Справа № 362/5380/21
Провадження № 1-кп/362/703/21
ВИРОК

Іменем України

25.11.2021 м. Васильків
Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Василькові Київської області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000465 від 04.08.2021 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Шпола Черкаської області, українець, громадянин України, освіта вища, одружений, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, працює неофіційно, зареєстрований та житель АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України

встановив:
04.08.2021 близько 19:00 год. ОСОБА_4 знаходився на території готельно-розважального комплексу «Бабай Садиба», що у м. Васильків Обухівського району Київської області по вул. Зарічна, 2, у громадському місці. Тоді у ОСОБА_4 виник словесний конфлікт з потерпілим ОСОБА_6 , у ході якого, використовуючи нікчемний привід, перебуваючи поряд з барною стійкою, ОСОБА_4 дістав із своєї сумки інший предмет, спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, - самозарядний пістолет «ПМР» серія НОМЕР_1 калібру 9 мм. Р.А. та здійснив з нього один постріл у сторону, де знаходився потерпілий ОСОБА_6 .

Ці дії ОСОБА_4 вчиняв з підстав явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яка проявлялась в зверхньому ставленні до прав та свобод і законних інтересів громадян, ігноруючи загальноприйняті правила поведінки та моралі у суспільстві, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, знаходячись в приміщені готельно-розважального комплексу «Бабай Садиба».

Грубе порушення громадського порядку в діях ОСОБА_4 виразилось в ускладнені впорядкованих функціональних відносин, тобто в ускладнені забезпечення спокійної суспільно-корисної діяльності, побуті і відпочинку громадян, яка проявилась шляхом безпідставного застосування останнім предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, а саме самозарядного пістолета «ПМР» серія НОМЕР_1 калібру 9 мм Р.А.

Явна неповага до суспільства в діях ОСОБА_4 виразилась у відкрито виражених діях, які були очевидні для нього та інших осіб, нехтуючи громадським порядком, елементарними правилами поведінки, моральності, добропорядності.

Особлива зухвалість в діях ОСОБА_4 виразилась у здійснені ним пострілу з іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, а саме самозарядного пістолета «ПМР» серія НОМЕР_1 калібру 9 мм Р.А., що становило загрозу небезпеці оточуючих громадян та приниження гідності потерпілого ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_4 при його допиті у судовому засіданні, визнав себе винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Він повністю погодився з їх кваліфікацією і фактичними обставинами, які викладені у обвинувальному акті. Пояснив, що того літнього вечора відпочивав у готельно-розважальному комплексі «Бабай Садиба», там познайомився з потерпілим. У ході спілкування між ними виникла суперечка, яка переросла у легку «шарпанину». Вирішив припинити цей конфлікт шляхом здійснення одного пострілу з пістолета, який завжди носить з собою з моменту отримання відповідного дозволу на зброю. Бачив, що у закладі відпочивали інші люди, однак вони знаходились подалі, біля басейну. Наголосив, що один раз вистрілив, переконавшись, що поруч немає людей, окрім потерпілого і бармена. Працівники закладу викликали поліцію. Зауважив, що шкоду потерпілому відшкодував. У вчиненому щиро розкаявся, запевнив суд, що не допустить схожої поведінки і розуміє, що вчинив неправильно.

Показання ОСОБА_4 є послідовними і логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального провадження, а тому суд вважає ці показання достовірними.

Учасники судового процесу просили суд розглядати справу відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Водночас суд роз`яснив учасникам судового провадження суть вищезазначеної норми та у доступній, чіткій та конкретизованій формі виклав її зміст, надавши розгорнуте його пояснення сторонам. Також суд упевнився, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконався у добровільності їх позицій.

Враховуючи те, що учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано, що вони усвідомлюють неможливість далі оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, крім допиту обвинуваченого відносно фактичних обставин справи, дослідження тільки даних, які характеризують обвинуваченого.

Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними.
Допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , вивчивши матеріали кримінального провадження стосовно характеристики особи обвинуваченого, речових доказів і процесуальних витрат, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина ОСОБА_4 доведена повністю поза розумним сумнівом, його дії вірно кваліфікованіза ч. 4 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненому із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд приймає д уваги, що ОСОБА_4 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, у громадському місці, з грубим порушенням і зневажливим ставленням до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, що супроводжувалось особливою зухвалістю, з застосуванням пістолету, тому таке кримінальне правопорушення носить високий ступінь суспільної небезпеки.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 працює неофіційно, на обліку у лікаря нарколога і у лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий, має на утримані двох неповнолітніх дітей, без негативних характеристик за місцем проживання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Отже, з урахуванням усіх фактичних обставин у справі, ступеня тяжкості цього кримінальних правопорушень, особи винного, який щиро шкодує про вчинене і усвідомив неправильність своїх дій, відсутність до нього претензій у потерпілого, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах інкримінованої санкції статті у виді позбавлення волі та звільнити його від відбування цього покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України з покладенням відповідних обов`язків. Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення можливих нових кримінальних правопорушень і таким чином сприятиме досягненню визначеної у ст. 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції. Суд не знаходить підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією статті.
Підстави для застосування ст. ст. 69, 69-1 КК України відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує у порядку ст. 100 КПК України, розподіл процесуальних витрат - відповідно до ст. 124 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався, цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 100, 174, 349, 368-371, 374, 394 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3(три) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Згідно з ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 2059 (дві тисячі п`ятдесят дев`ять) гривень 44 копійки.
Речові докази після набрання вироком законної сили: предмет зовні схожий на пістолет маркуванням ПМР 9 mm НОМЕР_2 ; 4 предмети зовні схожі на патрони (для відстрілу гумових куль); один предмет зовні схожий на патрон (для відстрілу гумових куль); одну гільзу (для відстрілу гумових куль), які упаковані до спец пакету № 5489333 та дозвіл на зброю № НОМЕР_3 , який поміщено до паперового конверту, що зданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області, повернути власнику ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1