ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/906/22 Справа № 208/2651/20 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді - доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4
обвинувачених (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 лютого 2022 року про продовження строків тримання під вартою щодо
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України,
який народився у м. Дніпродзержинськ
Дніпропетровської області, проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, -

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 лютого 2022 року клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задоволено. Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 продовжено на 60 днів до 30 березня 2022 року.
Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд вказав про неможливість запобігання заявленим ризикам у інший спосіб, оскільки обвинувачені обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину. Крім того судом враховано, що по справі не допитано всіх свідків обвинувачення, не досліджені матеріали кримінального провадження та речові докази, у зв`язку з чим обґрунтованими є ризики незаконного впливу на свідків і потерпілого, а також знищення доказів. Визначення менш обтяжливого запобіжного заходу, на думку суду, не забезпечить виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим, що останні обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з застосуванням небезпечного насильства до потерпілого при заволодінні його майном.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 22:00 години або застави у передбачених ст.182 КПК України межах.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, а висновки суду є такими, що суперечать матеріалам провадження.

Звертає увагу суду, що обвинувачений ОСОБА_5 з 10 березня 2020 року по 04 лютого 2022 року утримується під вартою, за вказаний період неоднократна змінювався склад суду, чим порушувався розумний строк розгляду справи. Зауважує, що за вказаний період допитаний був лише потерпілий, прокурором не забезпечена явка свідків сторони обвинувачення.

Зазначає про те, що в матеріалах справи відсутні докази заявлених ризиків. Ризик переховування від слідства та суду, незаконного впливу на свідків вважає безпідставним. Зазначає, що органом досудового розслідування не доведено обґрунтованість підозри, оскільки допитані свідки сторони захисту та роздруківка моніторингу телефонних з`єднань абонентів в період з 12.01 по 14.01.2020 року підтверджує показання обвинувачених про те, що вони на час вчинення інкримінованого правопорушення перебували в іншій частині міста, а також проведеними експертизами по справі не підтверджено, що виявлені під час огляду місця події сліди пальців рук належать ОСОБА_5 .

Вказує, що судом безпідставно не визначено заставу у якості альтернативного запобіжного заходу. Вважає, що судом не враховано дані про особу обвинуваченого, який має міцні соціальні зв`язки та утриманців, постійне місце проживання та позитивні характеристики.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відмовити.

Мотивуючи свої вимоги, вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, недоведеність існування заявлених ризиків, істотні порушення вимог кримінально процесуального закону.

Вказує на порушення права на захист, оскільки він обвинувачується у вчинені особливо тяжкого кримінального правопорушення, участь захисника є обов`язковою, однак всупереч вимогам закону слідчі дії по справі, зокрема пред`явлення для впізнання та обшук, а також повідомлення про підозру та затримання в порядку вимог ст. 208 КПК України проведено без участі захисника.

Вважає, що органом досудового розслідування не доведено обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення, оскільки в матеріалах справи відсутні прямі докази його винуватості. Зазначає, що прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід забезпечить його належну процесуальну поведінку.

Зауважує, що судом не враховано дані про його особу, тривалість часу тримання під вартою, необґрунтованість заявлених ризиків і підозри.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційних скарг та просили задовольнити їх в повному обсязі, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.
Так, згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити:

1)виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2)виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
3)слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що зазначені обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,цих вимог закону дотримався.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , злочину передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, оскільки даний факт підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах провадження.
Доводи апеляційних скарг захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 щодо необґрунтованості підозри зводяться до оцінки доказів щодо їх належності та допустимості, що на даній стадії судового розгляду кримінально процесуальним законом не передбачено.
З цього привод, необхідно додатково зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень.
Що стосується висновку слідчого судді про наявність щодо підозрюваних ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, то його колегія суддів вважає обґрунтованим, оскільки останні небезпідставно підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів і за нього передбачене покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк із конфіскацією майна, що може спонукати обвинувачених до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.
Також приймається до уваги, що кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду та вирішення справи по суті, по справі не допитані усі свідки сторони обвинувачення, беручи до уваги, що потерпілий надає викривальні показання, колегія суддів вважає, що ризик переховування та незаконного впливу на свідків та потерпілого є обґрунтованим.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Доводи апелянтів про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також неврахування судом даних про їх особу є безпідставними з огляду на вищенаведене.
Згідно вимог ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Враховуючи вказані вимоги закону, беручи до уваги, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 інкриміноване кримінальне правопорушення, вчинене із застосуванням насильства до потерпілого, колегія суддів вважає законним і обгрунтованим не визначення останнім альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.
Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від вартою, колегія суддів, погоджуючись з думкою слідчого судді, вважає, що встановлені щодо цих підозрюваних ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України є виключно вагомими, з часу застосування до них запобіжного заходу не зменшилися та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою.

Дані про осіб підозрюваних, як і тривалість тримання їх під вартою, на яку колегія суддів звертає увагу, не можуть мати вирішального значення в даному випадку, оскільки сукупність вищенаведених ризиків дає підстави для висновку, що виключно застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання процесуальних обов`язків останніми.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і не вбачає достатніх підстав для задоволення апеляційної скарги та її скасування.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 лютого 2022 року про продовження строків тримання під вартою щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3