Справа № 461/8351/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/43/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2021 року у м.Львові
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Галицького районного суду м.Львова від 07 грудня 2020 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_9 ,
потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
представника потерпілих ОСОБА_12 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Галицького районного суду м.Львова від 07 грудня 2020 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту його фактичного затримання після набрання вироком законної сили. До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_8 ухвалено не обирати.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 у відшкодування моральної шкоди суму 500000 грн., витрати на правову допомогу 10000 грн., всього 510000 грн.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 у відшкодування матеріальної шкоди суму 68700 грн., у відшкодування моральної шкоди суму 500000 грн., витрати на правову допомогу 13000 грн., всього 581700 грн.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави вартість проведення криміналістичних експертиз в сумі 17160 грн. 00 коп.
Вирішено питання про речові докази.

Згідно оскаржуваного вироку суду, 26 квітня 2018 року, о 18 годині 10 хвилин, водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки «Фольксваген Джетта», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним по проїзній частині проспекту В.Чорновола у м.Львові, грубо порушив вимоги безпеки дорожнього руху, а саме Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року:
- п. 1.5, згідно з яким дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган;
- п. 1.10 в частині визначення терміну «небезпека для руху» - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися;
- підпункти «б», «д» п. 2.3, згідно з якими для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: (б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; (д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;
- п.п. 8.1.,8.7 згідно яких регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками; світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, X-подібні.
На рівні червоного сигналу світлофора із вертикальним розташуванням сигналів може встановлюватися табличка білого кольору із нанесеною на ній стрілкою зеленого кольору.
- п.8.7.3. яким встановлено, що сигнали світлофора мають такі значення: а) зелений дозволяє рух; ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух;
- п. 8.10, який передбачає, що у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів;
- п. 12.3, згідно з яким у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;
- п. 12.4, що передбачає дозвіл рухатись у населених пунктах транспортними засобами із швидкістю не більше 50 км/год;
- підпункту «б» п. 12.9, який забороняє водієві перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки: 3.29 "Обмеження максимальної швидкості", яким забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові та 3.31 "Зона обмеження максимальної швидкості", яким забороняється в зоні (населений пункт, мікрорайон, зона відпочинку тощо) рух із швидкістю, яка перевищує зазначену на знакові.
Вказані порушення водія ОСОБА_8 виразилися в тому, що він рухаючись зі швидкістю 66...55 км/год, спершу - проїхав на заборонний (червоний) сигнал, транспортного світлофора, встановленого біля середньої школи №53 та адміністративної будівлі банку «Восток», а потім - проїхав на заборонний (червоний) сигнал транспортного світлофора, встановленого перед перехрестям пр. Чорновола - вул. Під Дубом, продовжуючи рух по пр. В.Чорновола. В результаті цього ОСОБА_8 на регульованому пішохідному переході здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_13 , яка в цей час рухалась по пішохідному переходу на дозволений (зелений) сигнал пішохідного світлофора з права - на ліво по напрямку його руху. Внаслідок грубого порушення водієм ОСОБА_8 Правил дорожнього руху, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 355/2018 від 25 серпня 2018 року, причиною смерті пішохода ОСОБА_13 стали: тупа поєднана травма тіла у вигляді перелому хребта з розривом спинного мозку, множинних переломів ребер з пошкодженням внутрішніх органів та з крововиливами у м`які тканини, внутрішні органи, в плевральні та черевну порожнини, що призвело до гострої крововтрати.
Не погоджуючись із даним вироком суду захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подали апеляційну скаргу, у якій просять скасувати оскаржуваний вирок та на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 у зв`язку із відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
На підтримку своїх апеляційних вимог захисники покликаються на те, що оскаржуваний вирок не обґрунтовано належними доказами, а саме стороною обвинувачення не представлено належних та допустимих доказів, які б вказували на порушення обвинуваченим правил дорожнього руху, і які знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із наїздом на потерпілу. Факт відсутності у діях ОСОБА_8 вказаного кримінального правопорушення підтверджується доказами, представленими стороною захисту, та іншими об`єктивними даними, які знаходяться у матеріалах справи.
Під час апеляційного розгляду 04.08.2021 року захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали зміни до апеляційної скарги, у яких не оспорюючи фактичні обставини справи та винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушенні за ч.2 ст.286 КК України, просять змінити оскаржуваний вирок у частині призначеного покарання та застосувавши до обвинуваченого ОСОБА_8 вимоги ст.75 КК України звільнити останнього від призначеного покарання із випробуванням. Також просять змінити оскаржуваний вирок у частині задоволення вимог потерпілих щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, зменшивши суму, яка підлягає стягненню та належна до сплати із страхової компанії, у якій застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_8 , а відтак стягнути із страхової компанії на користь потерпілих 89352 гривень.

У поданих змінах до апеляційної скарги захисники зазначають, що обвинувачений ОСОБА_8 визнає свою вину у вчиненому та щиро розкаюється. Також, обвинувачений ОСОБА_8 у добровільному порядку провів відшкодування потерпілим на суму 13000 доларів США, що станом на 27.07.2020р. складає 353600 гривень. Вважають, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 надто суворе покарання, не розглянувши можливості застосування положень ст.75 КК України. Звертають увагу, що обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, щиро розкаявся у скоєному та відшкодував потерпілим у межах своїх можливостей заподіяну шкоду, що дає підстави для звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України. Крім цього, захисники покликаються на те, що заява потерпілих про відшкодування їм обвинуваченим заподіяної шкоди у розмірі 13000 доларів США та відсутності до нього претензій свідчить про фактичне вирішення на даний час цивільно-правових відносин між обвинуваченим та потерпілими, а відтак сума, що підлягає стягненню із страхової компанії на користь потерпілих підлягає судовій оцінці. Покликаючись на положення ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», захисника вказують, що розмір страхового відшкодування, належного до сплати потерпілий стороні складає 89352 гривень.

При апеляційному розгляді справи обвинувачений ОСОБА_8 та його захисники підтримали змінену апеляційну скаргу, просили таку задоволити та застосувати до обвинуваченого положення ст.75 КК України.

Представник потерпілих адвокат ОСОБА_12 подала заперечення на змінену апеляційну скаргу, у яких просить оскаржуваний вирок залишити без змін, та відмовити у задоволенні зміненої апеляційної скарги сторони захисту. Вказує, що ОСОБА_8 намагався уникнути відповідальності за скоєне і свою позицію змінив лише під час апеляційного розгляду справи. Вважає, що з огляду на обставини кримінального провадження, призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, а звільнення обвинуваченого від відбування покарання не сприятиме його виправленню. Крім цього, зазначає, що потерпілому, як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, як в деліктному, так і договірному, і він вільно на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права. Потерпілі визнають, що їх вимоги в сумі 353600 гривень відшкодовані і це буде враховуватись при стягненні збитків.

Потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтвердили факт відшкодування обвинуваченим заподіяної їм шкоди у розмірі 13000 дол. США, що становить 353600 гривень. Разом з тих, жодних своїх міркувань про їх ставлення до поданої апеляційної скарги із змінами сторони захисту у судовому засіданні не навели, і фактично обрали нейтральну позицію щодо змінених апеляційних доводів сторони захисту, а вирішення питання при звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням поклали на розсуд апеляційного суду.

Прокурор заперечив подану стороною захисту змінену апеляційну скаргу з огляду на безпідставність такої, зазначивши про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги із наступними змінами, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за обставин, встановлених судом першої інстанції, кваліфікація його дій, а також вид та розмір призначеного йому покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки в апеляційному порядку не оспорюються, а тому, з урахуванням вимог ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом вказані обставини не переглядаються.
Відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Окрім врахованих судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є особою молодого віку, позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, апеляційний суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_8 під час розгляду справи в апеляційному порядку свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся та на даний час частково відшкодував потерпілим заподіяну шкоду, що колегією суддів визнається обставинами, які пом`якшують покарання.
Крім того, при вирішенні питання про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання із випробуванням, колегія суддів бере до уваги відсутність обставин, які обтяжують покарання, та дані досудової доповіді органу пробації про наявність у ОСОБА_8 низького рівня ризику ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення, а також враховує те, що ОСОБА_8 , маючи до моменту вчинення дорожньо-транспортної пригоди трьохрічний стаж водіння, жодного разу не притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху України.
При цьому, колегія суддів враховує, що щире каяття обвинуваченого та визнання ним своєї вини у вчиненому не є формальним, з огляду на те, що ОСОБА_8 вживає заходи до відшкодування потерпілим заподіяної шкоди, і на даний час добровільно відшкодував потерпілим частину спричинених збитків у розмірі 353600 гривень.

Наведені вище обставини у своїй сукупності спонукають апеляційний суд прийти до переконання, що ОСОБА_8 на даний час не становить підвищеної суспільної небезпеки, а тому надалі досягнення мети його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою впродовж однорічного іспитового строку, що передбачено законом.

З урахуванням викладених вище обставин кримінального провадження, даних про особу винного, який на даний час не представляє підвищеної суспільної небезпеки, обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, колегія суддів дійшла висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 без відбування призначеного основного покарання й звільнення його на підставі ст.75 КК України від його відбування з випробуванням з іспитовим строком та з покладенням на обвинуваченого обов`язків, визначених ч.1 ст.76 КК України.

Апеляційний суд вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки із звільненням від відбування основного покарання з випробуванням із встановленим іспитовим строком в 1 рік буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, а відтак буде досягнуто передбачену ст.50 КК України мету покарання.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає правових підстав для зміни оскаржуваного вироку у частині задоволення вимог сторони захисту щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди та зменшення суми, що підлягає стягненню, шляхом стягнення частини сплати із страхової компанії, оскільки, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції цивільні позови потерпілих до обвинуваченого вирішив у повній відповідності до вимог чинного законодавства.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задоволити частково.

Вирок Галицького районного суду м.Львова від 07 грудня 2020р. відносно ОСОБА_8 змінити.
Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від призначеного основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю один рік.
На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: