Справа № 308/7607/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.12.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/291/21, за апеляційною скаргою прокурора Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.06.2021.

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000670 від 24.05.2018, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, про арешт майна, що належить на праві власності ОСОБА_7 , а саме: земельну ділянку кадастровий номер :01:065:0008, площею 0.0512 га; земельну ділянку кадастровий номер :01:009:0096, площею 0.0204 га; будинок (реєстраційний номер ), що за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 153,6 кв.м.; частку власності будинку (реєстраційний номер 18519149), що за адресою вул. без назви, будинок, АДРЕСА_2 .

Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 , будучи акціонером з контрольним пакетом акцій Публічного акціонерного товариства «Хустська пересувна механізована колона № 240» (код ЄДРПОУ - 01039895, зареєстроване за адресою: Закарпатська область, м. Хуст, вул. Сливова, 40, (далі - ПАТ «Хустська ПМК № 240»), основним видом діяльності якого є будівництво водних споруд, одночасно обіймаючи посаду директора вказаного Товариства, виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, будучи службовою особою даного Товариства, як юридичної особи приватного права, яка відповідно до ст.49 ГК України від 16. 01. 2003 №436-ІV (із змінами та доповненнями), зобов`язана не порушувати права та законні інтереси громадян, інших суб`єктів господарювання, установ, організацій, права місцевого самоврядування і держави, в порушення ст. 13 Конституції України, ст. ст. 50, 51 Закону України від 25.06.1991 №1264-ХІІ «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст.2-5,7,9 Закону України від 03.05.2017 №2059-VІІІ «Про оцінку впливу на довкілля», не являючись згідно зі ст.13 Кодексу України «Про надра» користувачем надр та не маючи спеціального дозволу на видобуток корисних копалин загальнодержавного значення, яке згідно ст.16 Кодексу України «Про надра» надається після попереднього погодження із відповідною Радою народних депутатів питання про надання земельної ділянки,

-2-

у порушення ст.51 Кодексу України «Про надра», «Порядку надання спеціальних дозволів (ліцензій) на використання надр», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2003 №1540, «Положення про порядок організації та виконання і промислової розробки корисних копалин загальнодержавного значення», затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 03.03.2003 №34/м, в порушення вимог «Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 №615, за період з осені 2017 по жовтень 2018 роки, не маючи відповідного дозволу та акту, який затверджує гірничий відвід, використовуючи техніку, обладнання та устаткування, за допомогою найманих для видобування корисних копалин працевлаштованих робітників, з метою одержання прибутку, здійснив незаконне видобування в урочищі «Шитів Потік», за межами населеного пункту в межах адміністративної території Вишківської селищної ради Хустського району, природного будівельного каменю андезиту, який відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.12.1994 №827 «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення, в загальному об`ємі 14 787 метрів кубічних.

Внаслідок злочинних дій директора ПАТ «ПМК-240» ОСОБА_8 , що виразилось в умисному порушенні законодавства про використання та охорону надр, зокрема організації незаконного видобування працівниками ПАТ «ПМК-240» в урочищі «Шитів Потік» за межами населеного пункту в межах адміністративної території Вишківської селищної ради Хустського району, корисних копалин загальнодержавного значення, а саме (андезиту) об`ємом 14 787 метрів кубічних, державним інтересам завдано збитків на суму 38 866 713 (тридцять вісім мільйонів вісімсот шістдесят шість тисяч сімсот тринадцять) грн.

За вказаних обставин, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

Згідно актового запису про смерть № 121 від 06.02.2021 та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

31.05.2021 стосовно ОСОБА_8 , після його смерті складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України та цього ж дня підозру вручено члену сім`ї, а саме його сину ОСОБА_9 .

Цього ж дня, надійшла заява ОСОБА_9 про те, що у зв`язку з необхідністю реабілітації померлого підозрюваного ОСОБА_8 , просить не закривати кримінальне провадження.

15.06.2021 згідно ст.128 КПК України, прокурором Тячівської окружної прокуратури підготовлено позовну заяву в інтересах держави в особі Вишківської селищної ради до Публічного акціонерного товариства «Хустська пересувна механізована колона №240», третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_8 про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням в розмірі 38 866 713 грн., яка в подальшому за твердженням прокурора буде долучена до обвинувального акту та передана до суду.

Клопотання слідчого мотивовано тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, його протиправними діями завдано державі матеріальні збитки в особливо великих розмірах, а саме 38 866 713 грн., а тому для забезпечення відшкодування завданої шкоди (цивільного позову) є підстави для накладення арешту на майно ОСОБА_8 , яке належить йому на праві приватної власності, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення перетворення чи відчуження.

-3-

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що клопотання про накладення арешту на майно є безпідставним, оскільки слідчим не наведено достатніх доводів, які б давали підстави вважати, що майно, яке підлягає арешту, відповідає критеріям, передбаченим ч.1 ст. 96-2 КК України. Окрім того, до матеріалів клопотання долучено копію позовної заяви за позовом Закарпатської обласної прокуратури в інтересах держави в особі: Вишківської селищної ради до ПАТ «Хустська пересувна механізована колона №240», третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_8 про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням в розмірі 38 866 713 грн., яка не містить відмітки, що така подана до Хустського районного суду Закарпатської області. При цьому з повідомлення Вишківської селищної ради від 11.06.2021 вбачається, що селищна рада відмовляється від пред`явлення цивільного позову в даному кримінальному провадженні. Окрім того з цивільним позовом не ознайомлено підозрюваного чи його захисника. Відсутні дані про осіб визнаних цивільними позивачами. На думку слідчого судді у клопотанні слідчого належним чином не обґрунтовано, що нерухоме майно, на яке слідчий просить накласти арешт, підлягає конфіскації, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, або спеціальній конфіскації, або ж може бути використане для відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. За наведених обставин, ініціювання питання про накладення арешту на вказане у клопотанні майно не відповідає вимогам закону.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді від 25.06.2021 скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити у повному обсязі та накласти арешт на майно про яке йдеться у клопотанні, що належить ОСОБА_8 . В обґрунтування апеляційної скарги, прокурор зазначає проте, що метою арешту майна підозрюваного є забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, а не можлива його конфіскація, як помилково зазначила в ухвалі слідчий суддя. Також прокурор не погоджується з думкою слідчого судді про можливість арешту майна лише після подання позовної заяви, оскільки відповідно до ст.128 КПК України передбачено можливість подати позовну заяву під час кримінального провадження до початку судового розгляду. Просить врахувати, що прокурор у позовній заяві обґрунтував чому подав позов в інтересах Вишківської селищної ради, а тому факт відмови сільської ради звертатись з цивільним позовом не впливає на можливість накладення арешту на майно підозрюваного.

Окрім того, в апеляційній скарзі прокурор просить поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді від 25.06.2021, оскільки повний текст ухвали проголошено та виготовлено лише 30.06.2021, а отримано прокурором тільки 02.07.2021.

Судове провадження розглядається за відсутності учасників судового провадження, неявка яких з урахуванням положень ч.4 ст.405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що учасники провадження належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки. Від прокурора ОСОБА_10 надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутності.
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

-4-

Згідно ч.1 ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

06.07.2021 прокурор ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.06.2021 та одночасно заявив клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, посилаючись на те, що отримав копію ухвали слідчого судді лише 02.07.2021, а тому у визначений процесуальним законом п`ятиденний строк не міг навести обґрунтованих доводів щодо незаконності оскаржуваної ухвали.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ухвала слідчого судді постановлена у присутності прокурора ОСОБА_5 - 25.06.2021.

При цьому, слідчий суддя, керуючись положеннями ч.2 ст.376 КПК України, 25.06.2021 оголосив лише резолютивну частину ухвали, натомість її повний текст було оголошено 30.06.2021. Згідно наявної у справі письмової розписки, прокурор ОСОБА_5 отримав повний текст ухвали 02.07.2021.

Зазначене, на переконання апеляційного суду перешкодило прокурору належним чином реалізувати право на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді в строк, встановлений кримінальним процесуальним кодексом України, а тому подане ним клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.06.2021 підлягає задоволенню, а строк апеляційного оскарження поновленню.

Крім того, задовольняючи клопотання прокурора про поновлення строку на апеляційне оскарження апеляційний суд враховує правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 11.09.2018 у справі №310/8610/16-к, відповідно до якої необхідність отримання повного тексту ухвали слідчого судді для обґрунтування вимог апеляційної скарги є обґрунтованою підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Суд апеляційної інстанції згідно вимог ст.404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст.370,372 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Цим вимогам закону ухвала слідчого судді від 25.06.2021 відповідає у повній мірі.
Як вбачається з клопотання та доданого до нього витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань СУ ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 24.05.2018 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000670, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України.

У вчиненні вказано кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України органом досудового розслідування підозрюється громадянин ОСОБА_8 .

Згідно актового запису про смерть №121 від 06.02.2021 та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

31.05.2021 стосовно ОСОБА_8 , після його смерті складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України та цього ж дня підозру вручено члену сім`ї, а саме його сину ОСОБА_9 .

У межах зазначеного кримінального провадження старший слідчий відділу розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_7 , а саме: земельну ділянку кадастровий номер :01:065:0008, площею 0.0512 га; земельну ділянку кадастровий номер :01:009:0096, площею 0.0204 га;

-5-

будинок (реєстраційний номер ), що за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 153,6 кв.м.; частку власності будинку (реєстраційний номер 18519149), що за адресою вул. без назви, будинок, АДРЕСА_2 . Метою для накладення арешту на майно визначено відшкодування заподіяної шкоди.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону.
Згідно ст.ст. 94,132,173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Згідно ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України. Згідно з вимогами п.4 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна

-6-

допускається з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п.4 ч.2 ст.170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Приписами ч.6 ст.170 КПК України визначено, що арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчий суддя у відповідності до вимог ст.ст. 170-173 КПК України, з`ясував всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, в тому числі належно перевірив наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на нерухоме майно, яке належать підозрюваному ОСОБА_8 на праві приватної власності та прийшов до обґрунтованого висновку про недоведеність слідчим необхідності арешту, зазначеного у клопотанні майна.

З матеріалів судового провадження вбачається, що органом досудового розслідування під час складання клопотання не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Орган досудового розслідування у розумінні вимог ст.132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.
Окрім того вбачається, що до клопотання долучено копію цивільного позову у якому третьою особою на стороні відповідача зазначений підозрюваний ОСОБА_8 , який помер до пред`явлення позову.
Згідно ч.4 ст.25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Діючим законодавством України не передбачено судового врегулювання спору з особою, яка на час звернення до суду померла.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про безпідставність та невмотивованість клопотання про необхідність накладення арешту на нерухоме та рухоме майно підозрюваного з метою забезпечення відшкодування завданої внаслідок кримінального правопорушення шкоди, є обґрунтованим, таким, що ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону та фактичних обставинах, на підставі яких слідчий вніс клопотання.
Накладення арешту на нерухоме майно у даному випадку, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника (володільця) майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на таке майно з метою забезпечення відшкодування завданої внаслідок кримінального правопорушення шкоди.

-7-

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність накладення арешту на нерухоме майно підозрюваного з метою забезпечення відшкодування завданої внаслідок кримінального правопорушення шкоди, колегія суддів визнає такими, що не ґрунтуються на вимогах закону та приєднаних до клопотання доказах, відхиляє їх як такі, що не є належними й обґрунтованими підставами для накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_8 .
Разом з тим, апеляційний суд враховує і ту обставину, що на час апеляційного розгляду ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 22.09.2021 кримінальне провадження №0000670 від 24.05.2018 про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України закрито у зв`язку зі смертю обвинуваченого, а цивільний позов Закарпатської обласної прокуратури залишено без розгляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог ст.ст.170-173 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
На інші дані, які б могли вплинути на законність та обґрунтованість судового рішення, та які б могли слугувати безумовною підставою для його скасування, в апеляційній скарзі не вказується, і такі в матеріалах судового провадження відсутні.
Наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею і підстав для їх задоволення не встановлено. Зазначені мотиви не дають підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді і накладення арешту на майно в арешті якого відмовлено.
Тому, колегія суддів вважає, що накладення арешту на нерухоме майно підозрюваного ОСОБА_8 з викладених у клопотанні та апеляційній скарзі мотивів не ґрунтується на положеннях вказаних вище норм Кримінального процесуального кодексу України та фактичних обставинах кримінального провадження, у зв`язку з чим, як клопотання, так і апеляційна скарга задоволенню не підлягають.
Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.
Апеляційний суд вважає, що оскаржена ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до положень кримінального процесуального Закону, а доводи апеляційної скарги прокурора не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржена ухвала не підлягає скасуванню.
При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст.26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги ; положення ст.ст. 220,317 цього ж Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи.

Керуючись ст.ст.404,405,407, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити, поновити прокурору Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_5 строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.06.2021.

-8-

Апеляційну скаргу прокурора Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.06.2021, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідувань особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000670 від 24.05.2018, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, про арешт майна, що належить на праві власності ОСОБА_8 ,- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: