Справа № 504/3366/21
Провадження № 1-кп/504/896/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" листопада 2021 р. смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законний представник ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Доброслав Одеської області в залі судових засідань Комінтернівського районного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000467 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.06.2021 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кордон Комінтернівського району Одеської області, громадянин України, українця за національністю, із середньою спеціальною освітою, не одружений; офіційно не працевлаштований, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбаченого ч.2 ст. 345 КК України.

Так, 20.06.2021 року біля 15:00 годин, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, інспектор СРПП ВП №1 ОРУП №2 ОСОБА_7 та інспектор СРПП ВП №1 ОРУП №2 ОСОБА_8 під час перебування на чергуванні в групі швидкого реагування у складі патруля «КАТРАН-152», на службовому автомобілі «KRACZ SRHSP5» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , виконуючи свої службові обов`язки, виїхали на виклик, що поступив на службовий планшет по спецлінії «102», з позначкою «грабіж», за адресою: АДРЕСА_1 . По приїзду на місце пригоди від заявниці ОСОБА_5 їм стало відомо, що її неповнолітній син ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння спричини їй тілесні ушкодження та відкрито заволодів належним їй мобільним телефоном та грошовими коштами в сумі 80 гривень.

Після цього було прийнято рішення з метою пошуку правопорушника разом із заявницею, на вказаному службовому автомобілі проїхатися по населеному пункту. Однак в момент повернення ОСОБА_5 до належного їй будинку з метою переодягнення перед поїздкою, вона із вимогою про допомогу вибігла із приміщення, а за нею вибіг її син, в правій руці у якого знаходився ніж, а у лівій дерев`яна палиця, ззовні схожа на качалку.

З метою припинення виявленого порушення, співробітники поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебуваючи у форменому одязі, наказали ОСОБА_4 припинити свої протиправні дії. На що у останнього, який не бажав виконувати законні вимоги працівників правоохоронного органу, виник умисел на спричинення працівникам поліції тілесних ушкоджень, за допомогою наявних у нього в руках предметів.

На виконання свого злочинного умислу ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, кинув у бік своєї матері дерев`яну палицю, а у бік співробітника поліції ОСОБА_7 ніж, поціливши ним у праву ногу, в результаті чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді синця та садна в області правого колінного суглоба, які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.345 КК України як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків.

16 вересня 2021 року між прокурором Доброславської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 470, 472 КПК України укладено по даному кримінальному провадженню №000467 угоду про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч. 2 ст. 345 КК України.

За угодою про визнання винуватості, обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) і зобов`язався: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, виконати в повному обсязі узгоджене сторонами та призначене судом покарання.

Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання підозрюваному ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 345 КК України - у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік. Сторони погодили звільнення ОСОБА_4 від відбування основного покарання із випробуванням із встановленням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України.

Крім того, прокурор та підозрюваний, визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, та просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник - адвокат ОСОБА_6 також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 345 КК України, є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, що в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним. Взяті обвинуваченим ОСОБА_4 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання, очевидно можливі для виконання.

З огляду на викладене, враховуючи пом`якшуючу обставину, а саме щире каяття, відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, злочин не набув значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення і забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та затвердження угоди про визнання винуватості.

За вчинене кримінальне правопорушення (злочин) обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості, а саме: за ч. 2 ст. 345 КК України - у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання із випробуванням із встановленим іспитовим строком в один рік.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого, не застосовувався.

Керуючись ст. ст. 314, 369-371, 373, 374, 375 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 16 вересня 2021 року, укладену у кримінальному провадженні № 000467 між прокурором Доброславської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 16 вересня 2021 року покарання за ч. 2 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) роки.

Звільнити ОСОБА_4 відповідно до ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 згідно з п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Роз`яснити ОСОБА_4 наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ч.ч. 1 і 5 ст. 476 КПК України.

Процесуальні витрати та речові докази в кримінальному провадженні, відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування не обирався. Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та потерпілому.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1