Номер провадження: 11-кп/813/2035/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:
головуючий суддя ОСОБА_2 ,
судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2021 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України, в рамках кримінального провадженя № 0004867 від 14.08.2017 року, № 0003223 від 10.11.2020 року, № 0000172 від 07.03.2021 року,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Оскаржуваною ухвалою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України, в рамках кримінального провадження № 0004867 від 14.08.2017 року, № 0003223 від 10.11.2020 року, № 0000172 від 07.03.2021 року, до 07.11.2021 року включно.
Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що прокурором було доведено наявність достатніх підстав, вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, і про необхідність обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою. Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що:
- оскаржена ухвала не містить посилання на обставини, які підтверджують існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Посилання прокурора на те, що наведені ним ризики підтверджуються доданими до клопотання матеріалами є безпідставними, оскільки таких додатків суду не надавалось;
- в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_8 безпосередньо не застосовував насильство до потерпілого, а отже виправданим було б не застосувати ч. 4 ст. 183 КПК України;
- не була доведена неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого застосуванням менш суворого запобіжного заходу;
- не надано належної оцінки особі обвинуваченого, а саме ОСОБА_7 учасник бойових дій, позитивно характеризується за місцем проживання, має постійне місце мешкання і зареєстрований у м. Одесі, де проживає із батьком пенсіонером, інвалідом ІІ групи та матір`ю, хворою хронічним захворюванням та є їх єдиною опорою.
Посилаючись на викладені обставини, захисник просить скасувати оскаржувану ухвалу та обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Позиції учасників судового провадження.
Захисник ОСОБА_6 вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.
Прокурор про час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином.
Апеляційний суд, звертає увагу на положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України відповідно до якої, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
У зв`язку із викладеним апеляційний суд, вважає за можливе апеляційний розгляд провести за відсутності прокурора, який вдруге не з`явився до суду.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів провадження, на розгляді у Приморському районному суді м. Одеси перебувають кримінальні провадження № 0004867 від 14.08.2017 року, № 0003223 від 10.11.2020 року, № 0000172 від 07.03.2021 року відносно:
ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України, та ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Таким чином, у відповідності до вимог ст. 331 КПК України, вирішення питання про доцільність продовження строку запобіжного заходу обвинуваченим є обов`язком суду.
Частиною 2 ст. 331 КПК України встановлено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Згідно оскаржуваної ухвали, під час розгляду питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, прокурор вважав за необхідне продовжити строки тримання під вартою ОСОБА_7 , пославшись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості обвинуваченого переховуватись від суду; незаконного впливу на свідків та потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, які, на його думку, не зменшились та не відпали.
Проаналізувавши матеріали провадження, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність прокурором існування ризику того, що обвинувачений може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, який обумовлений тим, що ОСОБА_7 обвинувачується зокрема у вчиненні тяжкого кримінальних правопорушення.
Разом з тим, апеляційний суд звертає додаткову увагу на те, що потерпіла ОСОБА_10 надала письмову заяву в рамках кримінального провадження № 0000172 від 07.03.2021 року, в якій зазначила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_7 не має, що свідчить про усвідомлення останнім його протиправної поведінки та бажання обвинуваченого відшкодовувати завдану шкоду потерпілим.
Зазначене, на переконання апеляційного суду, свідчить про те, що значно знизилися ризики того, що обвинувачений може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення,
Крім того, апеляційний суд оцінує встановлені ризики в контексті обставин цього кримінального провадження та конкретної ситуації, з врахуванням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який є учасник бойових дій, позитивно характеризується за місцем проживання, має постійне місце мешкання і зареєстрований у м. Одесі, де проживає із батьком пенсіонером, інвалідом ІІ групи та матір`ю, хворою хронічним захворюванням.
В свою чергу, фактичні дані цього кримінального провадження та особисті обставини обвинуваченого ОСОБА_7 в сукупності дають апеляційному суду підстави дійти висновку, що ризики, на які посилається прокурор, повністю не виключаються, водночас на переконання апеляційного суду застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки та запобігання заявленим ризикам.
Частина 5 статті 199 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Таким чином, в під час апеляційного розгляду встановлено, що на даний час заявлені прокурором ризики значно знизилися та не виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, а тому можливе застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим вище ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки останнього впродовж судового кримінального провадження.
Як зазначив ЄСПЛ у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги захисника, скасування оскаржуваної ухвали суду та постановлення нової ухвали про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його фактичного проживання із покладенням відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Пункт 2 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Керуючись статями 331, 370, 372, 376, 404, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2021 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України, в рамках кримінальних провадження № 0004867 від 14.08.2017 року, № 0003223 від 10.11.2020 року, № 0000172 від 07.03.2021 року, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 06.12.2021 року.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до суду;
- не відлучатися із населеного пункту, у якому він повинен відбувати домашній арешт, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон (у разі існування такого), або інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити ОСОБА_7 , що в разі невиконання, покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2-х розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Виконання ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту та контроль за його поведінкою покласти на співробітників відділу поліції № 3 Одеського районного управління поліції №1.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 з під варти.
Строк дії ухвали Одеського апеляційного суду становить до 06.12.2021 року.
Копію ухвали в частині звільнення обвинуваченого з під варти, направити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4