийшли покурити в тамбур. Потім хтось прийшов і стукав в будинок, а ОСОБА_16 вийшла за двері, де розмовляла на протязі 5 хвилин. Обвинувачений відкрив двері і теж зайшов за ОСОБА_12 . Після чого, обвинувачений спитав хто він і що тут робить. На що він відповів, що його звати ОСОБА_17 і він прийшов по роботі. ОСОБА_12 сказала, що у неї з ним щось вийде. В подальшому обвинувачений штовхнув його в плече та далі залишився стояти. Замахнувся правою рукою йому в обличчя, однак той увернувся. Потім запитав, де «ніж». На що ОСОБА_12 відповіла, що «ножа немає». Гадає, що остання мабуть раніше його сховала. Він зайшов в будинок, де знайшов камінь. Між ними стала ОСОБА_12 і в цей час прийшовся удар по ОСОБА_12 , проте куди саме він не бачив. Потім донька викликала по мобільному телефону працівників поліції.

Також потерпілий зазначив, що обвинувачений намагався руками (кулаками) нанести удар йому в обличчя, але він увертався. Далі приїхав наряд поліції. ОСОБА_12 і обвинувачений вийшли на вулицю. Він в той час залишився стояти в тамбурі та продовжував курити. Він до поліції не виходив. Вони спілкувались на протязі 15 хвилин, після чого обвинувачений пішов. Потім він одягнувся, а обвинувачений через 20 хвилин повернувся з ножем. Він пив чай і зібрався йти. Коли зайшов, то удар прийшовся якраз в ліву руку біля кисті, а другий удар отримав в область серця. Сказав йому, що він поїде до моргу. Донька викликала швидку. Він вийшов з мобільним телефоном і чекав на швидку. Поліція забрала обвинуваченого в обласну лікарню. Пам`ятає, що був ніж з ручкою - лезо якого було 5 см. При цьому, лезо ножа було як «копье». Обвинувачений намагався попасти йому ножем у серце, однак потрапив у руку, а інший удар прийшовся в область серця. Вказав, що ОСОБА_16 до цього не знав.

Такі показання потерпілого ОСОБА_11 стосовно обставин узгоджуються та об`єктивно підтверджуються показаннями допитаних в суді свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , які безпосередньо були очевидцями даної події.

Зокрема свідок ОСОБА_12 , в суді першої інстанції пояснила, що обвинувачений її колишній чоловік, з яким вона проживала на протязі 4-х років. На час події на протязі 8 місяців однієї сім`єю вона з обвинуваченим не проживала. Від співмешканця має двох дітей, хоча обвинувачений записаний батьком лише однієї дитини. 08.12.2019 року вона і п`ятеро її дітей були вдома та до неї прийшов обвинувачений. До них додому також того дня прийшов майстер по ремонту (будівельник), якого вони запросили для оцінки вартості ремонту. Після обговорення деталей ремонту до них прийшов обвинувачений, який був у стані алкогольного сп`яніння. Обвинувачений відкрив хвіртку та без дозволу пройшов до них. Після чого, обвинувачений почав лаятись в їх бік нецензурною лексикою. На що вона викликала по лінії «102» поліцію. По приїзду працівники поліції провели з обвинуваченим бесіду і той пішов. Патруль поїхав далі у своїх справах. Свідок зазначила, що вказане відбувалось біля 20.00 год. Через 30-40 хв. знову повернувся обвинувачений, який увірвався до будинку. В цей час потерпілий збирався виходити з будинку. Обвинувачений лаявся на неї і на потерпілого. Потім почав кидатися з кулаками на нього. Вона в цей час намагалася їх розборонити. Гадає, що обвинувачений її приревнував, так як останній думав, що будівельник її коханець. Вона відтягувала їх один від одного. Бачила, як в потерпілого від удару ножем йшла кров. Як обвинувачений дістав ножа вона не бачила. Пам`ятає, що обвинувачений кричав, що усіх їх повбиває. Потерпілий тримався за груди руками і в нього йшла кров. Поряд з ним стояв обвинувачений. В руках обвинуваченого вона ножа не бачила. На власні очі бачила два удари рукою в область грудної клітки. Стверджує, що ножа вона не бачила. Вказане відбувалось в коридорі будинку. Вона крикнула старшій доньці, щоб та викликати поліцію і заразом швидку. До них підбіг ОСОБА_20 і почав відтягувати обвинуваченого, а вона в той момент була в істериці, так як бачила кров. ОСОБА_13 намагався заспокоїти обвинуваченого та говорив йому, що то будівельник. Того дня обвинувачений був злий та зупинився лише тоді, коли ОСОБА_21 його відштовхнув від потерпілого. Вона виштовхала обвинуваченого з будинку і далі його не пускала. Обвинувачений кричав «усіх уб`ю і поріжу». Працівники поліції приїхали через 10 хв., а в слід за ними також приїхала швидка. Свідок згадує, що погрози були реальні, та обвинувачений міг убити потерпілого. Як людина обвинувачений має запальний характер та агресивний. До цього обвинувачений потерпілого не знав. Обвинувачений ніде не проживає. Останнім часом мешкав неподалік від неї. Ніж вилучили криміналісти. Ніж був зламаний та мав ручку. В них вдома такого ножа не було. Того дня обвинувачений був у камуфльованому одязі. Потерпілий відмахувався від обвинуваченого. Обвинувачений приходив до них 1 або 2 рази на тиждень, та кожного разу був в стані сп`яніння, казав, що приходить до дітей. Останній раз обвинувачений приходив до неї за два тижні до події. Пояснювала обвинуваченому, що потерпілий будівельник. Обвинувачений накинувся на неї з кулаками, а потім на будівельника, на що потерпілий відмахувався. Як обвинувачений пішов, вона будинок на ключ не зачиняла. Пам`ятає, що обвинувачений ногою відкрив хвіртку. Другий раз як прийшов бив її та потерпілого кулаками. Потерпілий не бив обвинуваченого, а лише його від себе відштовхував.

Неповнолітня свідок ОСОБА_18 , в суді першої інстанції надала покази згідно з якими обвинувачений їй приходиться вітчимом. Колишній співмешканець її матері. З її матір`ю обвинувачений проживав на протязі 4-5 років. Та на момент інциденту матір не мешкала з обвинуваченим на протязі року. З обвинуваченим у неї нормальні стосунки. У грудні 2019 року вона, брати і сестри, а також матір були вдома. 08.12.2019 року прийшов знайомий на ім`я ОСОБА_17 , з яким матір обговорювала ремонт, а потім прийшов обвинувачений, який приревнував до матері і розпочав сутичку. Обвинувачений приходив до своїх доньок. Як пішов, то повернувся до них знов через 15 хвилин з ножем. Вона була у сусідній кімнаті та чула сварку. Потерпілий збирався вже йти та був на порозі, як в цей момент зайшов обвинувачений та «пирнув» останнього на порозі. Вона в той момент стояла на порозі інших дверей і бачила, як обвинувачений наніс потерпілому удар в область легень предметом ззовні схожим на ніж. Матір стояла біля них. Потерпілий став перед матір`ю, а після удару матір різко закричала. Потім викликали швидку і поліцію. Обвинувачений стояв та чекав у будинку. Потерпілий був у светрі, бачила кров та плями на светрі. Удар був один. Стверджує, що вона викликала швидку. Перший раз, як пішов обвинувачений, то він їй дзвонив, на що вона сказала, що матір говорить по телефону. Не пам`ятає, що говорила, що потерпілий вже пішов. Обвинувачений більше в них не проживав. Міг у них переночувати ніч, а потім на два тижні зникнути. Не знає чим жив обвинувачений. Коли вдруге повернувся, розмови з потерпілим не було. Останні стикнулися у дверях і був удар, однак розмов ніяких не було. Перший раз, то билися вдвох. А другий раз не билися. Матір сказала, що потерпілий її знайомий по ремонту. Вона потерпілого знає, якось перетинались. У неї був шок. До цього потерпілого бачила двічі, однак сказала обвинуваченому, що останнього не знає.

З показань неповнолітнього свідка ОСОБА_19 , убачається, що він товаришує з ОСОБА_22 , знає обвинуваченого. ОСОБА_22 мешкає по АДРЕСА_2 . Зазначив, що познайомився з нею до Нового року. Додав, що навіть був у них в гостях. Вдома того дня була її мама та діти. Як все відбувалось він вже точно не пам`ятає. Однак пам`ятає, що почув крики, а тому вибіг і побачив розв`язку, в якій був залучений потерпілий і обвинувачений. Потерпілий прийшов подивитись на ремонт, в цей час також прийшов обвинувачений, який приревнував матір ОСОБА_22 до потерпілого. Через деякий час обвинувачений повернувся знову до будинку та мав при собі «заточку». Матір ОСОБА_22 голосно кричала. Бачив у потерпілого рану. Двері були зачинені. До будинку прийшов обвинувачений, який закричав і матюкався, після чого наніс удар потерпілому. Вказане відбувалось у прихожій будинку. Того дня обвинувачений був напідпитку. Згадав, що двері будинку були зачинені, обвинувачений силою вирвав двері. Він забрав заточку в обвинуваченого, який намагався добити потерпілого. Обвинуваченого тримали, однак той сварився до приїзду працівників поліції та швидкої. Він тримав за руку обвинуваченого, який був із заточкою. Потерпілий вийшов на вулицю, а обвинувачений намагався пройти до дітей та був агресивний. Він силою забрав в обвинуваченого «заточку», той не пропонував забрати заточку. Пам`ятає, що обвинувачений не відпускав «заточку». Він вихопив «заточку» з рук обвинуваченого. Рукоятка якого була біля 7-10 см, а лезо ножа було довжиною від 7-10 см та 1,5-2 см завдовшки. Впевнено стверджував, що він схопився за лезо ножа. Заточка була як ніж з одного боку. Кусок металу заточена під ніж.

Наведені показання потерпілого ОСОБА_11 та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу вироку, оскільки вони повністю узгоджуються між собою стосовно обставин перебігу подій в цілому та в конкретних деталях (зокрема, стосовно того, що ОСОБА_8 вчинив сварку із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , погрожував останнім фізичною розправою; повторно повернувся до будинку та діючи умисно, тримаючи в правій руці предмет ззовні схожий на ніж, підійшов до потерпілого та намагався нанести йому удар в область грудної клітини зліва, однак влучив предметом схожий на ніж в передпліччя, та продовжуючи умисні дії наніс ще один удар в область серця; також те, що активним ініціатором конфлікту був саме ОСОБА_8 , який не бажав припиняти свої дії, і саме його всі намагалися заспокоїти, натомість потерпілий ОСОБА_11 безпосередньо перед ударом предметом схожим на ніж, поводив себе спокійно ). При цьому, будь-яких підстав ставити під сумнів правдивість тих показань в ході судового розгляду встановлено не було і таких причин не заявлялося стороною захисту ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду. Крім того, покази надані свідками, які були очевидцями події, є незацікавленими особами у результатах вирішення справи, а також попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань.

Крім того, зазначені показання потерпілого і свідків підтверджуються дослідженими судом даними, які містяться, зокрема, у:

- рапорті від 08.12.2019 року про те, що 08.12.2019 року отримано заяву та зареєстровано ЄО за №61626 від 08.12.2019 р. як: «вбивство». В результаті опрацьовання вказаної інформації встановлено наступне: Фабула справи: «08.12.2019 р. о 20:24 год. надійшло повідомлення зі служби «102» від ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає АДРЕСА_2 про те, що 08.12.2019 року о 20.20 год. за місцем колишній співмешканець мами ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 кидається на маму та її знайомого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з ножем. Прибувши на місце встановлено, що в ході раптово виниклих неприязних відносин ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 наніс предметом схожий на ніж ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в область грудної клітки під серце, чим спричинив тілесні ушкодження». Зведення №342 від 08.12.2019 р.: 08.12.2019 р. о 20.24 год. надійшло повідомлення ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає АДРЕСА_2 про те, що 08.12.2019 року о 20.20 за місцем мешкання колишній співмешканець мами ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 кидається на маму та на її знайомого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з ножем. Прибувши на місце, встановлено, що в ході раптово виниклих неприязних відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наніс предметом схожий на ніж ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 удар в область грудної клітини під серце, чим спричинив тілесні ушкодження. Проведено ОМП СОГ СВ СКП (а.п.8 т.1);

- протоколі прийняття заяви ОСОБА_12 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 08.12.2019 року, згідно з яким 08.12.2019 року об 19.00 год., а зателефонували своєму знайомому гр. ОСОБА_11 для того, щоб він допоміг йому з ремонтом. А 20.20 год. прийшов її колишній чоловік гр. ОСОБА_8 та зненацька зайшов до її будинку та вдарив металевим предметом схожим на ніж в область грудей гр. ОСОБА_11 , після чого вона викликала поліцію та швидку допомогу (а.п.9 т.1);

- протоколі огляду місця події від 08.12.2019 року із фототаблицею до нього, під час проведення якого встановлено та оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення територія домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , звідки виявлено та вилучено: 3 змиви РБК та 3 контрольні змиви до паперових конвертів, предмет схожий на ніж, до спеціального пакету №7226532 (а.п.12-17 т.1);

- рапорті від 08.12.2019 року, згідно з яким 08.12.2019 р. отримано заяву та зареєстровано ЄО за №61643 від 08.12.2019 року як: «інша подія». В результаті опрацьовання вказаної інформації встановлено наступне: 08.12.2019 р. о 22.05 год. надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 08.12.2019 року о 22:03 год. за адресою: АДРЕСА_3 . До КОЛ доставлений швидкою ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_6 проживає: АДРЕСА_4 , тел. НОМЕР_1 . Обставини: 08.12.19 р. приблизно о 21:00 год. невідомий вдарив ножем в область грудної клітини зліва по вул. Водогінна. Діагноз: ножове поранення (проникаюче) грудної клітини зліва. Знаходиться в операційній. Заявник: ОСОБА_24 . Тел.: НОМЕР_2 . Раніше подія мала місце ЄО 61626 (а.п.18 т.1);

- довідці КЕП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» від 08.12.2019 року, згідно з якою остання видана гр. ОСОБА_25 в тім, що він звертався до приймального відділення КНП «КОЛ КОР», діагноз: «проникаюча рана грудної клітини зліва» (а.п.19 т.1);

- протоколі огляду місця події від 08.12.2019 року із фототаблицею до нього, під час проведення якого встановлено та оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення АДРЕСА_3 , звідки виявлено та вилучено: телефон «Nokia 200»; картка платника податку на ім`я ОСОБА_25 , до спеціального пакету НПУ ТСУ №7048089, кросівки зі слідами РБК до спеціального пакету НПУ ТСУ №7226509, кольє з РБК, футболка з РБК та джинси з РБК до спеціального пакету НПУ ТСУ №7226591 (а.п.20-23 т.1);

- заяві ОСОБА_11 про кримінальне правопорушення від 08.12.2019 року, згідно з якою просить притягнути до кримінальної відповідальності особу чоловічої статті, яка 08.12.2019 року перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 приблизно об 20.00 год. нанесла йому тілесні ушкодження предметом зовні схожим на ніж в область грудної клітки зліва та лівого передпліччя (а.п.24 т.1).

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.12.2019 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_19 впізнав на фото №1 особу ( ОСОБА_8 )? як чоловіка на ім`я ОСОБА_26 за адресою: АДРЕСА_2 , який наніс чоловіку на ім`я ОСОБА_17 удар заточкою в область серця, за характерними ознаками та сукупністю рис обличчя: вік 35-40 років, лисуватий, великий ніс (а.п. 64-66 т.1);

- протоколі огляду предмету від 11.12.2019 року, згідно якого оглянуто - мобільний телефон «Nokia»- 200, паспорт громадянина України, ідентифікаційний код, які в подальшому визнані в якості речових доказів та долучені до матеріалів кримінального провадження (а.п.82-83 т.1);

- висновку судово-медичної експертизи №738 від 16.12.2019 року, згідно з якими у гр. ОСОБА_8 маються тілесні ушкодження у вигляді: синців навколо лівого ока, на спинці носу; садна в ділянці верхньої губи. Тілесні ушкодження утворились від не менше 2-х травматичних впливів. Дані тілесні ушкодження утворились від травматичного контакту з тупим об`єктом (об`єктами). Співставляючи вищеописаний характер ушкодження з даними викладеними в літературі з використанням методу нестрогої аналогії дозволяє вважати, що вказане тілесне ушкодження орієнтовано могло виникнути за 6-8 діб до моменту огляду, та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжких тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6. Враховуючи локалізацію та взаєморозташування виключається можливість їх утворення, при падінні з положення стоячи на площину (а.п.89 т.1);

- висновку судово-медичної експертизи №799 від 17.12.2019 року, згідно з яким кров ОСОБА_11 належить до групи Оав за ізосерологічною системою АВ0 (а.п.94-95 т.1);

- висновку судово-медичної експертизи №800 від 17.12.2019 року, згідно з яким кров ОСОБА_8 належить до групи Ав за ізосерологічною системою АВ0 (а.п.100-101 т.1);

- протоколі тимчасового вилучення майна від 03.01.2020 року, згідно з яким вилучено на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16.12.2019 року медичну картку стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.п.103-105 т.1);

- висновку судово-медичної експертизи №190/2 від 02.01.2020 року, згідно з яким група крові потерпілого ОСОБА_11 згідно Висновку експерта» №799 від 17.12.2019 року, проведеному у відділенні судово-медичної імунології Кіровоградського облбюро СМЕ - Оав ізосерологічної системи АВО. Група крові підозрюваного ОСОБА_8 - А(В) з супутнім інтигеном Н ізосерологічної системи АВО. При судово-медичному дослідженні змиву з металевої робочої частини предмета, схожого на заточку, в (об`єкт №3) знайдено кров людини, генетична стать якої не встановлена через відсутність клітин, придатних для дослідження. Епітеліальних клітин не знайдено. При ізосерологічному дослідженні виявленої крові знайдено антигени - А та Н ізосерологічної системи АВО. Таким чином, враховуючи отримані результати та групи крові осіб, що проходять по справі, можна прийти до висновку, що виявлена кров може належати як підозрюваному ОСОБА_8 з групою крові А(ІІ) та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АБО, у разі, якщо у нього були пошкодження у вигляді зовнішньої кровотечі, у тому числі домішки від потерпілого ОСОБА_11 з групою крові О (I) тієї ж системи, також не виключаються. При судово-медичному дослідженні змивів з ручки (об`єкт №1) та металевого кільця (об`єкт №2) предмета, схожого на заточку, крові та волосся не виявлено (а.п.109-111 т.1);

- висновку судово-медичної експертизи №4 від 10.01.2020 року, згідно з яким кров потерпілого ОСОБА_11 належить до групи Оав з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВО. Кров підозрюваного ОСОБА_8 належить до групи Ав з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0. На куртці (об`єкти 1 - 20). на комбінезоні - в постанові вказаний як штани (об`єкти 21 - 26). вилучених у підозрюваного ОСОБА_8 знайдено кров людині. При визначенні групової належності в об`єктах 1,5- 10, 14, 15, 18, 20, 26 виявлено антигени А і Н, що свідчить про походження крові у вказаних об`єктах або від однієї особи трупи Ав з супутнім антигеном Н, або від декількох осіб, організму; яких притаманні ці антигени, тобто груп Ав та Оав. Таким чином, кров в цих об`єктах може походити від підозрюваного ОСОБА_8 , при цьому домішка крові потерпілого ОСОБА_11 не виключається. При визначенні групової належності в об`єктах 2 4, 11 13, 16, 17, 19, 21 25 виявлено антиген Н, що свідчить про походження крові у вказаних об`єктах від особи групи Оав. Таким чином, кров в цих об`єктах може походити від самого потеріпого ОСОБА_11 , від підозрюваного ОСОБА_8 кров походити не може (а.п.114-117 т.1);

- висновку судово-медичної експертизи №803 від 31.12.2019 року, згідно з яким кров потерпілого ОСОБА_11 належить до групи Оав з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0. Кров підозрюваного ОСОБА_8 належить до групи Ав з супутнім аетигеном Н за ізосерологічною системою АВ0. В змиві з паласу (об`єкт 1). в змиві біля порогу (об`єкт 2). в змиві з бильця крісла (об`єкт 3), вилучених при огляді місця події, знайдено кров людини. При визначенні групової належності в змивах з паласу - об`єкта 1 та з порогу - об`єкт 2. встановлено групу Ав та виявлено антиген Н, що свідчить про походження крові у вказаних об`єктах або від однієї особи групи Ав з супутнім антигеном Н, або від декількох осіб, організму, яких притаманні ці антигени. Таким чином, кров в змивах з паласу і з порогу може походити від підозрюваного ОСОБА_8 при цьому домішка крові потерпілого ОСОБА_11 в цих змивах не виключається. При визначенні групової належності в змиві з бильця крісла - об`єкті 3 виявлені антиген Н та аглютинін ОСОБА_27 ; при цьому отримано суперечливі результати при виявлені антигену ОСОБА_28 , тому чітко висловитися про присутність, або відсутність антигену А в об`єкті 3 неможливо. Але, домішка крові потерпілого ОСОБА_11 в змиві з бильця крісла не виключається (а.п.120-122 т.1);

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.01.2020 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_11 впізнав на фото №1 особу чоловіка на ім`я ОСОБА_29 , який 08.12.2019 року у вечірній час знаходився в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , та наніс йому ножові поранення (а.п.126-127 т.1);

-протоколі проведення слідчого експерименту від 10.01.2020 року з фото таблицею до нього за участю потерпілого ОСОБА_11 , відповідно до якого потерпілий розповів про обставини вчинення відносно нього злочину (а.п.128-132 т.1).

- висновку судово-медичної експертизи №52 від 16.01.2019 року, згідно з яким згідно наданої медичної документації у ОСОБА_11 мались тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці нижньої третини лівого передпліччя (1), рани (1) в ділянці міжребір`я по передньо-аксилярній лінії зліва. Будь-яких інших тілесних ушкоджень у вигляді синців, саден в медичних документах не описано. При поступленні та обстеженні гр. ОСОБА_11 08.12.19 року виявлено: при первинному огляді: при проведенні рентгенограми органів грудної клітини 08.12.19 р. «легеневий малюнок проводиться в усі відділи, синуси плеври вільні»; з запису чергового хірурга 08.12.19 року в 22.00 год. «Дренирование левой плевральной полости по Бюлау по дренажу отделяемого нет»; при проведенні рентгенограми ОГК від 08.12.2019р.: «рідини повітря в плевральних порожнинах, вогнищевих, інфільтративних тіней в легенях кістково-травматичних пошкоджень, видимих відділів ребер не виявлено. Легеневий малюнок помірно збагачений з обох боків. Корені легень мало структурні. При проведенні УЗД органів грудної клітини від 11.12.19 р. «В левой плевральной полости небольшое количество свободной жидкости с признаками организации в обьеме около 50 - 60 мл. Враховуючи вищевикладене, виставлений діагноз проникаюче ножове поранення грудної клітини зліва, лівобічний пневмоторакс, по ступеню тяжкості не оцінювався, так як не підтверджений об`єктивною клінічною симптоматикою та даними обстеженні (проведення рентгенограм та дренування плевральною порожнини по Бюлау) згідно «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995року № 6 п.4.6.примітка. Тілесні ушкодження у вигляді ран в ділянці нижньої третини лівого передпліччя та в ділянці 7-міжребірья зліва утворились від травматичного контакту з об`єктом, що властивості ріжучого та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, викликали короткочасний розлад здоров`я, згідно п.2.3.1.а.; 2.3.2.а. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених не МОЗ України від 17.01.1995 року № 6. Механізм та локалізація тілесних ушкоджень виявлених у ОСОБА_11 проведенні судово-медичної експертизи не суперечить механізму, на який вказав потерпілий ОСОБА_11 в протоколі проведення слідчого експерименту за участі від 10.01.2020 року (а.п.134-135 т.1).

- протоколі огляду предмету від 16.01.2020 року, відповідно до якого оглянуто - кросівки зі слідами РБК; гольф; футболка, джинси зі слідами РБК; шість змивів РБК; предмет зовні схожий на ніж; куртка камуфльована та штани камуфльовані зі слідами РБК; черевики (ботинки) коричневого кольору (а.п.140-141 т.1).

Достовірність та допустимість наведених письмових доказів у кримінальному провадженні обвинуваченим та його захисником в апеляційних скаргах фактично не оспорюється та не заперечується.

Оцінивши наведені докази в сукупності та взаємозв`язку і належним чином мотивувавши свої висновки, в тому числі з приводу спростування показань обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, та правильно кваліфікував його дії за ст.15 ч.2 ст.115 ч.2 п.13 КК України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що його обвинувачення та доведеність вини ґрунтується виключно на показах неповнолітнього свідка ОСОБА_19 є безпідставними, оскільки покази вказаного свідка повністю узгоджуються з показами інших свідків, які також підповідають показам потерпілого, та підверджуються письмовими доказами.

Покази обвинуваченого в частині того, що він після нанесених потерпілому травм зупинився не бажаючи продовжувати сварку, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки свідок ОСОБА_12 підтвердила, що ОСОБА_8 наніс два удари рукою в область грудної клітки потерпілого, потім до них підбіг ОСОБА_20 і почав відтягувати обвинуваченого, намагався заспокоїти ОСОБА_8 та говорив йому, що то будівельник. Коли ОСОБА_21 його відштовхнув від потерпілого, то лише тоді ОСОБА_8 заспокоївся. Також, неповнолітня свідок ОСОБА_18 пояснювала, що коли ОСОБА_8 вдруге повернувся, розмови з потерпілим не було, останні стикнулися у дверях і був удар, однак розмов ніяких не було. Перший раз, то билися вдвох. А другий раз не билися.

Таким чином немає підстав вважати, що ОСОБА_8 наніс удар потерпілому обороняючись від нього, оскільки вже після завершення попереднього конфлікту, повернувся до домоволодіння співмешканки увірвався до будинку та без попередження з заздалегідь заготовленим предметом схожим на ніж, почав наносити удари потерпілому намагаючись потрапити у життєво важливий орган.

З наведених вище показань потерпілого та свідків убачається, що кожен із них окремо, послідовно та з достатньою деталізацією розповів про обставини перебігу подій у даній справі, учасником чи стороннім очевидцем яких вони стали, які узгоджуються між собою та будь-яких істотних суперечностей, як про те зазначає обвинувачений не містять. В тому числі, зазначені особи однозначно показали про те, що на початку першого конфлікту з потерпілим, обвинувачений ОСОБА_8 погрожував присутнім вбивством, зокрема свідок ОСОБА_12 пояснювала, що обвинувачений кричав «усіх уб`ю і поріжу».

З огляду на викладене, посилання сторони захисту на те, що у ОСОБА_8 не було умислу на вбивство, а тому його дії слід кваліфікувати як самооборону є безпідставними та необґрунтованими.

Також, обвинувачений ОСОБА_8 вказав, що він підійшов до потерпілого, та почав сваритися; свідок ОСОБА_12 в своїх показах зазначила про те, що обвинувачений увірвався до будинку коли потерпілий вже збирався виходити з будинку, обвинувачений лаявся на неї і на потерпілого, та потім почав кидатися з кулаками на нього; потерпілий ОСОБА_11 в своїх показах зазначив про те, що обвинувачений штовхнув його в плече та далі залишився стояти. Замахнувся правою рукою йому в обличчя, однак той увернувся. Потім запитав, де «ніж». На що ОСОБА_12 відповіла, що «ножа немає».

Таким чином потерпілий в ході конфлікту з дружиною не становив для обвинуваченого будь-якої загрози і підстав для самозахисту або необхідності відвернення посягання на його життя чи здоров`я в нього не виникало. При цьому, характер та локалізація завданих тілесних ушкоджень потерпілому, переконливо свідчать про те, що ОСОБА_8 усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання.

Виходячи з цих підстав, колегія суддів не вбачає в діях ОСОБА_8 самооборони, як про те зазначає обвинувачений та його захисник в апеляційних скаргах.

Апеляційні доводи обвинуваченого про те, що він є інвалідом з дитинства та ліва його рука є майже непрацюючою не спростовує висновки суду першої інстанції, оскільки така обставина не вплинула на правильність прийнятого судом рішення. Зокрема дана обставина не завадила обвинуваченому умисно нанести правою рукою проникаючі рани в життєво важливий орган потерпілого, грудну клітину зліва в область серця.

Окрім того, ОСОБА_8 перед нанесенням ударів потерпілому предметом схожим на ніж, висловлював погрози вбивством останньому, що обґрунтовано свідчить про намір на умисне позбавлення життя потерпілого.

Доводи обвинуваченого про те, що свідок ОСОБА_19 не міг вирвати у нього ножа не порізавши руки є безпідставними виходячи з того, що предмет, яким ОСОБА_8 наносив удари потерпілому, не є ножем у загально прийнятому розумінні з загостреним лезом з одного боку, а є фактично куском металу з дерев`яною ручкою, а тому свідок ОСОБА_19 відбираючи у обвинуваченого даний предмет не завдав пошкодження своїм долоням, про що він підтвердив в суді першої інстанції. Тому за вказаних обставин вказані доводи обвинуваченого є безпідставними та необґрунтованими.

Також доводи захисника про те, що лезо даного «ножа» було завдовжки 2 см., а тому свідок ОСОБА_19 не міг його вирвати, не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки з висновку експерта № 190/2 від 02.01.2020 року убачається, що …предмет кустарного виробництва, схожий на заточку, загальною довжиною 17,5 см., …ручка довжиною 10,5 см., … металева робоча частина довжиною 6 см., завширшки в середній частині 0,7 см. Тому вказані доводи захисника колегія суддів не приймає до уваги.

Враховуючи наведене, пославшись у вироку на указані вище докази у справі та навівши вагомі мотиви, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про не підтвердження показань обвинуваченого ОСОБА_8 , в тому числі, про те, що він захищався від потерпілого, оскільки у нього були легкі тілесні ушкодження, в той час як потерпілому були спричиненні тілесні ушкодження у життєвоважливий орган в грудну клітину в область серця.

Всупереч твердженням апелянта, колегія суддів не вбачає будь-яких істотних суперечностей у висновках суду, що викладені у вироку, які б у розумінні ст. 411 КПК України свідчили про їх невідповідність фактичним обставинам справи. Сама по собі розбіжність з встановленими судом обставин вчиненого кримінального правопорушення з версією сторони захисту не вказує про те, що вони не відповідають дійсності, як на цьому наполягає обвинувачений та його захисник, оскільки висновки суду першої інстанції ґрунтуються на підставі належних, допустимих і достатніх доказів належно оцінених судом.

При призначенні ОСОБА_8 покарання за ч. ст.15 ч.2 ст.115 ч.2 п.13 КК України суд першої інстанції, на виконання вимог ст. ст. 50, 65 КК України, належним чином врахував: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке ст. 12 КК України віднесено до особливо тяжких; дані про особу винного, а саме: що він неодружений, офіційно не працює; на обліку в лікарня - психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, осудний, раніше судимий; відсутність обставин, які б пом`якшували чи обтяжували покарання.

Суд першої інстанції призначаючи покарання ОСОБА_8 у мотивувальній частині вироку не зазначив, що він одружений та має на утриманні малолітню дитину, проте, дані обставини зазначені у вступній частині вироку та фактично були враховані, оскільки суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що виправлення ОСОБА_8 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства та призначив йому покарання у виді позбавлення волі з урахування приписів ч.3 ст.68 КК України. Більш того, не зазначення цих обставин у мотивувальній частині вироку істотно не вплинуло на вид та розмір призначеного ОСОБА_8 покарання.

Колегія суддів погоджується із таким покаранням та вважає, що воно відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації, ступеню суспільної небезпечності його дій, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень. Підстав вважати призначене ОСОБА_8 покарання явно несправедливим внаслідок суворості колегія суддів не вбачає.

Таким чином, приймаючи до уваги викладене, в ході апеляційного перегляду кримінального провадження колегією суддів не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, а тому апеляційні скарги.

Отже, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 травня 2021 року стосовно ОСОБА_8 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4