Справа № 944/6614/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1196/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Яворів Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 10 грудня 2021 року про обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

вищезазначеною ухвалою задоволено клопотання прокурора та обрано обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 календарних днів, без визначення розміру застави, з 10.12.2021 року по 07.02.2022 року.

У задоволенні клопотання захисників та обвинуваченого - відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 10 грудня 2021 року та постановити нову, якою обрати щодо нього запобіжний захід у виді домашнього арешту із покладенням обов`язків, передбачених КПК України.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог обвинувачений покликається на те, що доказів наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, стороною обвинувачення не надано та обставини, що передбачені ст.178 КПК України, судом не з`ясовано.

На його переконання, прокурором не надано доказів та не доведено «поза розумним сумнівом», а судом не проаналізовано та не обґрунтовано, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки, як того передбачає ст.183 КПК України.

Також апелянт звертає увагу й на те, що в скерованому до суду обвинувальному акті відсутні будь-які докази та обвинувачення його в отриманні матеріальної вигоди, та звинувачення у розповсюдженні прекурсорів, натомість такий висновок суду на стадії підготовчого судового засідання коли ще не розглядалися докази по суті є порушенням принципу невинуватості та забезпечення доведеності вини особи й верховенства права.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти апеляційних вимог, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України встановлено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно зі ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ухвалюючи рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити всі обставини, у тому числі, передбачені ст.178 КПК України.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, судом першої інстанції дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції правильно встановив наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, знаходячись на волі може продовжити свою злочинну діяльність та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
При цьому, суд першої інстанції вірно врахував тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , а саме особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 12 років з конфіскацією майна.

Оцінюючи вищевказані обставини, колегія суддів апеляційного суду також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновок суду про необхідність обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах провадження, а дані про особу обвинуваченого, у вчиненні ним особливо тяжкого злочину дають підстави вважати, що на даний час існують зазначені судом першої інстанції ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

На стадії судового розгляду кримінального провадження такий стандарт доказування, як «обґрунтована підозра» втрачає свою актуальність і при оцінці доказів повинен бути застосований критерій доведеності «поза розумним сумнівом», який випливає із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Водночас цей критерій може бути застосований тільки під час ухвалення остаточного судового рішення, яким буде розглянуто по суті та вирішено питання про визнання особи винною у вчиненні злочину та призначення їй покарання.

Намагання надати оцінку доказам, які були досліджені в результаті судового розгляду кримінального провадження до ухвалення остаточного судового рішення, може бути визнано сторонами як ознака упередженості суду та визнана правовою підставою для відводу складу суду.

Саме із зазначених вище підстав колегія суддів не приймає до уваги та не вправі надавати оцінку доводам обвинуваченого щодо обґрунтованості пред`явленого йому обвинувачення.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, системний аналіз кримінального процесуального законодавства свідчить про те, що на цій стадії судового розгляду суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати питання, пов`язані із необхідністю оцінки наявних у кримінальному провадженні доказів, а повинен виходити із сутності пред`явленого обвинувачення та наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, у відповідності до вимог ч.4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом першої інстанції обґрунтовано не визначено розмір застави, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
У ході апеляційного розгляду апеляційним судом не встановлено обставин, які б свідчили про неможливість утримання ОСОБА_6 у місцях попереднього ув`язнення, відтак доводи останнього не заслуговують на увагу.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, колегією суддів не встановлено.
Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що ухвала районного суду є законною та обґрунтованою і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та зміни йому запобіжного заходу.
Керуючись ст.ст. 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 10 грудня 2021 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, залишити без змін, його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4