Справа № 462/993/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/801/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2021 року року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Залізничного районного суду м.Львова від 30 червня 2021 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислава, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
з участю: прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Залізничного районного суду м.Львова від 30 червня 2021 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 , 3 ст. 186 КК України і призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 186 КК України у виді 1 року позбавлення волі; за ч .3 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 08.01.2021 року.
Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 11.01.2021р.
Вирішено питання про речові докази та судові витрати.
За вироком суду, ОСОБА_7 09.12.2020р. близько 10 год. 15хв., маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, знаходячись в приміщенні магазину «Все від 35» по АДРЕСА_2 , в якому здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_9 , під приводом приміряння одягу, попросив продавця ОСОБА_10 дати йому чоловічу куртку демісезонну, артикул 9809 вартістю 455 грн., батнік чоловічий марки Kitten артикул 2054 вартістю 233 грн. та чоловічі брюки артикул 2062 вартістю 155 грн., які в цьому ж магазині одягнув на себе, та, не зважаючи на вимоги продавця оплатити вартістю цих речей, вибіг з магазину та втік з місця події. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 заподіяв ФОП ОСОБА_9 матеріальних збитків на загальну суму 843 гривень.
Такі дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 1 ст. 186 КК України.
Крім того, ОСОБА_7 08.01.2021р., близько 13год. 00хв., маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, усвідомлюючи, що у квартирі перебуває особа похилого віку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка відчинила двері, без її дозволу незаконно проник у квартиру за адресою АДРЕСА_3 , після чого попрямував в кухню, вхід у яку знаходиться з правої сторони від входу до квартири, звідки на поверхні жіночої сумки відкрито викрав жіночий гаманець марки Ginglia Rieralli коричневого кольору, в якому знаходились грошові кошти в сумі 1812, 90 грн., 100 польських злотих, що по курсу НБУ станом на 08.01.2021р. становить 765, 94 грн., дисконтні картки, особисті записки потерпілої, зіп-пакет з деталлю від перстня Львівського державного ювелірного заводу. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілій ОСОБА_11 матеріальних збитків на загальну суму 2703,84 гривень.
Такі дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.3 ст.186 КК України.
На вказаний вирок суду захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок суду скасувати, перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч.3 ст.186 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши йому покарання у межах санкції даної статті. Застосувати до ОСОБА_7 положення ст.75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням.
В апеляційній скарзі захисник не оспорює правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.186 КК України та призначене йому покарання за цією статтею.
Разом з тим, апелянт вважає, що в матеріалах кримінального провадження відсутні переконливі докази, які б підтверджували вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України. Покликається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного вироку, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що органом досудового розслідування та судом першої інстанції допущена однобічність та неповнота дослідження обставин справи, обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, належним чином не з`ясовані.
Захисник вважає, що показання потерпілої не доводять того, що обвинувачений зайшов у її квартиру з метою відкритого викрадення майна. Потерпіла сама відчинила двері ОСОБА_7 та не заперечувала коли він заходив у квартиру, не виганяла його, а мовчки спостерігала за ним. Не погоджується із викладеним у вироку текстом показань потерпілої ОСОБА_11 , та зазначає, що надані потерпілою у судовому засіданні у режимі відеоконференції показання підтверджують вчинення ОСОБА_7 таємного викрадення її майна. Стверджує, що решта доказів, на які суд першої інстанції покликався у вироку, також доводять факт вчинення обвинуваченим крадіжки, проте не вказують на вчинення ним відкритого викрадення майна. Звертає увагу, що під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 , останній показав, що гаманець з грошима потерпілої він викрав таємно, потерпіла не бачила, як він викрадав. Коли обвинувачений заходив у квартиру, то в нього був намір заколядувати, а умисел на вчинення крадіжки у нього виник, коли він побачив гаманець. Стверджує, що протокол пред`явлення осіб для впізнання від 21.01.2021р., згідно якого потерпіла ОСОБА_11 впізнала ОСОБА_7 як особу яка викрала її майно, є недопустимим доказом, оскільки така слідча дія проведена без участі захисника. Звертає увагу, що суд першої інстанції не взяв до уваги дані досудової доповіді органу пробації, згідно якої ОСОБА_7 може бути виправлений без відбування покарання.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений висловив бажання розглядати справу за відсутності його захисника, про що написав відповідну заяву, підтримав подану апеляційну скаргу з наведених у ний мотивів та просив таку задовольнити.

Прокурор заперечив апеляційні доводи сторони захисту з огляду на безпідставність таких та просив залишити без змін оскаржуваний вирок.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, виступи присутніх учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, за обставин, встановлених судом першої інстанції, кваліфікація його дій за ч.1 ст.186 КК України, а також вид і розмір призначеного покарання за цією статтею в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, з урахуванням вимог ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Відповідно до вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок суду, зокрема у частині засудження ОСОБА_7 за ч.3 ст.186 КК України, ухвалений на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом першої інстанції відповідно до ст.94 КПК України в їх сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. У вироку суду наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини кримінального провадження, навівши такі у вироку, та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному із проникненням до житла.
Свої висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував, зокрема:
- показаннями потерпілої ОСОБА_11 , яка при розгляді справи судом першої інстанції пояснила, що 08.01.2021р., почувши стук у двері своєї квартири, відчинила їх, подумавши, що це колядники. Коли відкрила двері, то обвинувачений, який не представився їй, без її дозволу та запрошення увійти до квартири, відразу зайшов до кухні та попрямував до кімнати де сів на диван та сказав: «бабка став чайник, будемо пити чай». Зазначила, що коли ОСОБА_7 перебував у кімнаті, він почав ритись у її речах. Тоді вона взяла гаманець, який лежав на столі, та переставила його до кухні, поклавши на жіночу сумку. Потерпіла вказала, що ОСОБА_7 помітивши гаманець, схопив його та відразу вибіг із квартири. Тоді вона вийшла на балкон та побачила, як обвинувачений втікає через двір. Після чого вона відразу подзвонила в поліцію;
- показаннями свідка ОСОБА_12 , який у судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що він працює на посаді інспектора УПП у Львівській області і 08.01.2021р. близько обіду, коли він разом з двома іншими працівниками патрульної поліції здійснювали на службовому автомобілі патрулювання Залізничного району м. Львова, надійшло орієнтування про вчинення грабежу по вул. Залізничній у м. Львові. Тоді вони проїхали в район вулиці Залізничної у м. Львові, де його напарник помітив чоловіка, схожого по опису, повідомленому в орієнтуванні. Коли підійшли до обвинуваченого, поліцейські пояснили йому, що у них є підозра про його причетність до вчинення грабежу, на що він нервувався, губився в своїх поясненнях та відштовхувався. Свідок вказав, що при поверхневому огляді у нього було виявлено гаманець, приблизно 1000 грн. та 100 польських злотих, і у подальшому ОСОБА_7 зізнався про те, що саме він заволодів коштами потерпілої;
- аналогічними за змістом показаннями свідка ОСОБА_13 , наданими у судовому засіданні суду першої інстанції;
- даними витягу з ЄРДР, з якого вбачається, що 08.01.2021р. до Залізничного ВП із письмовою заявою вернулась потерпіла ОСОБА_11 , яка просила вжити заходів до невідомої особи, яка близько 13:00 год. 08.01.2021р. увійшла до її квартири та відкрито заволоділа її гаманцем, в якому знаходились близько 1600 грн. та 100 польських злотих (арк. 1 м.к.п.);
- даними повідомленням на лінію 102, згідно якого з аналогічною заявою до поліції звернулась ОСОБА_11 (арк. 7, м.к.п.);
- даними протоколу прийняття заяви ОСОБА_11 про вчинене кримінальне правопорушення від 08.01.2021р. (арк. 8, м.к.п.);
- даними рапорту інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №1 УПП у Львівській області ОСОБА_14 , згідно якого 08.01.2021р. приблизно 13:20 год. у радіоефір поступило орієнтування про те, що за адресою м. Львів, вул. Залізнична, 38 відбувся грабіж та надано опис особи. На АДРЕСА_4 працівниками поліції було помічено особу, схожу з описом орієнтування. Підійшовши до цього чоловіка, при поверхневій перевірці виявлено кошти в розмірі 100 польських злотих та гривні. Коли чоловіку запропонували повернутись спиною для поверхневої перевірки, він почав помітно нервувати, чинити опір, внаслідок чого до нього було застосовано кайданки. Під час подальшої розмови чоловік зізнався у вчиненні злочину. На місце події було викликано слідчо-оперативну групу (арк. 9 м.к.п);
- даними протоколу огляду місця події та фототаблицею до нього від 08.01.2021р, з якого вбачається, що об`єктом огляду була квартира АДРЕСА_5 , тобто було оглянуте місце події, зафіксоване розташування речей у квартирі, відображено планування квартири. В ході огляду вилучено одорологічний (запаховий слід) з дивану, одну упаковку шоколадки Світоч, два змиви з ручки вхідних дверей (арк. 11-23 м.к.п);
- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 21.01.2021р., проведеного за участі потеплілої ОСОБА_11 , з якого вбачається, що потерпіла впізнала ОСОБА_7 як особу, яка 08.01.2021р. заволоділа у приміщенні ї квартири гаманцем з грошовими коштами (арк. 144-149 м.к.п);
- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 17.02.2021р. та долученого до нього відеозапису, проведеного за участі потерпілої ОСОБА_11 , з якого вбачається, що потерпіла показала, що 08.01.2021р. почула стукіт або дзвінок у двері. Коли відкрила двері квартири, ОСОБА_7 відразу забіг до квартири, відсторонивши потерпілу з проходу та забіг у кімнату, сів на диван та сказав : «бабка став чайник, будемо чай пити». Після цього вона побачила свій гаманець, взяла його та поставила на сумку у кухні. Потім ОСОБА_7 почав перекидати речі потерпілої та питати де гроші. Вона зробила йому зауваження, на що він встав з дивану, попрямував в кухню, взяв гаманець та побіг з квартири. ОСОБА_11 побачила, що її гаманець із сумки пропав, вибігла на балкон та побачила, як ОСОБА_7 побіг на вул. Шараневича. Після цього вона зателефонувала на лінію 102 (арк. 166-170 м.к.п);
- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 17.02.2021р. та долученого до нього відеозапису, проведеного за участі ОСОБА_7 , з якого вбачається, що обвинувачений показав, що 08.01.2021р. прийшов на АДРЕСА_6 та зайшов у квартиру АДРЕСА_7 на третьому поверсі поколядувати. Зайшовши всередину до квартири потерпілої ОСОБА_11 , пройшовши мимо кухні, зайшов до кімнати та сів на диван. У кімнаті він помітив гаманець, який потерпіла переставила до кухні. Після цього у нього виник умисел викрасти цей гаманець. Він пішов кухню, взяв гаманець, сховав його під куртку та вибіг з квартири. В подальшому його затримали працівники поліції (арк. 161-165 м.к.п);
- даними висновку експерта №СЕ-19/114-21/710-ТВ від 03.02.2021р., яким встановлено, що ринкова вартість гаманця марки Ginglia Rieralli коричневого кольору станом на 08.01.2021р. становила 125 грн. (арк. 128-133 м.к.п.).
Колегія суддів вважає, що сукупність наведених у вироку доказів переконливо свідчить про те, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.186 КК України, за наведених у вироку суду обставин.
З приводу апеляційних доводів захисника про те, що протокол пред`явлення осіб для впізнання від 21.01.2021р., згідно якого потерпіла ОСОБА_11 впізнала ОСОБА_7 як особу яка викрала її майно, є недопустимим доказом, оскільки така слідча дія проведена без участі захисника, колегією суддів встановлено наступне.
Так, як вбачається із протоколу пред`явлення осіб для впізнання від 21.01.2021р., згідно якого потерпіла ОСОБА_11 впізнала ОСОБА_7 як особу, яка викрала її майно, дана слідча була проведена без участі захисника.
Разом з тим, у матеріалах кримінального провадження є письмова заява ОСОБА_7 від 21.01.2021р., у якій останні просить слідчого проводити слідчу дії, а саме пред`явлення для впізнання без участі його захисника ОСОБА_6 (арк. 143 м.к.п).
Враховуючи дану заяву ОСОБА_7 , а також відсутності у даному кримінальному провадженні обставин, передбачених ст. 52 КПК України щодо обов`язкової участі захисника, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для визнання протоколу пред`явлення осіб для впізнання від 21.01.2021р. за участю потерпілої ОСОБА_11 недопустимим доказом.
Суд першої інстанції розглянув доводи сторони захисту про те, що дії ОСОБА_7 по епізоду з потерпілою ОСОБА_11 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, та прийшов до обґрунтованого висновку, що обвинуваченим було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із проникненням до житла. Оскаржуваний вирок містить належні мотиви прийнятого судом першої інстанції рішення.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.
З об`єктивної сторони грабіж характеризується відкритим способом викрадення чужого майна. Відкритим визнається викрадення, що здійснюється у присутності інших осіб, які розуміють протиправний характер дій винного, а він, у свою чергу, усвідомлює цю обставину. Такими особами можуть бути особи, у власності, володінні чи під охороною яких знаходиться майно, на яке здійснюється посягання, очевидці.

Грабіж вважається закінченим злочином з моменту заволодіння майном. Таким моментом визнається поява у злочинця реальної початкової можливості розпорядитися вилученим майном (винести, передати іншим особам тощо).

Підвищена суспільна небезпека грабежу порівняно з крадіжкою обумовлюється тим, що грабіжник не приховує свого наміру протиправно заволодіти майном, діє відкрито для сторонніх осіб, ігноруючи волю потерпілого чи осіб, у володінні чи під охороною яких перебуває майно, і нехтуючи думкою очевидців.

Згідно вірно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи обвинувачений ОСОБА_7 потрапив у квартиру потерпілої незаконно, колядувати там наміру не мав, що підтверджується його поведінкою у квартирі потерпілої. Так, після того як потерпіла відкрила двері, ОСОБА_7 , безцеремонно, без дозволу потерпілої та її запрошення увійти до квартири, відразу зайшов до кухні та попрямував до кімнати де сів на диван та висловив вимоги попити чай, а ОСОБА_11 , з огляду на її вік (1938р. народження) фактично не могла жодним чином запобігти зухвалому поводженню та неправомірним діям обвинуваченого, якого вона бачила вперше, та почала вживати заходів для збереження свого майна, зокрема гаманця, який знаходився у кімнаті де перебував обвинувачений, який у свою чергу помітив, що потерпіла цей гаманець переклала на кухню, звідки ОСОБА_7 фактично відразу його і викрав та вибіг з квартири.

Отже, є вірним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що викрадення ОСОБА_7 майна потерпілої ОСОБА_11 , яка розуміла неправомірність дій обвинуваченого та намагалась зберегти своє майно, відбулось у відкритий спосіб, а відтак дії обвинуваченого за ч. 3 ст. 186 КК України кваліфіковано правильно.

Щодо призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, то таке, на переконання колегії суддів, відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України.
Так, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу ОСОБА_7 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, не працює та не займається суспільно-корисною працею, заподіяну шкоду не відшкодував, наявність обставини, яка пом`якшує покарання, - щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.186 КК України, а також наявність обставини, яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
Апеляційний суд вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання, зокрема за ч.3 ст.186 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 років, що є мінімальним згідно санкції ч.3 ст.186 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що подана у справі апеляційна скарга не містять правових підстав для скасування чи зміни оскаржуваного вироку, а тому таку слід залишити без задоволення як необґрунтовану.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Залізничного районного суду м.Львова від 30 червня 2021 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою, в цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: