Справа № 464/2037/20
пр.№ 1-кп/464/59/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.12.2021 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за 0000601 від 06.04.2020, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, із вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 21.04.2019 Личаківським районним судом м. Львова за ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 311, ч. 1 ст. 313, ч. 2 ст. 317 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням строком 3 роки, покарання не відбув, судимість не погашена,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

06.04.2020 близько 13:00 год. ОСОБА_3 , будучи пасажиром автомобіля марки «Honda Civiс» сірого кольору, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , який рухався по пр. Червоної Калини, 58 у м. Львові, побачив біля припаркованого автомобіля марки «Volkswagen Golf Plus» чорну чоловічу сумку, яку тимчасово залишив потерпілий ОСОБА_6 , в ході чого у ОСОБА_3 виник умисел на викрадення цієї сумки.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, він попросив ОСОБА_5 , який не був обізнаний в його злочинних намірах, зупинити автомобіль та вийшов із нього. Перебуваючи за вищевказаною адресою: м.Львів пр.Червоної Калини, 58, ОСОБА_3 умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном та особистого збагачення, шляхом вільного доступу, таємно викрав вказану сумку чорного кольору ОСОБА_6 вартістю 450 грн., в якій знаходились особисті речі потерпілого та документи, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на автомобіль марки «Volkswagen Golf Plus» сірого кольору, р.н. НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Volkswagen Golf 1,3» ВСС021357 білого кольору, р.н. НОМЕР_4 , водійське посвідчення серії НОМЕР_5 , медична довідка, пенсійне посвідчення серії НОМЕР_6 , видані на ім`я ОСОБА_6 , страхові поліси страхової компанії «Княжа» на вищевказані автомобілі, банківські картки КБ «Приватбанк» та «Ощадбанк», грошові кошти в сумі 2300 грн., 55 Євро, які згідно з офіційним курсом НБУ станом на 06.04.2020 становили 1625,80 грн., та 100 доларів США, які згідно з офіційним курсом НБУ станом на 06.04.2020 становили 2737,30 грн., яку в подальшому сховав під одяг та повернувшись в автомобіль марки «Honda Civiс», р.н. НОМЕР_1 , покинув місце події, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Своїми протиправними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 7 113,10 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченін визнав повністю та підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення. Зокрема, зазначив, що 06.04.2020, їдучи з товаришем в автомобілі, по дорозі побачив припаркований автомобіль, біля якого лежала сумка (барсетка). Попросивши товариша зупинити автомобіль, вийшов з нього, підняв сумку і сів назад в автомобіль. По дорозі побачив, що в сумці були грошові кошти та інші речі. Гроші він забрав собі, а інші речі викинув біля Сихівського моста. У вчиненому розкаявся, просив суворо не карати.
Від потерпілого ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд кримінального провадження у його відсутності, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 покладається на розсуд суду.
На підставі вимог ст.325 КПК України, за погодженням із сторонами кримінального провадження, судовий розгляд проведено за відсутності потерпілого.
За згодою сторін, згідно із ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів в добровільності їх позицій, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.
Оцінивши показання обвинуваченого, які він надав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст. ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки такий вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України, є проступком.
Обвинувачений ОСОБА_3 не працевлаштований, раніше судимий, вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, за місцем попереднього місця проживання характеризується формально.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Враховуючи вищенаведене та конкретні обставини справи, за яких вчинено діяння, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, ОСОБА_3 слід визначити покарання в межах санкції ч. 1 ст.185 КК України у виді арешту.

Разом із тим, суд бере до уваги позицію Верховного суду, викладену у постанові від 12.03.2020 №752/2269/18, де зазначено, що із положень ст. 75 КК України, а також зі змісту ч. 3 ст. 78 КК України випливає, що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати на підставі ст. 71 КК України остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Судом встановлено, що вироком Личаківського районного суду м.Львова від 21.01.2019 ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 311, ч. 1 ст. 313, ч. 2 ст. 317 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено останнього від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.
Враховуючи викладене, виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що ОСОБА_3 вчинив нове кримінальне правопорушення в період іспитового строку за попереднім вироком суду, в силу вимог ч.3 ст. 78 КК України, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання із застосуванням вимог ст. 71, ст.72 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому у даному кримінальному провадженні не обирався.
Керуючись ст. ст. 371, 373, 374, 376 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді арешту на 1 (один) місяць.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Личаківського районного суду м.Львова від 21.01.2019, з урахуванням ст. 72 КК України, відповідно до якої одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та 1 (один) місяць.
Строк покарання рахувати з моменту його фактичного виконання.
Речові докази:
-компакт диски DVD-R із відеозаписами із камер відеоспостереження ТОВ «Стоматологічний центр Леополіс» та ТОВ «Сільвер охорона», а також скріншот із камер відеоспостереження, належних Центру безпеки міста Львів ЛКП «Муніципальна Варта» Львівської міської ради, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження залишити при таких;
-кепку темно-синього кольору із жовтою емблемою та написом «Porshe», яка передана на відповідальне зберігання ОСОБА_3 повернути останньому;
-автомобіль марки «Honda Civiс» сірого кольору, р.н. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова) НОМЕР_7 , ключ до вказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_8 на вказаний автомобіль, яке видане на ім`я ОСОБА_7 , та які передано на зберігання ОСОБА_5 повернути останньому.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1