Справа № 629/5869/20
Номер провадження 1-кп/629/179/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Лозова Харківської області кримінальне провадження №0000106 від 23.01.2020, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лозова Харківської області, громадянина України, із вищою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, -

встановив:

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 заявив клопотання про призначення повторної, комплексної автотехнічної, ситуалогічної, транспортно-трасологічної, техніко-діагностичної та судово-медичної експертизи у справі, оскільки наявну в матеріалах справи експертизу виконували експерти НДЕКЦ МВС України, які на думку захисника перебувають у службовій або іншій залежності від сторін кримінального провадження або потерпілого, а деякі наявні докази, за своїм змістом підтверджують взаємовиключні обставини: протокол огляду місця ДТП 22.01.2020 і схема до нього, свідчення свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , слідчих експериментів за їх участі, в частині місця наїзду на пішохода.

Крім цього, захисник також просив призначити по справі судово-психологічну експертизу за участі потерпілої, з метою встановлення розміру, що обґрунтовує стягнення вказаної нею суми моральної шкоди з обвинуваченого, вважаючи, що жодних конкретних рекомендацій розрахунку моральної шкоди норми права не містять.

Згідно ч.1 ст.332 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Відповідно до ч.1 ст.242 КПК України, експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, за дорученням слідчого судді чи суду, наданим за клопотанням сторони кримінального провадження або, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Якщо висновок експерта буде визначено неповним або не ясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).

Якщо висновок експерта буде визначено необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Підставою призначення повторної експертизи є наявність істотних порушень процесуальних норм, які регламентують сам порядок призначення й проведення експертизи та які вплинули на обґрунтованість висновку, що захисником в судовому засіданні не доведено.

Комплексна експертиза - це експертиза матеріальних об`єктів, явищ, процесів, дослідження яких вимагає залучення експертів - представників різних галузей знань або різних напрямів у межах однієї галузі знань. Тобто якщо для з`ясування кола питань, що виносяться на експертизу, потрібні спеціальні знання різних фахівців, то така експертиза є комплексною.

Судова експертиза призначається лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі, і не може стосуватися тлумачення і застосування правових норм, суди не повинні ставити судовому експерту питання правового характеру, які повинні вирішуватися самим судом.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або такою мірою, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (рішення у справі «Мельник проти України» (Melnyk v. Ukraine) від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § 22).

Допитані в судовому засіданні експерти ОСОБА_12 і ОСОБА_13 підтвердили правильність, обґрунтованість та повноту висновків експертиз №7/1095СЕ-20 від 17.08.2020 року і №7/1712СЕ-20 від 24.11.2020 року відповідно.

Згідно ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ст.94 КПК України суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Пленум Верховного Суду України в постанові №8 від 30.05.97 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» роз`яснив, що у випадках, коли в справі щодо одного й того ж предмета проведено декілька експертиз, у тому числі комплексну, комісійну, додаткову чи повторну, суд повинен дати оцінку кожному висновку з точки зору всебічності, повноти й об`єктивності експертного дослідження. Такій оцінці підлягають також окремі висновки експертів - членів комісійної чи комплексної експертизи, які не підписали спільний висновок.

Не повинна віддаватись перевага висновку експертизи лише тому, що вона проведена комісійно, повторно, експертом авторитетної установи або таким, який має більший досвід експертної роботи, тощо.

При дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

Як встановлено, жодних даних, які б свідчили про необґрунтованість проведених вище експертиз, на які посилається захисник, або таких, які б викликали сумніви в їх правильності, матеріали справи не містять. Висновки проведених експертиз є достатньо обґрунтованими, логічними та об`єктивними, надані в межах компетенції експертів, істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи не встановлено, а тому не має підстав для проведення повторної комплексної автотехнічної, ситуалогічної, транспортно-трасологічної, техніко-діагностичної та судово-медичної експертизи у справі з метою зазначених в клопотанні питань.

Також відсутні підстави для проведення судово-психологічної експертизи з метою встановлення розміру, що обґрунтовує суму заподіяної злочином моральної шкоди потерпілій, оскільки в разі не надання такого розрахунку потерпілою, це призведе до оцінки судом на власне переконання розміру відшкодування моральної шкоди за потерпілого, при цьому розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд буде визначати залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала потерпіла, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо).

Вислухавши думку обвинуваченого, який погодився з позицією свого захисника, потерпілої та її представника, прокурора, які заперечували на задоволенні клопотання захисника про призначення вищевказаних експертиз, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд вважає за необхідне в задоволенні клопотань захисника ОСОБА_7 відмовити.

З огляду на вище викладене та, враховуючи, що у даному кримінальному провадженні вже проводились відповідні експертизи з означених питань, дослідженні інші докази, а оцінка їх висновків, показань, наданих в судовому засіданні, є, на ряду з іншими, окремими самостійними джерелами доказів, суд не вбачає підстав для задоволення заявленого клопотання.

Також суд наголошує, що в силу вимог ч.1 ст.318 КПК України, судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку, а призначення експертиз без достатніх на те підстав призведе до невиправданої тяганини та порушення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Необхідно наголосити, що в силу ст.337 КПК України судовий розгляду проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Крім того, при призначенні покарання суд керується вимогами ст.65 КК України та призначення покарання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду. Так, судова дискреція (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючи норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66,67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і ЄСПЛ (зокрема, справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Керуючись ст.101,242,332,350 КПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 про призначення повторної, комплексної автотехнічної, ситуалогічної, транспортно-трасологічної, техніко-діагностичної та судово-медичної експертизи у справі та судово-психологічної експертизу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, проте заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Суддя ОСОБА_14