Справа № 446/1057/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2021 м. Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області у складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ;

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ;

захисника ОСОБА_5 ;

потерпілого ОСОБА_6 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000239 від 09 травня 2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велике Колодно Кам`янка-Бузького району Львівської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, який працює оператором ГРС «Колодно» ТзОВ «Оператор ГТС України», раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08 травня 2021 року близько 22:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом, протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи цілеспрямовано, незаконно, протиправно, умисно, та з метою завдання шкоди здоров`ю, реалізуючи свій злочинний намір на заподіяння тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_6 , після чого останній почав тікати.

В подальшому, ОСОБА_4 продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заподіяння тілесних ушкоджень наздогнав ОСОБА_6 , повалив його на землю та останній скотився у рів. Після того, ОСОБА_4 скориставшись тим, що потерпілий перебуває в лежачому положенні на спині, не міг чинити активний опір, підійшов до нього та наніс декілька ударів кулаком та долонею правої руки по обличчі та тулубу ОСОБА_6 .

У подальшому ОСОБА_4 витягнув потерпілого із рову та продовжуюючи свої злочинні дії умисно наніс потерпілому ОСОБА_6 ще 2-3 удари правою ногою у взутті в область грудної клітки зліва.

В результаті нанесених ОСОБА_4 ударів потерпілому ОСОБА_6 , останній отримав тілесні ушкодження у виді: один синець в лівій навколоорбітальній ділянці, одне садно в ділянці перенісся, один синець в ділянці правого плеча, два синці в ділянці лівого передпліччя, одну рану в ділянці правого передпліччя, один синець по тильній поверхні лівої кисті, один синець в ділянці спини справа, один синець в ділянці правого стегна та один синець в ділянці правої гомілки. При огляді лікарями КНП «Кам`янка-Бузька ЦРЛ» у ОСОБА_6 діагностовано тупа травма живота, розрив селезінки, печінки, внутрішня кровотеча, геморагічний шок. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав частково у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Зокрема пояснив, що потерпілий ОСОБА_6 зустрічався з рідною сестрою його дружини ОСОБА_7 і коли вона завагітніла, то він вимагав у неї зробити аборт. Коли сестра дружини перестала з потерпілим спілкуватися, то він постійно приходив до неї додому та вчиняв скандали, вона боялася його. Повідомив, що 08.05.2021 близько 21:30 год., до нього зателефонувала теща, яка жила разом із сестрою його дружини в одному будинку та попросила приїхати бо ОСОБА_6 знову прийшов до них. Коли він приїхав, то його теща була перелякана, пояснила що ОСОБА_6 вже пішов і сказала в чому він був одягнений. Коли він наздогнав на автомобілі, то впізнав по одягу та візуально. Визнав, що наніс йому удар в обличчя рукою внаслідок чого ОСОБА_6 почав тікати, а він його наздоганяв та коли наздогнав, то ОСОБА_6 впав на землю. Згодом він наніс кілька ударів по обличчі руками і більше не бив. Вказав, що після цього ОСОБА_6 свідомості не втрачав, а він дав йому води та пояснив за що він його бив і вони розійшлися. Також, ОСОБА_4 заперечив проти цивільного позову, оскільки він вже компенсував всі кошти потерпілому, а той дав йому розписку про те, що більше претензій не має.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї винуватості в частині нанесення ударів ногами по тулубу потерпілого, його винуватість у скоєному кримінальному правопорушенні при обставинах викладених в обвинувальному акті повністю доведена зібраними на досудовому слідстві та перевіреними у судовому засіданні доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 08.05.2021 близько 22:00 год. будучи в стані алкогольного сп`яніння він телефонував до своєї дівчини ОСОБА_8 , однак вона не відповідала і він вирішив зайти до неї додому. Вони поговорили через вікно і він пішов додому по дорозі зустрівши знайомого ОСОБА_9 . Коли вони йшли дорогою, то до них підійшов обвинувачений ОСОБА_4 та засліпив ліхтариком очі і одночасно вдарив у обличчя рукою. Вказав, що він почав тікати, однак ОСОБА_4 його наздоганяв та повалив на землю. Коли він лежав, то обвинувачений наносив удари руками та ногами по обличчі і по тулубу внаслідок чого він втратив свідомість. Коли прийшов до тями, то якийсь незнайомець його відвіз додому, а потім він потрапив до лікарні де був близько 10 днів. Також пояснив, що обвинувачений зустрічався з ним після того як він вийшов з лікарні і дав йому кошти у сумі 3 тис. грн., однак мав дати ще 12 тис. грн., які так і не передав, а тому він просить стягнути з нього завдану моральну та матеріальну шкоду.

Допитаний судом свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що 08.05.2021 близько 22:00 год. він вийшов з дому в напрямку кафе, де по дорозі зустрів ОСОБА_6 і вони йшли по вулиці. Згодом приїхав автомобіль з якого вийшов ОСОБА_4 та одразу вдарив рукою в обличчя ОСОБА_6 . Після цього, ОСОБА_6 почав тікати, а ОСОБА_4 його наздоганяючи поставив підніжку і ОСОБА_6 впав. Коли ОСОБА_6 лежав, то ОСОБА_4 наносив йому удари рукою в обличчя, орієнтовно 1-2 рази, а згодом підняв його вони пішли до машини і розійшлися. Вказав, що ударів ногами він не бачив, оскільки на дворі було темно, а ділянка дороги не освітлювалася. Також свідок повідомив, що ОСОБА_6 не втрачав свідомості.

Допитана судом свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона є теща відносно обвинуваченого. Вказала, що ОСОБА_6 зустрічався з її молодшою дочкою і постійно її тероризував та погрожував. Коли вони зустрічалися, то ОСОБА_6 постійно пиячив та приводив своїх друзів. 08.05.2021 близько 22:00 год. він прийшов до вікна її дочки і вона злякалася та зателефонувала до ОСОБА_4 щоб він захистив їх від ОСОБА_6 і він одразу приїхав. Вказала, що самої бійки не бачила, а про все дізналася на наступний день зі слів ОСОБА_4 , який сказав, що сильно не бив ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_11 суду повідомила, що вона є дружиною обвинуваченого. Її мама і молодша сестра живуть окремо він них. Повідомила, що сестра зустрічалася з ОСОБА_6 і була вагітна від нього, але він вічно пив і приводив чужих людей, тому стосунки вони припинили. 08.05.2021 близько 22:00 год. її мама зателефонувала і просила, щоб ОСОБА_4 приїхав до них та поговорив з ОСОБА_6 , який знову прийшов. Повідомила, що її чоловіка не було дома орієнтовно 45 хв., а коли приїхав то сказав, що поговорив з ОСОБА_6 і дав ляпас йому по обличчі.

Як видно з реєстрації заяви про кримінальне правопорушення від 09.05.2021, в чергову частину надійшло повідомлення від лікаря ШМД про те, що доставлено ОСОБА_6 і діагностовано тупу травму живота, реанімація.

Протоколом затримання особи від 09.05.2021 доводиться, що затриманим є ОСОБА_4 з підстав спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . У своїх поясненнях при затриманні ОСОБА_4 вказав, що він винен і кається, а тілесні ушкодження наніс внаслідок сильного душевного хвилювання.

Дослідженим в судовому засіданні протоколом слідчого експерименту від 09.05.2021 та оглянутим диском відеофіксації слідчого експерименту доводиться, що свідок ОСОБА_9 відтворив події, що мали місце 08.05.2021, а саме механізм отримання тілесних ушкоджень потерпілим. Так, свідок ОСОБА_9 показав, як обвинувачений наносив потерпілому удари руками та ногами, причому в область ребер з лівого боку.

Дослідженим в судовому засіданні протоколом слідчого експерименту від 10.05.2021 та оглянутим диском відеофіксації слідчого експерименту доводиться, що підозрюваний ОСОБА_4 відтворив події, що мали місце 08.05.2021, а саме механізм нанесення ним ударів потерпілому ОСОБА_6 , зокрема показав, як наносив удари руками в область голови та грудної клітки, однак заперечив факт нанесення ударів ногами.

Дослідженим в судовому засіданні протоколом слідчого експерименту від 28.05.2021 та оглянутим диском відеофіксації слідчого експерименту доводиться, що потерпілий ОСОБА_6 показує про події, які мали місце 08.05.2021, зокрема як ОСОБА_4 наносив йому удари руками по обличчі та тулубу, вказав, що згодом втратив свідомість.

Висновком експерта №26/2021 від 18.05.2021 встановлено, що при судово-медичному огляді у ОСОБА_6 було виявлено: один синець в лівій навколоорбітальній ділянці, одне садно в ділянці перенісся, один синець в ділянці правого плеча, два синці в ділянці лівого передпліччя, одну рану в ділянці правого передпліччя, один синець по тильній поверхні лівої кисті, один синець в ділянці спини справа, один синець в ділянці правого стегна та один синець в ділянці правої гомілки. При огляді лікарями КНП «Кам`янка-Бузька ЦРЛ» у ОСОБА_6 було діагностовано: «Тупа травма живота. Розрив селезінки, печінки. Внутрішня кровотеча. Геморагічний шок.». Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, можливо 08.05.2021, як за умов на які вказує освідуваний, так і внаслідок падіння з висоти власного зросту з прискоренням і по ознаці, як небезпечні для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Не виключено, що виявлені тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_6 могли утворитися за обставин, на які вказує ОСОБА_4 , під час проведення слідчого експерименту.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_12 підтримав свій висновок експерта №26/2021 від 18.05.2021. Зокрема експерт пояснив, що поняття «з прискоренням» використане ним в розумінні також того, що потерпілий міг спотикнутися, а могло бути і застосовано силу іншої особи. Також експерт пояснив, що розрив селезінки, печінки, які констатовані у потерпілого, утворились в результаті удару чи падіння щодо місця, на якому наявні сліди на тулубі. Іншого логічного походження таких тілесних ушкоджень, при даних обставинах, на думку експерта немає.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України доведена повністю, а його дії необхідно кваліфікувати, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Так, у судовому засіданні повністю доведено факт завдання 08.05.2021 близько 22:00 год. у с. Велике Колодно тілесних ушкоджень ОСОБА_6 від ударів, які йому завдав ОСОБА_4 , що доводиться показами потерпілого ОСОБА_6 , показами свідка ОСОБА_9 , а також показами самого обвинуваченого, який не заперечує факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілому.

Також, як видно з письмових доказів у справі, а саме висновку експерта від 18.05.2021 тілесні ушкодження ОСОБА_6 є тяжкими тілесними ушкодженнями по ознаці, як небезпечні для життя.

Суд вважає, що з врахуванням часу завдання тілесних ушкоджень (вечір 08.05.2021) та часу огляду у медичному закладі (рано 09.05.2021), характеру, локалізації нанесення ударів та встановлених тілесних ушкоджень, то між протиправними діями обвинуваченого та наслідками які настали є причинно-наслідковий зв`язок.

Заперечення обвинуваченого щодо кількості нанесених ударів, їх локалізації та способу завдання, суд відхиляє, з огляду на те, що такі спростовуються даними, які містяться у протоколі слідчого експерименту від 09.05.2021 за участі ОСОБА_9 де свідок вказав на нанесення ударів ногами. Покази свідка ОСОБА_9 у судовому засіданні не спростовують факту нанесення ударів обвинуваченим, а різняться лише в частині способу їх нанесення та локалізації, які суд вважає наслідком певного часового проміжку, який минув після події кримінального правопорушення.

Крім того, як видно з висновку експерта від 18.05.2021 у потерпілого виявлено зокрема один синець в ділянці спини справа, а як пояснив експерт у судовому засіданні, наявність такого синця власне і вказує на завдання ударів у цю частину тіла, що найбільш ймовірно спричинило встановлений згодом діагноз «Тупа травма живота. Розрив селезінки, печінки. Внутрішня кровотеча. Геморагічний шок.».

Відтак, сукупність обставин справи, встановлені під час судового розгляду виключають будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення, при обставинах викладених у обвинувальному акті, було вчинене і обвинувачений є винними у вчиненні цього кримінального правопорушення, що відповідає стандарту доведення поза розумним сумнівом.

При призначенні покарання суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд бере до уваги, що він є особою, яка вперше вчинила кримінальне правопорушення, позитивно характеризується за місцем проживання та праці, одружений, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд, у відповідності до ст. 66 КК України визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Причому, суд вважає, що щире каяття обвинуваченого наявне незалежно від заперечення ним способу та кількості нанесених ударів. Суд безперечно із поведінки обвинуваченого під час судового розгляду та досудового розслідування встановив, що обвинувачений відчуває жаль щодо вчиненого ним і шкодує про це незалежно від його версії подій.

Суд також вважає, що оскільки матеріали справи містять розписку потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування йому шкоди та відсутність будь-яких претензій до ОСОБА_4 , а також те, що потерпілий у судовому засіданні визнав факт відшкодування йому шкоди, то це свідчить про наявність пом`якшуючої обставини - добровільне відшкодування завданого збитку, незалежно від подальшого пред`явлення цивільного позову потерпілим.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 121 КК України, судом, у відповідності до ст. 67 КК України не встановлено.

При таких обставинах, суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 повинно бути пов`язано з позбавленням волі в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки вважає, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання, про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та звільнення його від відбуття покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд виходив з наступних мотивів.

Законодавець надав дискреційні повноваження судам у визначенні можливості звільнення від покарання з випробуванням.

Відповідно до ст. 75 КК при вирішенні питання, чи є можливим виправлення засудженого без реального відбування покарання, суду необхідно обов`язково врахувати дані, які характеризують особу винного, а при позитивній відповіді навести переконливі аргументи, що ґрунтуються на конкретних обставинах справи.

А тому, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, даних про особу винного (раніше не судимий, під наглядом у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем праці та проживання, згідно досудової доповіді має середній ризик небезпеки для суспільства та повторного вчинення кримінального правопорушення), наявність обставини, що пом`якшує покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування шкоди), та відсутність обставин, що його обтяжують, думку прокурора, який просив застосувати до обвинуваченого положення ст. 75 КК України, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без реального відбування покарання та звільнення його від його відбування покарання з випробуванням на підставі положень статей 75, 76 КК України.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого до обвинуваченого, суд виходить з наступних міркувань та положень закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Правові підстави відшкодування шкоди регламентовані Главою 82 ЦК України.

Зібраними та оціненими судом у справі доказами доведено, що обвинувачений своїми неправомірними діями завдав матеріальної та моральної шкоди потерпілому.

Разом з тим, 29.05.2021 потерпілий ОСОБА_6 написав та підписав розписку, згідно якої підтвердив факт відшкодування йому матеріальної та моральної шкоди завданої ОСОБА_4 08.05.2021 внаслідок завдання множинних ушкоджень. Вказав, що претензій до ОСОБА_4 не має.

У судовому засіданні ОСОБА_6 підтвердив факт відшкодування йому шкоди та написання ним цієї розписки, однак вважав, що сума відшкодування була недостатньою.

Оцінивши вказані обставини, суд дійшов висновку про необхідність часткового відшкодування моральної шкоди, враховуючи характер завданої шкоди, її наслідки, які є триваючими та не вичерпуються після відшкодування шкоди і тривають у вигляді вимушених життєвих змін, фізичному болю та стражданнях, які потерпілий зазнав у результаті завдання йому тілесних ушкоджень.

А тому, враховуючи такі загальні засади цивільного судочинства як справедливість та розумність, з врахуванням попереднього відшкодування шкоди, суд вважає, що сума моральної шкоди повинна бути на рівні 12 тис. грн.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту закінчив свою дію 25.10.2021 та в подальшому не був продовжений.

Керуючись ст. ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки з покладенням на нього відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 12 000,00 грн моральної шкоди.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок ухвалено в нарадчій кімнаті 14.12.2021.

Суддя ОСОБА_1