ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/6122/21 Номер провадження 11-кп/814/1306/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

09 грудня 2021 року м. Полтава

Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши в порядку ст.398 КПК України апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду м. Полтава від 07 травня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000473 від 28 жовтня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Київського районного суду м. Полтава від 07 грудня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт.

Не погодившись із зазначеною ухвалою захисник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Київського районного суду м. Полтава від 07 грудня 2021 року скасувати.

Також просить постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, у випадку залишення ухвали суду першої інстанції без змін, змінити розмір застави для підозрюваного ОСОБА_4 з 40 до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Перевіривши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в порядку ст.398 КПК України, суддя-доповідач дійшов висновку про те, що слід відмовити у відкритті апеляційного провадження з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.24 КПК України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Згідно із ч.1 ст.1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.

З долученої до апеляційної скарги ухвали, вбачається, що в судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу його підзахисному з тримання під вартою на домашній арешт посилаючись на те, що на даний час відпали ризики, які слугували підставою для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Однак судом було відмовленою в задоволенні такого клопотання, оскільки обставини, що слугували підставою для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися.
Відповідно до абзацу 2 ч.2 ст.392 КПК України в апеляційному порядку, під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають оскарженню ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою.

Аналогічні положення закріплені і у ч.4 ст.331 КПК України, відповідно до якої ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

До вказаного вичерпного переліку ухвал, які підлягають оскарженню під час судового розгляду, не входить ухвала суду про відмову суду змінити запобіжний захід з тримання під варти на домашній арешт.

Відповідно до ч.4 ст.399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Враховуючи те, що в своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 ставить питання про скасування ухвали, на яку, згідно із кримінальним процесуальним законом, не може бути подана апеляційна скарга, вважаю, що в даному випадку необхідно застосувати загальне правило, передбачене ч.4 ст.399 КПК України, а саме відмовити у відкритті апеляційного провадження, та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала.

Керуючись статтями 331, 392, 399 КПК України суддя-доповідач,

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 на Київського районного суду м. Полтава від 07 грудня 2021 року про зміну запобіжного заходу з тримання від вартою на домашній арешт.

Відповідно до положень ч.5 ст.399 КПК України копію ухвали разом з апеляційною скаргою повернути захиснику ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя ОСОБА_2