Справа № 357/5746/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.12.2021 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі судового засідання №6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, обвинувальний акт з угодою про примирення (кримінальне провадження №0001072) за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Семенівка Лисянського району Черкаської області, громадянина України, не працюючого, із середньою технічною освітою, не депутата, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
20 травня 2021 близько 06.00 години ОСОБА_3 , знаходячись по вул. Сквирське шосе, 1, неподалік АЗС «Маршал» в м. Біла Церква Київської області, вирішив відкрито заполодіти майном потерпілої ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, ОСОБА_3 підбіг до потерпілої ОСОБА_5 , та маючи корисливий мотив на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, діючи умисно, відкрито, з корисливих мотивів, вирвав з правої руки останньої жіночу сумку чорно кольору, яка для потерпілої матеріальної цінності не становить, в якій знаходився мобільний телефон марки «Самсунг А10» вартість 2750 грн., гаманець, який для потерпілої матеріальної цінності не становить, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 200 грн., ключі від квартири, дві пластикові картки «Ощадбанку», окуляри, пенсійне посвідчення на імя ОСОБА_5 , які для потерпілої матеріальної цінності не становлять. Після чого, ОСОБА_3 побіг у напрямку промислової зони залізничного вокзалу ст. Біла Церква по вул. Сквирське щосе в м. Біла Церква Київської області.

Надалі, 20.05.2021 о 07 год. 24 хв. ОСОБА_3 , знаходячись в приміщенні магазину «АТБ», що за адресою: бульвар Олександрійський, 44/2 в м. Біла Церква Київської області, здійснив розрахунок викраденою банківською карткою «Ощадбанк», яка належить ОСОБА_5 , на суму 59 грн. 90 коп.

Після вчинення злочину ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 , майнову шкоду на суму 3009 грн. 90 коп.

Крім цього, 1 квітня 2021 року близько 01 год. 00 хв., ОСОБА_3 перебував за місцем свого проживання разом із ОСОБА_7 .
В цей час ОСОБА_3 , перебуваючи в кімнаті вказаної квартири, на столі помітив мобільний телефон марки «Sharp» моделі «AQUOS2», вартістю 2624 грн. 75 коп., належний ОСОБА_7 .
Достовірно знаючи, що вказаний мобільний телефон належить ОСОБА_7 , у ОСОБА_3 виник умисел таємно викрасти вказаний мобільний телефон.
Реалізуючи свій злочинний задум, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , дочекавшись поки ОСОБА_7 ляже відпочивати, діючи умисно, повторно, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів викрав мобільний телефон марки «Sharp» моделі «AQUOS2», належний ОСОБА_7 , та вийшов із вищевказаної квартири.
З викраденим майном ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, привласнивши викрадене на власну користь, чим спричинив майнову шкоду потерпілому ОСОБА_7 на суму 2624 грн. 75 коп.
Також, 8 травня 2021 року близько 02 год. 00 хв. ОСОБА_3 перебував за місцем проживання ОСОБА_9 разом із ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 в квартирі АДРЕСА_3 , де разом із останніми вживав спиртні напої.
В цей час ОСОБА_3 , перебуваючи в кімнаті вказаної квартири на дивані помітив мобільний телефон марки «XIAOMI REDMI NOTE4», вартістю 2000 грн., належний ОСОБА_6 .
Достовірно знаючи, що вказаний мобільний телефон належить ОСОБА_6 , у ОСОБА_3 виник умисел таємно викрасти вказаний мобільний телефон.
Реалізуючи свій злочинний задум, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, дочекавшись поки всі вийдуть із кімнати вказаної квартири та ОСОБА_6 ляже відпочивати, діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів викрав мобільний телефон марки «XIAOMI REDMI NOTE4», вартістю 2000 грн., належний ОСОБА_6 та вийшов із вищевказаної квартири.

З викраденим майном ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, привласнивши викрадене на свою користь, чим спричинив майнову шкоду потерпілому ОСОБА_6 на суму 2000 грн.
Між сторонами кримінального провадження потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 досягнуто та підписано угоду про примирення від 21.12.2021 року. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі;

- за ч. 1 ст. 186 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;
На підставі ч.1 ст. 70 КК України покарання за сукупністю злочинів визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання визначити у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 після роз`яснення йому суті обвинувачення, визнав свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Також пояснив суду, що він розуміє права, надані йому законом, угоду укладає добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі, готовий виконати умови угоди та понести визначене в ній покарання. Просив затвердити зазначену угоду.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 просила затвердити угоду про примирення та заявила, що зазначену угоду укладено добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для неї зрозумілі.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 просив затвердити угоду про примирення та заявив, що зазначену угоду укладено добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 просив затвердити угоду про примирення та заявив, що зазначену угоду укладено добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Згідно з п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні, суд має право затвердити угоду про примирення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468, ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим.
Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 КПК України.
Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України, віднесені до нетяжких злочинів, а отже угода відповідає вимогам закону.
Суд переконався, що укладення угоди є добровільною, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.
Крім того, обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечував проти затвердження угоди.
Потерпілим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 відповідно до умов угоди роз`яснено та ними усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без їх згоди на призначення покарання; не роз`яснення їм наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення. Виходячи з умов угоди, наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, потерпілим зрозумілі.
Також, в даній угоді відсутні підстави для відмови в її затвердженні, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, сторони та інші учасники процесу не заперечують проти затвердження даної угоди.
Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення обвинуваченого, відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України і ухвалення обвинувального вироку.
Цивільні позови у справі не заявлялися.
Процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 369, 370, 371, 373, 374, 376, 395, 468, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 21.12.2021 року про примирення, між сторонами судового провадження потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 186 КК України.
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 186 КК України та призначити узгоджену в угоді міру покарання
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі;

- за ч. 1 ст. 186 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;
На підставі ч.1 ст. 70 КК України покарання за сукупністю злочинів визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання визначити у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не застосовувати.
Цивільні позови у справі не заявлялися.
Процесуальні витрати відсутні.
Речові докази:
- коробку від мобільного телефону марки «XIAOMI REDMI NOTE4», що знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 , вважати повернутою потерпілому ОСОБА_6 ;
- куртку чоловічу чорного кольору зі вставками оранжевого кольору, що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_3 , вважати повернутою ОСОБА_3 ;
- картку червоного кольору «Ощадбанк» з номером НОМЕР_1 , жіночу шкіряну сумку чорного кольору, гаманець коричневого кольору, ключі у кількості трьох штук у зв`язці з чохлом чорного кольору, мобільний телефон марки «Samsung» чорного кольору з НОМЕР_2 ІМЕІ: НОМЕР_3 , пенсійне посвідчення № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , окуляри у білій оправі, що знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 , вважати повернутими потерпілій ОСОБА_5 ;
- відеозапис з камер відеоспостереження з магазину за 20.05.2021 р., який знаходиться на диску формату CD-R, відеозапис з камер відеоспостереження з магазину за 20.05.2021 р., який знаходиться на диску формату DVD-R, виписку з банку «Ощадбанк» на рахунок № НОМЕР_5 , що зберігаються при матеріалах кримінального провадження № 0001072, залишити при матеріалах кримінального провадження;
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1