Справа № 353/116/21
Провадження № 1-кп/353/14/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2022 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднані кримінальні провадження № 1-кп/353/62/21, що зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 02.02.2021 року за № 0000021, 15.08.2020 року за № 0000030 про обвинувачення ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, депутатом не обирався, раніше судимого:
- 26.05.2010 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки;

- 20.04.2012 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць;

- 10.10.2014 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 395, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_9 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) потерпілої ОСОБА_11 , вчинене повторно, а також таємне викрадення майна (крадіжку) потерпілої ОСОБА_12 , поєднане з проникненням в інше приміщення.
Вказані кримінальні правопорушення вчинено за наступних обставин.

Обвинувачений, будучи раніше неодноразово судимим, останній раз вироком Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 10.10.2014 року за ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 395, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці, після відбуття покарання, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення і перевиховування не став та вчинив нові корисливі кримінальні правопорушення проти власності осіб.
Так, 19.07.2020 року близько 23 год 50 год ОСОБА_9 знаходився за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , де розпивав алкогольні напої із ОСОБА_13 . В цей час у останнього гостювала дочка ОСОБА_13 - ОСОБА_11 , яка при собі мала гаманець, у якому знаходилися грошові кошти у сумі 100 польських злотих. Гаманець із грошима ОСОБА_11 поставила під подушку та лягла спати в одній із кімнат житла. Коли ОСОБА_11 заснула, ОСОБА_9 підійшов до ліжка, де вона спала та в цей час у нього виник умисел на таємне викрадення грошових коштів із гаманця останньої. Переслідуючи корисний мотив на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих спонукань та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, з-під подушки взяв гаманець потерпілої ОСОБА_11 та в подальшому з нього таємно викрав грошові кошти в іноземній валюті у сумі 100 польських злотих, які згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 19.07.2020 року, становлять 693 грн 00 коп. Кошти ОСОБА_9 поклав до своєї кишені, а гаманець - під подушку, на якій спала ОСОБА_11 . Після цього ОСОБА_9 із викраденими грошовими коштами покинув приміщення кімнати та в подальшому грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 693 грн. 00 коп.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, тобто вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.
Також обвинувачений ОСОБА_9 29.01.2021 року приблизно о 03 год 00 хв, з метою вчинення крадіжки чужого майна, підійшов до господарства ОСОБА_12 , що по АДРЕСА_2 . Після цього, ОСОБА_9 переконався у відсутності власника та сторонніх осіб, і що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов на подвір`я та підійшов до металопластикового вікна приміщення гаражу, яке було зачинене. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_9 , шляхом відважування металопластикового вікна, проник у приміщення гаражу. Перебуваючи у середині приміщення, ОСОБА_9 діючи умисно, із корисливих спонукань та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, таємно викрав зварювальний інвертор марки «KAISER» моделі «NBC-250L Profi» бувший у вжитку, вартістю 1540 грн 00 коп, перфоратор марки «Sparky» моделі «BPR 261E Professional» бувший у вжитку, вартістю 1567 грн 00 коп, кутову шліфувальну машинку (болгарку) марки «Горизонт» моделі «AG232» бувшу у вжитку, вартістю 592 грн 00 коп, набір комбінованих ключів марки «Alloid» 12 предметів, код «НК-1061012» бувші у вжитку, вартістю 208 грн 00 коп, які належать ОСОБА_12 . Після чого ОСОБА_9 з викраденим майном місце події покинув та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 майнової шкоди на загальну суму 3907 грн.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, тобто вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням в інше приміщення.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини вчинених ним кримінальних правопорушень відповідно до викладеного та за обставин, наведених у обвинувальних актах та надав показання про те,19.07.2020 року близько 23 год. 50 год. він знаходився за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , де розпивав алкогольні напої із ОСОБА_13 , у якого гостювала його дочка ОСОБА_11 , яка при собі мала гаманець, у якому знаходилися грошові кошти у сумі 100 польських злотих. Коли остання пішла спати, то гаманець із коштами поставила собі під подушку. Він підійшов до її ліжка, і побачивши, що ОСОБА_11 заснула, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, з-під подушки витягнув її гаманець, звідки взяв 100 польських злотих, які поклав до своєї кишені, а гаманець - під подушку, на якій спала ОСОБА_11 . Після цього він пішов із кімнати та грошима розпорядився на власний розсуд, тобто купив ще алкоголь. Зазначив, що повернув потерпілій ОСОБА_11 збитки в розмірі 693 грн. Також пояснив те, що 29.01.2021 року, приблизно о 03 год. 00 год., підійшовши до господарства ОСОБА_12 , що по АДРЕСА_2 та переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, зайшов на подвір`я останньої та відваживши металопластикове вікно гаражу, яке було зачинене, проник у гараж, звідки викрав зварювальний інвертор марки «KAISER» моделі «NBC-250L Profi» бувший у вжитку, перфоратор марки «Sparky» моделі «BPR 261E Professional», кутову шліфувальну машинку (болгарку) марки «Горизонт» моделі «AG232», набір комбінованих ключів марки «Alloid» 12 предметів, код «НК-1061012», які належать ОСОБА_12 . Після чого він з викраденим майном покинув гараж та розпорядився викраденим на власний розсуд. Зазначив, що відшкодував потерпілій ОСОБА_12 збитки в повному розмірі. У вчиненому щиро розкаюється, просив його покарати на розсуд суду.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_10 просив суд суворо не карати обвинуваченого та призначити йому покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення із застуванням статті 75 КК України, враховуючи щире каяття останнього, особу обвинуваченого, відшкодування збитків потерпілим. Вважає, що обвинувачений ОСОБА_9 став на шлях виправлення.
Прокурор просив визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованих діянь та призначити покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді арешту строком на 4 місяці; за ч.3 ст.185 КК України, врахувавши щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування збитків потерпілим та особу обвинуваченого, а саме те, що він є особою молодого віку, застосувати ст.69 КК України, та призначити покарання у виді арешту строком на 6 місяців. На підставі ч.1 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання у виді арешту на строк 6 місяців.
Потерпіла ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, а також призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду (а.к.п. 78).
Потерпіла ОСОБА_12 в судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву про відсутність будь-яких претензій до обвинуваченого та розгляд кримінального провадження у її відсутності. Крім того, у цій заяві зазначила, що просить обвинуваченого суворо не карати (а.к.п. 23).
У відповідності до положень ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_9 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, передбачених за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальних актах, та беручи до уваги, що прокурор, обвинувачений та захисник також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений та його захисник, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд, враховуючи викладене, заслухавши учасників судового засідання та оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 у діях, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжки) потерпілої ОСОБА_11 , вчинене повторно та кваліфікує його дії за ч.2 ст.185КК України, а також таємне викрадення чужого майна (крадіжку) потерпілої ОСОБА_12 , поєднане з проникненням у її інше приміщення та кваліфікує його дії за ч.3 ст.185КК України.
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, вчинені обвинуваченим, з яких кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України є нетяжким злочином та кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України тяжким злочином.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 в порядку п. 1,2 ч. 1 ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Конституції України діє принцип верховенства права. Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляд справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/13) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Виходячи з вищенаведеного, обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень та його особу, а саме те, що обвинувачений не вперше притягається до кримінальної відповідальності, він є молодий за віком, має місце проживання та реєстрації, позитивно характеризується за місцем проживання,на обліку у лікаря психіатра не перебуває,ставлення обвинуваченого до вчиненого, думку потерпілих, які не наполягають на суворому покаранні обвинуваченого та відсутність до нього будь-яких претензій, викладену в їх письмових заявах, а також обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, відшкодування шкоди потерпілим та відсутність обтяжуючих обставин.
Згідно статті 50 КК України встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами», а згідно статті 65 КК України встановлено, що «особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень», а тому суд враховуючи вищезазначене, особу обвинуваченого, всі пом`якшуючі покарання обставини, вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд також враховує і спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого.
Тому суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкцій ч. 2 ст.185 КК України та ч. 3 ст. 185 КК України, а саме у виді позбавлення волі та остаточне покарання визначити за сукупністю кримінальних правопорушень за правилами, передбаченими ч.1 ст.70 КК України, та звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням з покладенням на нього частини обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки це, на переконання суду, буде необхідними і достатніми для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому слід зазначити, що непогашена судимість не є та не може бути перешкодою для застосування до засудженого ст. 75 КК України (постанови Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі № 337/3654/16-к, від 28 травня 2020 року у справі № 753/13972/17).

З приводу позиції прокурора щодо призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України слід зазначити наступне.
Постановою Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що відповідно до п.1 ч.1 ст.65 КК України суди повинні призначати покарання в межах встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
Призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
У кожному випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.
Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання.
Приписи ст. 69 КК України про призначення винній особі більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є спеціальними і застосовуються у виключних випадках. Підставами для застосування цієї статті є встановлення не лише наявності кількох пом`якшуючих обставин, а й того факту, що їх наявність істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Тобто для застосування судом положень ст. 69 КК України повинні бути встановленні виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися судом з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження. Проте у будь-якому разі обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.04.2021 року у справі №712/4384/20 (провадження №51-548км21).
Суд вважає, що зазначені прокурором обставини не дають підстав вважати, що вони істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим та не дають підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією статті кримінального закону. При розгляді справи судом не встановлено наявності обставин для застосування ст. 69 КК України.
Необхідності застосування запобіжного заходу до обвинуваченого до набрання цим вироком законної сили немає.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Питання про речові докази суд вирішує в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати за проведення судових експертиз відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.
На підставі наведеного та, керуючись ст. 100, 124, 368-371, 373, 374, 394 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

- за ч.3 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_9 визначити у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 обов`язок:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов не заявлявся.
Речові докази по даному кримінальному провадженню, а саме:
- 7 слідів пальців рук, вилучені при огляді місця події у АДРЕСА_2 - зберігати в матеріалах досудового розслідування;
- зварювальний інвертор марки «KAISER» моделі «NBC-250L Profi», перфоратор марки «Sparky» моделі «BPR 261E Professional», кутову шліфувальну машинку (болгарку) марки «Горизонт» моделі «AG232», набір комбінованих ключів марки «Alloid» 12 предметів, код «НК-1061012», які зберігаються в камері зберігання речових доказів відділення поліції № 5 (м.Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області повернути потерпілій ОСОБА_12 .
Судові витрати за проведення експертиз в об`єднаних кримінальних провадженнях в сумі 2778 (дві тисячі сімсот сімдесят вісім) грн. 65 коп. стягнути з ОСОБА_9 на користь держави.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
З інших підстав вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію даного вироку суду не пізніше наступного дня після його ухвалення.

ГоловуючийОСОБА_14 МОТРУК