Справа № 333/1877/21
Провадження № 1-кп/333/464/21
ВИРОК
Іменем України

11 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, українця, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 28.11.2019 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі з випробуванням на строк один рік;
- 14.04.2020 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням вимог ч.4 ст.70 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі з випробуванням на строк один рік (з урахуванням ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.06.2020 року про виправлення описки).
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.08.2021 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено ОСОБА_5 в місця позбавлення волі для відбування покарання, призначеного вироком суду від 14.04.2020 року,
за обвинуваченням його у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, судимість за які у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення і перевиховання не став і повторно скоїв корисливий злочин за таких обставин.
20 лютого 2021 року, приблизно о 17 год. 01 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні кафе «Піноккіо», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північно-Кільцева, 8Б, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_7 , втратила пильність, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу, з барноi стойки викрав мобільний телефон фірми «NousEnergy NS 2811» у корпусі білого кольору, iмей1: НОМЕР_1 , iмей2: НОМЕР_2 , s/n: НОМЕР_3 , 2019 року виробництва, середня ринкова вартість, якого згідно висновку експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи складає 511 грн. 20 коп., що належить ОСОБА_8 з сiм-картою мобільного оператора «лайфселл» з абонентським номером НОМЕР_4 , яка для потерпілої не має матеріальної цінності.
Після цього, ОСОБА_6 разом мобільним телефоном покинув місце вчинення злочину, тим самим розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_8 на загальну суму 511 грн. 20 коп.
Суд вважає вказане обвинувачення доведеним і кваліфікує дії ОСОБА_5 як скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Під час судового розгляду ОСОБА_5 визнав себе винуватим у повному обсязі у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними, належними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбаченими КК України за вказаний злочин і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок.
Дійсно, 20.02.2021 року, у вечірній час він зайшов до кафе «Піноккіо», розташованого по вул. Північно-Кільцевій у м. Запоріжжі. У подальшому, він замовив собі вечерю, а коли підійшов до барної стойки, то побачив, що на ній лежить мобільний телефон у корпусі білого кольору. Він взяв цей телефон та вийшов на вулицю, де здійснив по ньому один дзвінок та пішов в інше кафе, розташоване біля супермаркету «Варус». Наступного дня, коли він проснувся, то побачив, що викраденого ним телефону не має. Згадати усі події вечора напередодні не зміг, так як знаходився у стані алкогольного сп`яніння. У кафе «Піноккіо» не повертався, тому що власника цього закладу він знає з дитинства та йому було соромно за свій вчинок. Також, під час випробування він двічі порушив свої обов`язки, тому суд йому скасував звільнення від відбування покарання. Перебування у слідчому ізоляторі дуже вплинуло на нього, тому він зробив для себе належні висновки про не повторення таких вчинків у майбутньому. На його поведінку дуже вплинула смерть його батька, після чого він почав вживати алкогольні напої та наркотики. У скоєному щиросердно розкаюється.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, відсутній цивільний позов, приймаючи до уваги, що прокурор і обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонувала саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.
Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
Показання обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин скоєного злочину, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ у справі «Яременко проти України».
Враховуючи викладене, суд, дослідив матеріали: судової експертизи; що характеризують особу обвинуваченого, що стосуються речових доказів.
Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття, що підтверджується його поведінкою під час судового розгляду та досудового розслідування.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України є середньої тяжкості, його суспільну небезпечність, особу обвинуваченого: раніше двічі судимий за вчинення умисних, корисливих злочинів, його вік та здоров`я (на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває). Обвинувачений має постійне місце реєстрації та проживання, працював, але неофіційно.
Злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України ОСОБА_5 вчинив в період випробування, призначеного вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.04.2020 року, а тому при призначенні покарання обвинуваченому суд повинен керуватись нормами ст.71 КК України.
Враховуючи особистість обвинуваченого, конкретні обставини кримінального провадження, суд вважає, що виправлення та перевиховування останнього можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства в місцях позбавлення волі, тому ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої у ч.2 ст.185 КК України.
На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.
Відповідно до вимог ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд повинен до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При цьому, згідно положень ч.4 ст.71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Також, на думку суду, ОСОБА_5 необхідно зарахувати у строк покарання строк попереднього його ув`язнення, виходячи з приписів ч.5 ст.72 КК України з 08.10.2021 року.
Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні складають 343 грн. 22 коп. за залучення експерта на проведення судової товарознавчої експертизи.
Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Враховуючи, що процесуальні витраті, зазначені в обвинувальному акті документально підтверджені матеріалами кримінального провадження (акт №304-21 здачі-приймання висновку експерта від 04.03.2021 року), тому суд вирішує про стягнення з обвинуваченого зазначених витрат на користь держави.
Судом встановлено, що постановою слідчого 05.03.2021 року диск з відеозаписом з камер спостережень у приміщенні кафе «Піноккіо» був визнаний речовим доказом.
Відповідно до п.7 ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому, документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.99 КПК України до документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні).
Отже, враховуючи, що на СD-диску «RIDATA» міститься інформація, що стосується скоєного ОСОБА_5 злочину, тому він є документом, який необхідно зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Цивільний позов потерпілою заявлений не був заявлений, запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.10.2021 року ОСОБА_5 тимчасово залишений в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до набрання рішення законної сили по цьому кримінальному провадженню.
Керуючись ст. ст. 349 ч.3, 366-368, 370-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 2 (двох) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.04.2020 року і остаточно ОСОБА_5 призначити покарання у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з дня набрання вироком законної сили.
Речовий доказ:
- СD-диск «RIDATA», що зберігається у матеріалах кримінального провадження залишити у кримінальному провадженні.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 343 (триста сорок три) гривні 22 коп. за залучення експерта на проведення судової товарознавчої експертизи.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_5 тимчасово залишити в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Зарахувати у строк покарання ОСОБА_5 строк його попереднього ув`язнення з 08.10.2021 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1