Дата документу 15.02.2022
Справа № 334/926/22
Провадження № 1-кс/334/245/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Ленінського районного суду м. Запоріжжя клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , внесене у кримінальному провадженні № 001200 від 12.11.2021 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Олександрівка, Приазовського району, Запорізької області, громадянина України, який має середню-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, мешкає АДРЕСА_1 раніше судимого

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

11 листопада 2021 року приблизноо 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , у якості гостя прийшов до приміщення квартири АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_6 , де у нього виник умисел на таємне викрадення майна останньої.

Так, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, приблизно о 05 годині 00 хвилин 12.11.2021, шляхом вільного доступу, заволодів мобільним телефоном «SamsungGalaxyM12» IMEI НОМЕР_1 , який на праві власності належить потерпілій ОСОБА_6 , загальною вартістю 4749 гривень 05 копійок.
Після чого, ОСОБА_5 , покинув приміщення вказаної квартири з викраденим майном, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на зазначену суму.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

17грудня 2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-протоколом огляду місця події приміщення квартири АДРЕСА_2 в ході якого зафіксовано, що у спальній кімнаті, де мешкає потерпіла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відсутній мобільний телефон «SamsungM12» у корпусі блакитного кольору,ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_1 , який належить останній;

-протоколом допиту потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила, що приблизно о 19 год. 00 хв. 11.11.2021 вона перебувала за місцем свого мешкання, а саме у приміщенні квартири АДРЕСА_2 разом із раніше знайомим ОСОБА_7 та його братом ОСОБА_8 , з яким остання познайомилась вперше. Вони розпивали спиртні напої та відпочивали. Далі, потерпіла лягла відпочивати у одній спальній кімнаті, а ОСОБА_8 з ОСОБА_7 залишись відпочити у залі, де вони усі разом розпивали спритні напої. Приблизно о 09 год. 00 хв. 12.11.2021 потерпіла прокинулась та виявила, що вхідні двері до приміщення квартири відчинені та зник ОСОБА_8 разом із її мобільним телефоном «SamsungM12» у корпусі блакитного кольору;

-протоколом огляду відеозапису, який у порядку ст. 93 КПК України витребувано з ПТ « ОСОБА_9 і компанія «Ломбард Капитал»», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Іванова, буд. 81-А, прим. 22.У ході проведення огляду, на зазначених яких зафіксований чоловік, ззовні схожий на ОСОБА_5 , який у період часу з 05год. 49 хв. до 06 год. 10 хв. 12.11.2021 закладає до вказаного ломбарду мобільний телефон «SamsungM12» у корпусі блакитного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_1 ;

-висновком судового товарознавчого експерта № СЕ-19/108-21/13766-ТВ від 24.11.2021, відповідно до якого, ринкова вартість мобільного телефону «SamsungGalaxyM12», який був у експлуатації з серпня 2021 року у потерпілої, станом на 12.11.2021, може складати 4749 грн. 05 коп.;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що він працює у ПТ «Климчук і компанія «Ломбард Капитал»», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Іванова, буд. 81-А. Так, у період часу з 05 год. 49 хв. до 06 год. 10 хв. 12.11.2021, коли свідок перебував на робочій зміні до нього звернувся гр. ОСОБА_5 , який бажав закласти мобільний телефон «SamsungM12» у корпусі блакитного кольору, в прозорому чохлі. Після чого, ОСОБА_5 уклав договір із ломбардом, здав мобільний телефон та отримав грошові кошти на суму 2 780грн.

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, згідно якого свідок ОСОБА_10 серед осіб пред`явлених йому для впізнання впізнав ОСОБА_5 як особу, яка о 05 год. 50 хв. 12.11.2021приходила до ПТ «Климчук і компанія «Ломбард Капитал»», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Іванова, буд. 81-А та заклала мобільний телефон «SamsungM12».

-іншими матеріалами провадження у їх сукупності.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді обмеження волі до 5 років або позбавленням волі на той самий строк.

Враховуючи вищевикладене, досудове слідство приходить до наступних висновків.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме за вчинення злочину за правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 2 ст. 185 КК України, які згідно ст. 12 КК України, віднесено до категорії нетяжкого злочину, передбачено покарання у виді обмеження волі до 5 років або позбавленням волі на той самий строк.

ОСОБА_5 є особою раніше неодноразово засудженою у період часу з 2014 р. до 2021 р. за злочини, серед яких переважна більшість це корисливі кримінальні правопорушення проти власності,крім того,серед нихзаслуговує окремої уваги наявність вироку Шевченківського районного суду міста Запоріжжя, який набув законної сили щодоухиленням останнього від покарання не пов`язаного з позбавлення волі, вказане підтверджує факт нехтування виконання остатнім обов`язків, які покладаються на нього законом.Також, слід врахувати, щопісля повідомлення про підозру ОСОБА_5 у скоєнні останнімвказаного злочину у період часуз 20.01.2022 до 20.01.2022 у визначеному чинним кримінально-процесуальним законодавством України він був оголошений у розшук через неможливість встановити його місцезнаходження та проведення подальший слідчих дій, тому у сукупностііз іншими обставинам, а саменаявністю негативної репутаціїу підозрюваного, йогоне працевлаштованістю, не маючого міцних стійких соціальнихзв`язків, що відображаються втому числі у відсутності родини та дітей, вказане дає достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 можебезперешкодно у подальшому умисно переховуватися від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення відповідальності за скоєння вказаного кримінального правопорушення (злочину) , що являється ризиком, передбаченимп. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що підозрюваний єзнайомим із потерпілою ОСОБА_6 та володіє інформацією про її постійне місце проживання, тому з метою ухилення від відповідальності він може безперешкодно здійснювати вплив на потерпілушляхом погроз, залякування або вмовляння з метою зміни, наданих останньою раніше свідчень у вказаному кримінальному провадженні. Крім того, слід врахувати, щоу ході досудового розслідування, на теперішній час не допитаний раніше знайомий потерпілій чоловік на ім`я ОСОБА_7 , який зі слів останньої є рідним братом підозрюваного. Так, як ОСОБА_7 володіє відомостями про обставини викрадання ОСОБА_5 мобільного телефону потерпілої, тобто такими, щовідповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню під час кримінального провадження, то підозрюваний шляхом вмовляння, акцентуючи увагу на наявності між ними родинного зв`язку може впливати на достовірність та повноту показів свогорідного брата.Між іншим, не дивлячись на те, що ОСОБА_6 , вже допитана у вказаному кримінальному провадженні у якості потерпілої, слід взяти до уваги принцип безпосередності дослідження показань у судовому провадженні, тобто не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, які не були предметом безпосереднього дослідження суду. Отже, обравши до ТкаченкаП.П. більш м`який запобіжний захід, останній матиме змогу впливу на повноту та достовірність показань потерпілоїта свідка, які у подальшому взагалі можуть відмовитись або змінити свої покази у вказаному проваджені.

При розгляді ризику передбачено п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України слід звернути увагу на те, що підозрюванийне працевлаштуваний, не має постійного доходу, а також міцних соціальних зав`язків, у тому числі родини та дітей, є особою раніше неодноразово засудженою за доволі велику кількістькорисливих нетяжких злочинів проти власності. За вчинення ОСОБА_5 останніх кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України судимість у встановленому законом порядку не погашена та не знята, за які відповідно до вироку судуМелітопольського міськрайонного суду Запорізької області 08.01.2019 йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки. Після відбуття зазначеного покарання на шлях виправлення та перевиховання не став,відповідних висновків для себе не зробив та вчинив аналогічнекорисливе кримінальне правопорушення,у зв`язку з чим, на теперішній час є реальний ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення (злочину).

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відтак, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:

-при обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та домашнього арешту останній зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, житла, в якому проживає чи перебуває, без дозволу слідчого.У зв`язку з тим, що за вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_5 . Кримінальним кодексом України передбачено покаранняу вигляді обмеження волі до 5 років або позбавленням волі на той самийстрок,наявність у нього розуміння невідворотності покарання,а також факт перебуванняним в розшуку у вказаному кримінальному провадженні є ризик того, що підозрюваний, може повторно залишити своє місце мешкання і переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення відповідальності. Також,беручи до уваги,що останній неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, у тому числі за злочин пов`язаний із ухиленням останнього від покарання не пов`язаного з позбавлення волі, не ставши на шлях виправлення, не працевлаштувавшись, не встановивши міцні соціальні зв`язки, будучи обізнаним про покладені на нього обов`язки, серед яких зокрема передбачений, з метою погашення судимості - не вчиняти нові кримінальні правопорушення, розуміючи кримінально-правові наслідки за їх вчинення, скоїв вказаний злочиндля отримання грошових коштів, які витратив назадоволення власних потреб. Вищезазначене свідчить про те, що ОСОБА_11 вже неодноразово порушував обов`язки, які на нього покладав орган досудового розслідування та суд, а отже запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання та домашнього арешту обрані до останньогоне забезпечать безпеку суспільства від його злочинних посягань та не перешкодять останньому знов порушити покладені на нього судом процесуальні обов`язки та продовжити вчиняти протиправні дії з метою уникнення кримінальної відповідальності.

-осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання ОСОБА_5 , своїх процесуальних обов`язків в якості підозрюваного та обвинуваченого, досудовим розслідуванням не встановлено, що унеможливлює застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.

Зазначені вище факти свідчать про неможливість запобігання вказаних ризиків та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу окрім, як тримання під вартою до розгляду кримінального провадження в суді.

Також слід враховувати практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі «Ілійков проти Болгарії Європейський суд з прав людини зазначив, що`суворість передбаченого покаранняє суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Продовження тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
На думку органу досудового розслідування, враховуючи обставини вчинення злочину, а також те, ОСОБА_12 усвідомлював суспільно небезпечний характер вчинюваного ним діяння, тобто приймаючи рішення про скоєння зазначеного злочину, розумів, що це призведе до заподіяння шкоди матеріальному становищу потерпілої, тому зазначенесвідчить про зневажливе ставлення підозрюваним до охоронюваних законом прав та свобод людини.
Застосувавши до підозрюваного ОСОБА_5 інший, більш м`який запобіжний вінне забезпечить належних гарантій здатності підозрюваного самостійно дотримуватись належної процесуальної поведінки без додаткових стимулюючих факторів, а також не встановить дотримання високих стандартів охорони загальносуспільних прав та інтересів суспільства, які передбачені як чинним законодавством України, так і Конвенцією про захист прав та основоположних свобод людини.
Тому, застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відповідає нормам національного та міжнародного законодавства.
Зазначені вище факти свідчать про неможливість запобігання вказаних ризиків та забезпечення виконання підозрюваною покладених на нього процесуальних обов`язків, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу окрім, як тримання під вартою до розгляду кримінального провадження в суді.
У клопотанні слідчий просить застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Клопотання слідчого, погоджено із прокурором ОСОБА_3 .

У судовому засіданні прокурор доводи клопотання підтримав і просив його задовольнити.

Підозрюваний до суду не з`явився, місцезнаходження його невідомо.

Вислухавши доводи та пояснення прокурора, дослідивши надані матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання слідчого.

Відповідно до ст.. 186 КПК України клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розглядається судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання.

У ст. 187 КПК України визначений порядок забезпечення прибуття особи для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, де ч.2 передбачає , що якщо слідчий, прокурор подав разом із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, слідчий суддя, суд приймає рішення згідно зі статтею 189 цього Кодексу.

Прокурор у судовому засіданні пояснив, що слідчим до суду подано клопотання про надання дозволу на затримання ОСОБА_13 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що розгляд клопотання про застосування до ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у її відсутність є неприпустимим, тому у задоволенні клопотання повинно бути відмовлено.

Керуючись ст.ст. 184, 188,189,190 КПК України, суд, --

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, ОСОБА_4 , внесене у кримінальному провадженні № 001200 від 12.11.2021 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили але не зупиняє її виконання.

Суддя: ОСОБА_1