Міжгірський районний суд Закарпатської області
Справа № 302/79/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.01.2022смт. Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в особі суддя ОСОБА_1 ,

з участю: секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3 ,

потерпілий ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

захисник адвокат ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № ЄРДР 0000005 від 02.01.2021 стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , гр. України, з середньою професійно-технічною освітою, раніше судимого вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області за вчинення кримінальних правопорушень передбачених статтями 122 ч.1, 296 ч.1 КК України (вирок переглядається в Закарпатському апеляційному суді); для цілей розглядуваного кримінального провадження особа вважається несудимою, неодруженого, про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 296 ч.3 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

02.01.2021, біля 00:10 год. знаходячись на терасі кафе "Стройка", що розташоване в с.Лопушне № 5, Міжгірського району, діючи умисно, безпричинно та свідомо, повторно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, в присутності сторонніх осіб затіяв безпричинний спір із гр. ОСОБА_4 , який в цей час відпочивав в приміщенні кафе, підійшовши до потерпілого ОСОБА_4 на вулиці біля даного кафе, наніс йому 1 удар кулаком правої руки в область обличчя, після чого наніс ще один удар кулаком правої руки в область обличчя останньому на терасі вищезазначеного закладу. В подальшому дані хуліганські дії ОСОБА_5 були припинені очевидцями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

У результаті неправомірних дій, згідно з висновком судового-медичного експерта № 2/м від 05.01.2021 ОСОБА_5 , спричинив потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синця на шкірних покривах верхньої губи по центру, злом першого зуба, та згідно консультації спеціаліста виявлено травматичний перидонтит 1/1 зубів, частковий злом коронки 1/1 зуба. Вказані тілесні ушкодження спричинено твердим тупим предметом або предметом з обмеженою контактуючою поверхнею по ударному механізму дії. Вкладаються в час події, яка мала місце 02.01.2021. Відповідно до Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених МОЗ України № 6 від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_5 встановлені обставини визнав повністю , а також визнав свою вину в учиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого статтею 296 ч.1 КК України і заперечив вину в учиненні ним кримінального правопорушення , передбаченого статтею 296 ч.3 КК України, зокрема за ознакою вчинення хуліганства особою раніше судимою за хуліганство.

Обвинувачений ОСОБА_5 щиро розкаявся і пояснив, що примирився з потерпілим і відшкодував йому завдану шкоду. Просить узяти до уваги, що вирок Міжгірського районного суду від 15.09.2020 не набрав законної сили і знаходиться на перегляді в Закарпатському апеляційному суді, а тому він не може нести відповідальність за ознаками, передбаченими статтею 296 ч.3 КК України.

Потерпілий визнав вище встановлені обставини і підтвердив їх у судовому засіданні, а також повідомив, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю добровільно відшкодував йому завдану шкоду, в тому числі й на протезування втраченого зуба, тому потерпілий не має до нього майнових претензій і не бажає обвинуваченому суворого покарання. Просить узяти до уваги, що під час події потерпілий перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Суд постановив за згодою сторін кримінального провадження визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які зазначені в обвинувальному акті, а саме в частині фактичних обставин (окрім питання судимості ОСОБА_5 до події розглядуваного кримінального правопорушення), бо ці обставини ніким не оспорюються і роз`яснив сторонам наслідки застосування положень ч.3 статті 349 КПК України.

Суд за згодою всіх учасників кримінального правопорушення обмежився дослідженням показів і позиції обвинуваченого, показами і позиції потерпілого, дослідив відомості про особу обвинуваченого, надані в справу сторонами, досудову доповідь органу пробації, а також з`ясував питання судимості обвинуваченого за вироком, який зазначений в обвинувальному акті.

Оцінивши встановлені обставини, позицію і покази обвинуваченого, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 є винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 296 ч.1 Кримінального кодексу України, яке мало місце за кваліфікуючими ознаками: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Суд вважає, що обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого статтею 296 ч.3 КК України за кваліфікуючими ознаками вчинення хуліганства особою, раніше судимою за хуліганство, станом на час винесення вироку є неправильним і засудження його за вчинення цього кримінального правопорушення носитиме ознаки свавільності з огляду на таке обґрунтування.

Згідно з вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 15.09.2020 (справа № 302/137/20) ОСОБА_5 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 122 ч.1, 296 ч.1 КК України і йому призначено покарання у виді штрафу в сумі 8500 грн за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 296 ч.1 КК України у виді штрафу в сумі 8500 грн, і обмеження волі на строк один рік за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 122 ч.1 КК України із застосуванням положень статей 75, 76 КК України із звільненням від відбування цього покарання протягом іспитового строку одного року і виконання покладених на нього обов`язків. Натомість зазначений вирок не набрав законної сили, бо за поданою апеляційною скаргою представника потерпілого ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 12.03.2021 поновлено строк апеляційного оскарження цього вироку для потерпілого. Ухвалою цього ж суду від 04.03.2021 відкрито апеляційне провадження в цьому кримінальному провадженні. Станом на час винесення вироку в справі № 302/79/21 суд апеляційної інстанції не розглянув апеляційну скаргу (справа призначена до слухання на 20.06.2022). Натомість орган пробації не вніс до суду подання про звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 , отримавши інформацію про пред`явлення засудженій особі обвинувачення в учиненні кримінального правопорушення за ознаками статті 296 ч.3 КК України у період іспитового строку, тобто під час відбування покарання, а також інформацію про апеляційне оскарження судового рішення, за яким особа відбуває покарання та здійснення апеляційного провадження судом апеляційної інстанції.

Про це доповів в судовому засіданні представник органу пробації ОСОБА_9 в розглядуваному кримінальному провадженні.

Стаття 296 ч.3 КК України передбачає кримінальну відповідальність особи за вчинення нею хуліганства за ознакою його рецидиву, тобто якщо таке вчинено особою, яка раніше була судимою за будь-яке кримінальне хуліганство, за умови, що судимість з неї не знята і не погашена. Пленум Верховного Суду України в постанові від 22.12.2006 № 10 (пункт 7) роз`яснив, що хуліганські дії, вчинені повторно без наявності судимості за одну з них, не є підставою для кваліфікації вчиненого за ч.3 статті 296 ч.3 КК України, але це повинно бути враховано при призначенні покарання як обтяжуюча обставина (п.1 ч.1 статті 67 КК України).

Станом на час винесення вироку закінчився іспитовий строк, призначений вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 15.09.2020 для відбування вище зазначеного покарання ОСОБА_5 . Штраф, визначений цим вироком сплачений 20.10.2020.

Прокурор як державний обвинувач не скористався наданим йому правом зміни обвинувачення в суді відповідно до положень статті 338, 341 КПК України.

Застосування положень статті 71 КК України щодо призначення покарання Брошняку за сукупністю вироків, які запропоновані стороною обвинувачення, суд відхиляє, бо таке погіршує становище обвинуваченого. Адже обвинувачений, по суті, відбув покарання за вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 15.09.2020 і цей вирок не виконується у зв`язку із закінченням іспитового строку.

З огляду на викладене, суд вважає, що дії ОСОБА_5 за встановленими судом обставинами підлягають перекваліфікації зі статті 296 ч.3 КК України на статтю 296 ч.1 КК України.

За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_5 підлягає покаранню.

Обираючи вид і розмір покарання, виходячи з альтернативних видів санкції статті 296 ч.1 КК України, суд зважає на таке.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого суд визнає вчинення ним кримінального правопорушення повторно (стаття 67 ч.1 п.1 КК України).

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття, сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та повне беззастережне визнання вини за ознаками вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого статтею 296 ч.1 КК України, добровільне відшкодування потерпілому завданої кримінальним правопорушенням шкоди стаття 66 ч.1 пункти 1,2 КК України).

Суд бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, а саме: кримінальне правопорушення, передбачене статтею 296 ч.1 КК України законом № 2617-УІІІ від 22.11.2018, який набрав чинності з 01.07.2020, віднесене до кримінальних проступків відповідно до положень статті 12 КК України. Натомість санкція цієї норми кримінального закону в частині покарання у виді штрафу з 01.07.2020 посилена, бо мінімальний і максимальний розміри штрафу законом збільшені. Це кримінальне правопорушення характеризуються умисною формою вини.

Суд також бере до уваги особу обвинуваченого, який не вперше вчинив кримінальне правопорушення. За місцем проживання Присліпською сільською радою обвинувачений ОСОБА_5 характеризується позитивно. ОСОБА_5 не має утриманців, не має постійного місця праці, заробляє сезонними тимчасовими роботами. Соціальні зв`язки ОСОБА_5 є міцними, він має постійне місце проживання в сім`ї батьків. ОСОБА_10 також має захворювання на цукровий діабет , що стверджено довідкою КНП «ЛПУ Міжгірська районна лікарня».

Отже, обставини справи, наявність двох пом`якшуючих покарання обставин, однієї обтяжуючої покарання обставини, позитивні відомості про особу обвинуваченого, дають підстави суду дійти висновку, що обвинуваченого доцільно карати покараннями за вчинене кримінальне правопорушення, у вигляді арешту. Строк цього покарання достатньо визначити на три місяці. Таке покарання суд вважає достатнім для виправлення особи і таким, що відповідає вище встановленим обставинам та відомостям про особу обвинуваченого. Покарання у виді штрафу є занадто м`яким покарання з урахуванням обтяжуючої покарання обставини. Розмір цього штрафу є значним. Натомість обвинувачений не працює постійно і виконання цього покарання може бути утруднено. Покарання у виді обмеження волі з урахуванням позиції потерпілого, двох пом`якшуючих покарання обставин є занадто суворим покаранням і неспівмірним до вчиненого, особи обвинуваченого та наслідків кримінального правопорушення, які усунуті стосовно потерпілого.

Цивільного позову не заявлено. Судових витрат, речових доказів у кримінальному провадженні не має.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 на досудовому розслідуванні та під час судового провадження не обирався. Клопотання про обрання запобіжного заходу до ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили прокурором не заявлялось. ОСОБА_5 належно виконував процесуальні обов`язки.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого статтею 296 ч.1 КК України і призначити покарання у виді арешту строком на три місяці.

Оскарження вироку з питань не дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались згідно з ч.3 статті 349 КПК України не допускається.

Апеляційну скаргу на вирок суду може бути подано в Закарпатський апеляційний суд через Міжгірський районний суд протягом 30 днів з дня оголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу строку його апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після винесення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.

Суддя ОСОБА_1