Справа №370/2945/19 Головуючий в суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/4628/2021 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 грудня 2021 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Макарівського відділу Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_10 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.194 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

У провадженні Київського апеляційного суду перебуває кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Макарівського районного суду Київської області від 05 жовтня 2021 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.194 КК України.

На вирок Макарівського районного суду Київської області від 05 жовтня 2021 року обвинуваченим ОСОБА_7 та захисником обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 подано апеляційні скарги.
До початку апеляційного розгляду кримінального провадження прокурор подала клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , в якому просить продовжити дію запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст.194 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, за ступенем тяжкості є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років. На думку прокурора існують ризики, передбачені п.п.3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які вказують, що обвинувачений схильний до спроб незаконного впливу на потерпілу, вчинення іншого кримінального правопорушення та продовжити кримінальні правопорушення, у яких він обвинувачується. Так, під час розгляду справи у суді першої інстанції встановлено, що обвинувачений проживає поряд з домоволодінням потерпілої та знову вчинив незаконне проникнення до домоволодіння потерпілої ОСОБА_9 , у зв`язку з чим 10.08.2021 йому повідомлено про підозру за ч.2 ст. 162 КК України, та 16.09.2021 року за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 162 КК України до Макарівського районного суду скеровано обвинувальний акт для розгляду по суті (кримінальне провадження № 0000048 від 14.07.2021). Крім того, на даний час у Макарівському районному суді вже перебуває на розгляді кримінальне провадження № 0000515 від 31 липня 2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162, ч.2 ст.122, ч.1 ст.296 КК України у якому від перелічених злочинів є потерпілою також ОСОБА_9 . Злочинні дії ОСОБА_7 згідно зібраних доказів, пов`язані із заподіянням тілесних ушкоджень потерпілій та порушенням недоторканності її житла із застосуванням фізичної сили та погроз її застосування. Потерпіла ОСОБА_9 є самотньою жінкою похилого віку, та вчинення неодноразово ОСОБА_7 протиправних дій проти неї свідчить про реальну можливість обвинуваченого застосування фізичної сили та погроз до потерпілої, у разі перебування його під дією запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою. Окрім цього, з висновку судово-психіатричної експертизи щодо ОСОБА_7 встановлено, що обвинувачений має розлади особистості у вигляді емоційно-вольової нестійкості, егоцентризму, демонстративності, нетерпимості до протидії його устремлінням, які мають у нього яскраво виражений характер та досягають ступеня психопатії, але не позбавляють його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Також згідно довідки лікаря нарколога, ОСОБА_7 перебуває на диспансерному обліку у зв`язку з алкоголізмом, не має постійної зайнятості, негативно характеризується за місцем проживання, неодноразово на його протиправну поведінку надходили звернення потерпілої до поліції. Перелічені факти дають очевидні підстави вважати, що обвинувачений схильний до фізичного насильства, яке він може застосувати у відношенні до потерпілої.

Прокурор вважає, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, таких як особисте зобов`язання, особиста порука та застава, домашній арешт будуть не достатніми для запобігання ризикам зазначених у цьому клопотанні, так як виходячи зі змісту вказаних запобіжних заходів вони не позбавляють в повній мірі обвинуваченого можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії, впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні.
Заслухавши доповідь судді,
пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав клопотання та просив його задовольнити, продовживши обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою до ухвалення апеляційним судом у даному кримінальному провадженні остаточного рішення по суті поданих апеляційних скарг,
пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення клопотання,
пояснення захисника ОСОБА_8 , який також заперечував проти задоволення клопотання прокурора,
пояснення потерпілої ОСОБА_9 , яка підтримала клопотання та просила його задовольнити,
перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в клопотанні, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Частиною 1 статті 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Так, колегією суддів визнаються обґрунтованими доводи прокурора про те, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , зокрема, які передбачені п.п. 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на даний час не припинили свого існування.

Вказаний висновок обґрунтовується, зокрема, даними про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а саме закінченого замаху на умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу, приймаючи до уваги підвищену ступінь суспільної небезпечності злочину, який ставиться обвинуваченому у вину, відсутність постійного джерела доходів, перебування останнього на диспансерному обліку у зв`язку з алкоголізмом, негативні характеристики з місця проживання, що в своїй сукупності дає підстави вважати про існування обґрунтованих ризиків, що останній може незаконно впливати на потерпілу та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_7 проживає поряд з домоволодінням потерпілої ОСОБА_9 , та знову вчинив незаконне проникнення до домоволодіння останньої, у зв`язку з чим 10.08.2021 йому повідомлено про підозру за ч.2 ст.162 КК України.
Як вбачається з матеріалів провадження, злочинні дії ОСОБА_7 пов`язані із заподіянням тілесних ушкоджень потерпілій та порушенням недоторканості її житла із затосуванням фізичної сили та погроз її застосування. Потерпіла ОСОБА_9 є самотньою жінкою похилого віку, та вчинення неодноразово ОСОБА_7 , протиправних дій проти неї свідчить про реальну можливість обвинуваченого впливати на потерпілу.
Окрім того, відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Відтак, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що на даний час відсутні підстави, які можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленому ризику без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Враховуючи наведене, підстав для застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.
Оцінивши зазначені ризики, колегія суддів приходить до переконання про необхідність задовольнити клопотання прокурора та продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою до ухвалення апеляційним судом у даному кримінальному провадженні остаточного рішення по суті поданих апеляційних скарг.

Керуючись ст. 376, 350, 177, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання прокурора Макарівського відділу Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_10 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ухвалення апеляційним судом у даному кримінальному провадженні остаточного рішення по суті поданих апеляційних скарг.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали буде виготовлений 06.12.2021, о 12 год. 00 хв. та проголошений в наступному судовому засіданні.

Судді ____________________ ___________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4