Номер провадження: 11-кп/813/1867/21
Номер справи місцевого суду: 505/3514/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 14.07.2021 року в кримінальному провадженні №0001247 від 23.09.2019 року, -

встановив:

оскарженою ухвалою суду першої інстанції обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001247 від 23.09.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України, повернутий прокурору для усунення недоліків, у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки містить неконкретне формулювання обвинувачення, а також містить посилання на докази, зокрема вказівку на розрахунок збитків, що фактично розкриває зміст і сутність доказу обвинувачення. Крім того, у реєстрі матеріалів, доданих до обвинувального акта, зазначено про повідомлення підозри ОСОБА_6 , але сам реєстр матеріалів досудового розслідування не містить посилання на процесуальні дії, проведені з підозрюваним ОСОБА_6 , для встановлення та підтвердження роз`яснення процесуальних прав підозрюваному, що фактично суперечить вимогам ст.337 КПК України, оскільки судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особі про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Вказані недоліки обвинувального акта, на думку суду першої інстанції, відсутність конкретного формулювання обвинувачення порушує право ОСОБА_6 на захист та може поставити під сумнів справедливість судового розгляду.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , кожен окремо, подали апеляційні скарги, в яких вказують на незаконність та необґрунтованість ухвали, просять її скасувати, а обвинувальний акт направити на новий розгляд до суду першої інстанції, в іншому складі суду. Сторона захисту стверджує, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, а доводи суду щодо його невідповідності вимогам закону є безпідставними.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг; перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України (далі КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до положень ст. 2 КПК, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК.
Вимоги до змісту обвинувального акта та додатків до нього викладені в ст.291 КПК. Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК, обвинувальний акт має містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також формулювання обвинувачення.

Положеннями ч.ч.2,4 ст.291 КПК визначено виключний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, зокрема він жодним чином, до стадії безпосереднього дослідження доказів під час судового розгляду, не повинен розкривати докази, які є в розпорядженні сторони обвинувачення.

Зокрема, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен представляти собою повний опис усіх без виключень процесуальних дій і прийнятих процесуальних рішень під час досудового розслідування та містити у собі довідкові відомості про шлях утворення доказової бази обвинувачення, засоби одержання доказової інформації та забезпечення кримінального провадження.
Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Апеляційним судом встановлено, що за результатами підготовчого судового засідання районний суд прийшов до правильного висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону.

Так, відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до ст. 91 КПК у кримінальному провадженню, між іншим, підлягають доказуванню час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішення застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави продавленого йому обвинувачення (Рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії), п. 79). Крім того, ЄСПЛ нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого супового розгляду (Рішення ЄСПЛ від 20.04.2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії, п. 34).

Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «в» п. 3 ст. 6 Конвенції (Рішення ЄСПЛ від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції, п. 54).

Як убачається зі змісту обвинувального акта у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за №0001247 від 23.09.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України, він фактично не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки не містить всі необхідні відомості, передбачені зазначеною нормою закону, про що вірно зазначено в оскаржуваній ухвалі суду, в тому числі і відносно неконкретності обвинувачення.
Зокрема, зміст обвинувального акта містить неконкретність встановлених обставин вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, оскільки фактично встановлено лише загальний період незаконної порубки дерев та лісових насаджень «з 20.09.2019 року по 23.09.2019 року», без зазначення конкретного часу, місця, кількості, площі вирубок та інших конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Наведена неконкретність обвинувачення вказує на порушення права обвинуваченого на захист.
Крім того, положеннями ч.2 ст.291 КПК визначено виключний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, зокрема він жодним чином, до стадії безпосереднього дослідження доказів під час судового розгляду, не повинен розкривати докази, а має бути складений у відповідності до переліку пунктів частини другої статті 291 КПК.

Як вбачається з обвинувального акта, він містить посилання на докази, а саме розрахунок та суму збитків, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК, судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особі про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.
На думку апеляційного суду, вказані порушення фактично нівелюють принципи безсторонності, об`єктивності та неупередженості суду до початку судового розгляду та унеможливлює призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, а тому з урахуванням положень п.3 ч.3 ст.314 КПК України, є підставою для повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків.

Таким чином, апеляційний суд приходить висновку про слушність висновку суду першої інстанції про наявність недоліків обвинувального акта, а тому рішення про повернення обвинувального акта прокурору для усунення недоліків, є законним та обґрунтованим, а тому не вбачає підстав, передбачених ст.409 КПК, для задоволення апеляційних скарг сторони захисту та скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 14.07.2021 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001247 від 23.09.2019 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.246 КК України повернутий прокурору для усунення недоліків залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4