ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 645/1287/16 Номер провадження 11-кп/814/1149/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
перекладача ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0003041 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Московського районного суду м. Харків від 19 липня 2021 року,

встановила:
Цією ухвалою

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Ісламської Республіки Іран, громадянину Великобританії одруженому, проживаючому за адресою АДРЕСА_1 , не судимому,
обвинуваченому за ч.3, ч.5 ст. 27 п.6, п.11 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 359 КК України,
продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 17 вересня 2021 року включно.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_10 обвинувачується у тому, що він підібрав ОСОБА_11 для вчинення за грошову винагороду умисного вбивства ОСОБА_12 та особисто керував його підготовкою, а саме: надав виконавцю необхідну інформацію щодо особи потерпілого, відомі йому дані щодо маршрутів пересування, місць проживання та тимчасового перебування, номер і модель автомобіля останнього, а також передав сигнальний пістолет «Stalker М906», перероблений саморобним способом у гладкоствольну зброю калібру порядку 6.5 мм, та набої до нього, які були застосовані, тобто організував вчинення особливо тяжкого злочину проти життя особи та сприяв своїми діями його виконанню.

29.06.2015, відповідно до розробленого плану на замовлення ОСОБА_8 , ОСОБА_13 біля будинку № 29 вул. Тимурівців м. Харків о 14.24 год зупинив таксі, автомобіль «ВАЗ 21063» д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_12 та попросив його відвезти в с. Кулиничі м. Харкова, а коли автомобіль опинився з безлюдному місці в лісосмузі по вул. Животноводів с. Кулиничі м. Харків ОСОБА_13 здійснив 3 постріли з пістолету «Stalker М906» в бік потерпілого. В цей час ОСОБА_12 почав чинити опір, залишив салон автомобіля і почав тікати.
Наздогнавши потерпілого, ОСОБА_13 наніс ОСОБА_12 удари, від яких ОСОБА_12 впав на землю обличчям вниз, а ОСОБА_13 , сівши на нього зверху, наніс потерпілому не менше 20 ударів по голові та тулубу тупими твердими предметами, у тому числі пістолетом, в результаті чого потерпілий втратив свідомість. Після цього ОСОБА_13 накинув на шию ОСОБА_12 тупий предмет з обмеженою площиною та став здавлювати шию, поки останній не перестав подавати ознаки життя. Від отриманих ушкоджень ОСОБА_12 помер на місці, а ОСОБА_13 зник з місця вчинення злочину.
Крім цього, за невстановлених обставин ОСОБА_10 незаконно придбав 8.7957 г карабісу, що є особливо небезпечним наркотичним засобом, переніс його та зберігав без мети збуту за місцем свого проживання до часу обшуку.
Також, ОСОБА_10 за невстановлених обставин незаконно придбав спеціальний технічний засіб негласного отримання інформації у вигляді пристрою, призначеного для негласного отримання та реєстрації аудіо інформації та відео документування, і незаконно використовував його на території м. Харків для власних потреб, а саме проводив зйомки ОСОБА_14 та інших осіб, які не були обізнані про таку зйомку та не давали своєї згоди.
Тобто, ОСОБА_10 обвинувачується за ч.3, ч.5 ст. 27 п.6, п.11 ч.2 ст. 115 КК України у вчиненні організації та пособництві в умисному вбивстві на замовлення; за ч.1 ст. 263 КК України у незаконному поводженні зі зброєю, а саме: носінні, зберіганні, придбанні та передачі вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу; за ч.1 ст. 309 КК України у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту; за ч.1 ст. 359 КК України у незаконному придбанні та використанні спеціального технічного засобу негласного отримання інформації.
Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд мотивував своє рішення наявністю обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_15 злочинів, зокрема особливо тяжкого, тяжкістю покарання і наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На ухвалу суду обвинувачений подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати та звільнити його з-під варти, оскільки вважає тримання під вартою незаконним. При цьому, зазначає про порушення його прав під час судового розгляду.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який просив залишити ухвалу без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
З матеріалів справи вбачається, що на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження № 0003041 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, ч.5 ст. 27 п.6, п.11 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 359 КК України. В судовому засіданні 19 липня 2021 року судом першої інстанції постановлено ухвалу про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 17.09.2021 включно.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежене з огляду на суспільний інтерес.

Згідно з вимогами пунктів 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 1 статті 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Статтею 194 КПК України встановлено, що під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України), при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (п.50, п.51 рішення у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року). При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначене в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Ухвалюючи рішення, суд врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, правильно пославшись на обгрунованість підозри та існування ризиків, передбачені ст.177 КПК України, що були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які не зменшилися.

Також суд належним чином врахував, що ОСОБА_16 обвинувачується у вчиненні у співучасті з іншою особою особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи та інших злочинів, обґрунтовано звернув увагу на можливе покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, так як відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків.

Тому, з урахуванням складності кримінального провадження, обставин, які є вирішальними та які підтверджують наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, те, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні злочинів, один з яких відповідно до положень ст. 12 КК України є особливо тяжким та санкція якого передбачає покарання у виді довічного позбавлення волі, а головне - посягання на життя та здоров`я особи, яке, відповідно до ст.3 Конституції України, є найвищою соціальною цінністю, а також даних про особу, зокрема вік та стан здоров`я, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе запобігти встановленим ризикам.

З огляду на викладене, висновки суду про продовження тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні обставинах, а саме рішення ухвалене у відповідності до вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, оскарженою ухвалою обвинуваченому продовжено запобіжний захід до 17.09.2021 і на час надходження матеріалів провадження до апеляційного суду та перегляду судового рішення дія цього запобіжного заходу закінчилася.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 405, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Московського районного суду м. Харків від 19 липня 2021 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4