Справа №280/498/19
УХВАЛА

07.09.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря судового

засідання ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за ст.ст. 115 ч. 2 п. 6, 12, 187 ч. 4, 289 ч. 3, 185 ч. 2 КК України, -

з участю:

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченим запобіжного західу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, недопитаних свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати розгляду кримінального провопорушення іншим чином, зазначила, що інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинувачених.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник заперечили клопотанню прокурора про продовження запобіжного заходу, оскільки прокурором не доведено та не надано доказів про наявність ризиків, а висловлені прокурором ризики є надуманими і нічим не підтверджуються. Зазначили, що відсутні докази винуватості, а докази, які надані стороною обвинувачення є недопустимими. Просять врахувати, що у ОСОБА_8 у Житомирському районі є виняйте житло, хворіє, що матір хворіє та потребує допомоги, не може втекти до Росії. Просили змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник заперечили щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_3 . Подали клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший альтернативний захід, яке у судовому засіданні підтримали. В обґрунтування обставин щодо зміни запобіжного заходу посилаються на ст.ст. 3, 9, 28, 29, 62, 124 Конституції україни, норми Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, рішення Європейського Суду з прав людини, КПК України. Вважають, що сторона обвинувачення в обґрунтування свого клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, кожного разу формально наводить перелік закріплених в п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, без обґрунтування кожного з таких ризиків конкретними фактами, які б свідчили про їхню реальну наявність.

Заслухавши учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

07.09.2021 розгляд даного кримінального провадження по суті відкладено, у зв`язку з перебуванням судді ОСОБА_9 у відпустці.

Відповідно до п. 20-5 Перехідних положень КПК України у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк колегією суддів розглянути клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, таке клопотання може бути розглянуто головуючим суддею колегії.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Посилання сторони захисту на недоведеність винуватості, недопустимість доказів судом відхиляється, оскільки до завершення судового розгляду, оцінка доведеності винуватості особи є передчасною, вона не може бути надана без дослідження усього комплексу наявних у справі доказів, а відтак оцінку доказів у їх сукупності та взаємозв`язку суд буде надавати лише в нарадчій кімнаті.
Надаючи оцінку можливості обвинуваченими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, суд бере до уваги, оскільки і на сьогодняшний день продовжує існування певна ймовірність того, що обвинувачені з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих особливо тяжких злочинів можуть вдатися до відповідних дій. Знову ж судом враховується наявність ризику незаконного впливу на потерпілих та свідків.
Отже, ризики передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, які були однією з підстав застосування та продовження відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, не зменшилися та продовжують існувати.
За таких обставин, суд враховуючи викладене та матеріали справи, приходить до висновку, що відсутні підстави для зміни обраного запобіжного заходу, а міцні соціальні зв`язки на які вказує сторона захисту не дають підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаних ризиків.
З огляду на наведене, клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу суд відмовляє.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальногромадянських прав та інтересів потерпілих. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Суд, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Керуючись ст. 331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на строк 60 днів по 06.11.2021 (включно).
Відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Суддя: ОСОБА_1