Справа № 601/1623/20
Провадження № 1-кп/601/15/2022
У Х В А Л А

07 лютого 2022 року м. Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області у складі:

судді колегії суддів - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременець клопотання прокурора Кремецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному у Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000365 від 02.12.2019, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кременецького районного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження за № 0000365 від 02.12.2019 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 09 лютого 2022 року, оскільки ризики, визначенні ст.177 КПК України та встановлені при застосуванні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час продовжують існувати.
Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечив щодо продовження відносно нього дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_5 заперечує проти вказаного клопотання та вважає, що обвинуваченому слід змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання, матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Згідно абзацу 5 п. 20-5 Перехідних положень КПК України у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Оскільки згідно наказу № 2-в від 11.01.2022 року суддя ОСОБА_6 перебуває у щорічній відпустці та суддя ОСОБА_7 перебуває на лікарняному та позбавлені можливості приймати участь у розгляді даної справи, беручи до уваги, що до закінчення строків тримання обвинуваченого, колегіально розглянути клопотання про продовження або зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою неможливо, суд дійшов висновку про необхідність вирішення питання щодо продовження строку тримання обвинуваченого під вартою суддею по справі одноособово.
Згідно із ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів .
Суд не вбачає доцільності у зміні раніше застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу, оскільки відсутні будь-які дані про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно останнього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні на даній стадії процесу не встановлено.
При вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 дії запобіжного заходу, окрім наявної обґрунтованої підозри, суд вважає, що у даному кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, визначенні ст.177 КПК України та встановлені при застосуванні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме те, що обвинувачений може переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Зокрема, ризиком того, що обвинувачений може переховуватись від суду є те, що він, усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, яке за ступенем тяжкості відноситься до особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді довічного позбавлення волі, обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності.
Ризиком того, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні є те, що перебуваючи на волі обвинувачений може вчинити дії з метою залякування потерпілого та свідків по кримінальному провадженню, а тому справжній інтерес суспільства полягає у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб, незважаючи на існування презумпції невинуватості, що переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого на свободу.
Ризиком того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення є те, що обвинувачений на даний час ніде не працює та не навчається, немає джерела доходу, що може спонукати його до вчинення корисливих злочинів, з метою отримання коштів для виїзду з місця проживання та переховування від органу досудового розслідування та суду.
Також, судом враховуються дані, що характеризують особу ОСОБА_4 , а саме те, що він ніде не працює, хоча є особою працездатного віку, є неодруженим, утриманців не має, стан його здоров`я та міцність соціальних зв`язків останнього, а також те, що він раніше неодноразово судимий, що свідчить про систематичність та стійкість протиправної поведінки обвинуваченого, його небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання.
Таким чином, з урахуванням викладених обставин, переконливості наявних ризиків, та особи обвинуваченого суд приходить до висновку, що обставини, які встановленні судом, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти вищевикладеним ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому враховуючи вимоги ст.178 КПК України та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також з огляду на те, що строк тримання ОСОБА_4 під вартою закінчується 09 лютого 2022 року, суд вважає за необхідне запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, продовживши останньому строк тримання під вартою, що не перевищує 60 діб.
На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 331, 371, 372 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Залишити без змін та продовжити ОСОБА_4 обраний йому, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 грудня 2019 року, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали до 06 квітня 2022 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області.

Головуюча: