Провадження № 11-сс/4823/373/21 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2021 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

адвокатів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відео конференції в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Бахмацького районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2021 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2021 року було задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_10 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000382 від 10.09.2021, та

накладено арешт на автомобіль марки Toyota Camry, д.н.з НОМЕР_1 , заборонивши розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Своє рішення суд мотивував тим, що у ході досудового розслідування, у якому під час огляду місця ДТП 10.09.2021 було вилучено та відповідно до постанови слідчого від 12.09.2021 визнано речовим доказом автомобіль марки Toyota Camry, д.н.з НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_9 і яким на момент ДТП керував ОСОБА_11 , а тому з метою запобігання можливості приховування даного майна, його пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження слідчий суддя прийшов до висновку про наявність підстав для накладення на нього арешту у виді заборони розпоряджатися та користуватися.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_10 про накладення арешту на автомобіль марки Toyota Camry, д.н.з НОМЕР_1 , відмовити. Вважає, що викладені у судовому рішенні висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, слідчим суддею допущено неповноту судового розгляду та порушені вимоги кримінального процесуального закону. Вказує, що в порушення вимог п.3 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні не зазначено документи, які підтверджують право власності на автомобіль марки Toyota Camry, д.н.з НОМЕР_1 , що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування ОСОБА_11 таким майном та не додано до клопотання відповідних документів. Проте, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_9 є власником даного автомобіля, який фактично було вилучено 10.09.2021 року. Наголошує, що наведена мета накладення арешту стороною обвинувачення належним чином не доведена, клопотання не містить належного правового обґрунтування для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, а слідчим суддею під час задоволення цього клопотання допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що про підозру ні ОСОБА_9 , ні ОСОБА_11 у даному кримінальному провадженні не було повідомлено, а тому вони не перебувають в статусі підозрюваного в рамках цього кримінального провадження, і на даному етапі досудового розслідування беруть участь у статусі третьої особи. Вказує, що всупереч вимог ч. 2 ст. 64-2 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді звернувся слідчий, а не прокурор. На думку сторони захисту, було порушено право на захист власника майна ОСОБА_9 та володільця майна ОСОБА_11 , оскільки останні не повідомлені про розгляд клопотання про арешт майна.

Заслухавши доповідача, прокурора, який наполягав на залишенні ухвали слідчого судді без змін, захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скаргою

У відповідності до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами своїх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів способами, передбаченими КПК.

Відповідно, колегія суддів апеляційного суду, розглядаючи апеляційну скаргу, виходить з наданих сторонами в судове засідання доказів.

Згідно з ч.1 ст.131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до положень ч.2 ст.170 цього Кодексу арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з вимогами ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За вимогами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 131, 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вказане у клопотанні майно, яке визнано у встановленому законом порядку постановою слідчого слідчого відділення поліції № 1 Ніжинського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_12 речовим доказом у кримінальному провадженні за № 0000382.

Так, після проведення огляду місця події автомобіль Toyota Camry, д.н.з НОМЕР_1 , було вилучено.

12 вересня 2021 року у кримінальному провадженні винесено постанову про визнання та приєднання до кримінального провадження речового доказу, а саме, автомобіля Toyota Camry, д.н.з НОМЕР_1 .

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 27.09.2021 року постановою про уточнення постанови про приєднання до кримінального провадження речових доказів слідчого відділення поліції № 1 Ніжинського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_10 було визнано дійсними наступні дані в постанові про приєднання до кримінального провадження речових доказів, а саме, дата складання постанови 10.09.2021, автомобіль Toyota Camry, д.н.з НОМЕР_2 , кримінальне провадження № 0000382.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права та свободи власника майна з потребами кримінального провадження.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст.100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст.170-174 КПК України, та згідно з ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч.1 ст.98 КПК України.

Тому, з огляду на приписи ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні. Вказана норма чітко прописує випадки, коли допускається арешт незалежно від приналежності майна тій чи іншій особі. Крім того, дане положення не пов`язує правові підстави арешту майна лише зі статусом підозрюваного у кримінальному провадженні, а тому вказівка апелянта про те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_11 не перебувають в статусі підозрюваного в рамках цього кримінального провадження не ґрунтується на чинному законодавстві.

Колегія суддів апеляційного суду приходить до однозначного висновку, що майно, яке має ознаки речового доказу може вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні. Арешт майна з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна, яка не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Що стосується доводів апеляційної скарги про невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам справи, колегія суддів зазначає, що всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, вірність кваліфікації, питання причетності до кримінального правопорушення, винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання належності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Вказівка сторони захисту на порушення вимог п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, а саме, у клопотанні не зазначено документи, які підтверджують право власності на автомобіль марки Toyota Camry, д.н.з НОМЕР_1 , що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування ОСОБА_11 таким майном та не додано до клопотання відповідних документів не є слушними і в повному обсязі спростовуються матеріалами справи.

Твердження захисника про порушення права на захист власника майна ОСОБА_9 та володільця майна ОСОБА_11 , а саме щодо їх неповідомлення про розгляд клопотання про арешт майна, не ґрунтується на матеріалах судового провадження, оскільки на а.с. 12 міститься повідомлення, а саме, телефонограма суду володільцю майна ОСОБА_11 про час та місце слухання справи. А тому колегія суддів не може констатувати порушення, про яке йде мова в апеляційній скарзі.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, в повному обсязі дослідив усі матеріали, що мають значення для вирішення питання, врахував правову підставу для накладення арешту, достатність доказів, що вказують на скоєння кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що передбачено ч. 2 ст. 173 КПК України, тому необхідність накладення арешту на вказане майно обґрунтована та доцільна.

На даному етапі кримінального провадження, коли органам досудового розслідування необхідно призначити по справі різноманітні експертизи, які стосуються обставин та механізму ДТП, автомобіль, який попав в ДТП, повинен бути в розпорядженні органів досудового розслідування, Водночас в майбутньому, з урахуванням результатів розслідування, даний автомобіль може бути повернутий його власнику.

На підставі викладеного, керуючись ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Бахмацького районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2021 року,

якою задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_10 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000382 від 10.09.2021, та накладено арешт на автомобіль марки Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_2 , із забороною розпоряджатися та користуватися вказаним майном залишити без змін.

Ухвала є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4