Житомирський апеляційний суд
Справа №279/1930/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 537 КПК Укаїни Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
засудженого: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16 червня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16.06.2021 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про перерахування строку відбування покарання. Рішення суду обгрунтовано тим, що порушене засудженим питання вже було предметом судового розгляду, за наслідками якого ухвалено процесуальне рішення, а також, оскільки час перебування засудженого під вартою в слідчому ізоляторі, після набрання вироком законної сили, у тому числі, пов`язаного з розглядом кримінального провадження у суді касаційної інстанції, не відноситься до строку попереднього ув`язнення у розумінні положень ст. 72 КК України (у редакції від 26.11.2015 року), тому підстав для задоволення клопотання у суду не було.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах засудженого просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання засудженого ОСОБА_7 про перерахунок строку відбування покарання задовольнити, зарахувавши строк перебування ОСОБА_7 , в установі попереднього ув`язнення ДУ «Київський слідчий ізолятор» під час участі у судовому розгляді кримінального провадження в Касаційній інстанції, з розрахунку день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Посилається на те, що ухвала винесена з порушенням норм матеріального, та процесуального права.

Вказує, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Бориспільського районного суду від 04.12.2017 року за.ч.3 ст.305, ч.2.ст.15, ч.3 ст.307, 70, 71 КК України, у вигляді 11 років 4 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. ОСОБА_7 був затриманий 28.01.2015 року. Вирок, за яким він відбуває покарання, набрав законної сили 01.08.2018 року. Час перебування під вартою в період з 28.01.2015 року по 01.08.2018 року зараховано у строк в строк відбуття покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Однак 20.02.2019 року ОСОБА_7 був етапований до ДУ «Київський слідчий ізолятор», де утримувався під час касаційного розгляду провадження, про що свідчить довідка з Установи виконання покарання №71 про рух засудженого.

Стверджує, що законодавцем визначено, що перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження, відноситься до строку попереднього ув`язнення, і цей строк підлягає зарахуванню з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення.

При розгляді даного клопотання його задоволення було підтримано стороною захисту та прокурором. Суд, відмовляючи в задоволені даного клопотання не навів мотивів, чому прийнято саме таке рішення, а лише послався на те, що викладені в постанові іншого суду, тобто своїх мотивів при прийняті рішення суд не навів, що є порушенням ст.372 КПК України.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду скасувати та задовольнити його клопотання про перерахунок строку відбування покарання, зарахувавши строк перебування його в установі попереднього ув`язнення ДУ «Київський слідчий ізолятор» в проміжок часу згідно довідки про рух з КВК (№71) від 18.03.2021 та врахувати позицію прокурора, який не заперечував щодо задоволення клопотання.

Заслухавши доповідь судді, засудженого та його захисника, які підтримали свої апеляційні скарги, прокурора, який заперечував проти апеляційних скарг засудженого та його захисника, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги засудженого та його захисника не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.72 ч.5 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року №838-VIII зарахування судом строку попереднього ув"язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув"язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув"язнення за два дні позбавлення волі.

При цьому у строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; г) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 засуджений вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 4.12.2017 року за ч.3 ст.305, ч.2 ст.15, ч.3 ст.307, 70, 71 КК України до 11 років 4 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено у виді тримання під вартою. Строк покарання обчислюється з дня затримання, а саме з 28.01.2015 року. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 року) зараховано в строк відбування покарання перебування в установах попереднього ув`язнення в період з 28.01.2015 року по день набрання вироком суду законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 01.08.2018 року.

Попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінально-процесуальним кодексом України застосовується щодо обвинуваченого, засудженого до набрання вироком законної сили.

Отже, питання щодо зарахування строку попереднього ув`язнення засудженому ОСОБА_7 з дня затримання до набрання вироком законної сили вирішено при ухваленні вироку.

Питання щодо зарахування у строк покарання періоду перебування ОСОБА_7 в ДУ "Київський слідчий ізолятор " з 20.02.2019 року у зв`язку з переглядом судового рішення в суді касаційної інстанції вже було предметом судового розгляду.

Так Верховний Суд постановою від 01.10.2020 року в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про зарахування строку перебування під вартою з дня набрання вироком законної сили до дня розгляду кримінального провадження судом касаційної інстанції відмовив.

Враховуючи те, що порушене засудженим питання вже було предметом судового розгляду, за наслідками якого ухвалено процесуальне рішення, а також, оскільки час перебування засудженого під вартою в слідчому ізоляторі, після набрання вироком законної сили, у тому числі, пов`язаного з розглядом кримінального провадження у суді касаційної інстанції, не відноситься до строку попереднього ув`язнення у розумінні положень ст. 72 КК України ( в тому числі і в редакції від 26.11.2015 року), суд першої інстації правильно прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, з чим також погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Посилання засудженого на п.65 Постанови ВП ВС від 29.08.2018 року, ст.58 Конституції України, ст. 4, 5 КК України, п. "ґ" Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року є хибним, оскільки наведені норми регулюють іншу правову ситуацію.

Таким чином доводи апеляційних скарг засудженого та його захисника з приводу необхідності зарахування у строк попереднього ув`язнення строку його перебування у слідчому ізоляторі у зв`язку з участю в перегляді судового рішення в суді касаційної інстанції не грунтуються на вимогах закону, крім того вже було предметом розгляду в суді касаційної інстанції. Положення ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838- VIII від 26.11.2015 року визначають правила зарахкування у строк покарання строку саме попереднього увзянення і не поширюються на час перебування особи в установі попереднього ув`язнення після набрання вироком законної сили, зокрема у зв`язку з участю в касаційному розгляді відповідного кримінального провадження, адже після набрання вироком законної сили ув`язнення вже не є попереднім, а особа фактично відбуває покарання, ивзначене вироком, що набарав законної сили.

Твердження апеляційної скарги захисника про те, що ухвала суду є немотивованою також є неспроможними, оскільки в ухвалі суду наведені мотиви прийнятого рішення.

З огляду на викладене доводи апеляційних скарг засудженого та його захисника не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, підстав для їх задоволення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 537 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16 червня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: