Справа № 459/1709/21
Провадження № 1-кп/459/368/2021
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2021 року Червоноградський міський суд Львівської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червоноград кримінальне провадження, внесене 08.04.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000168 про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Червонограда Львівської області, громадянина України, українця, непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 15.04.2021 року за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки і 1 місяць;
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Червонограда Львівської області, громадянина України, українця, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.393 КК України,

в с т а н о в и в:
08.04.20201 року близько 17 години 15 хвилин обвинувачений ОСОБА_5 , щодо якого 23.02.2021 року Червоноградським міським судом Львівської області обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб, який утримується в Державній установі «Львівська установа виконання покарання (№19)» та обвинувачений ОСОБА_4 , щодо якого 08.04.2021 року Червоноградським міським судом Львівської області продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, який утримується в Державній установі «Львівська установа виконання покарання (№19)», перебуваючи у загальній камері спеціального автомобіля «Форд-Транзит», д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований поблизу приміщення Комунальне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Червонограда», по вул. Івасюка, 8 в м. Червонограді, Львівської області, реалізовуючи раптовий злочинний умисел на втечу з транспортного засобу для конвоювання, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, без відповідного дозволу конвоїрів скориставшись відсутністю прямого контролю за поведінкою кожного з них з боку працівників поліції, самовільно, незаконно втекли з даного автомобіля та в подальшому були затримані працівниками поліції і доставлені до спеціалізованого автомобіля в камеру тримання під вартою.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав факт події кримінального правопорушення та свою вину у вчиненні такого, однак заперечив правову кваліфікацію його діяння за ч.2 ст.393 КК України посилаючись на відсутність попередньої змови з ОСОБА_5 на вчинення злочину та пояснив, що 08.04.20201 року вони виїхали від суду в спецавтомобілі. В загальній камері спеціалізованого автомобіля знаходились чотири особи: свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_4 . При цьому, свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 сиділи поруч в центрі, а обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 сиділи по бокам від них. По дорозі автомобіль зупинився біля моста на виїзді з м. Червоноград, постояв близько 10 хвилин і розвернувся в місто з метою поїздки до лікарні для тестування іншої особи (сьомої), яка перебувала в цьому ж спеціалізованому автомобілі на вірус «SARS-COVID-19» перед її доставкою до ДУ «Львівська установа виконання покарання (№19)». Біля лікарні автомобіль зупинився, та начальник конвою відкрив камери, оскільки необхідно було вивести сьомого конвойованого, а тому загальна камера була закрита лише на защіпку, а не на замок. Свідок ОСОБА_8 обперся головою на двері камери і вони несподівано відкрились. Першим з камери вийшов ОСОБА_8 , потім він та ОСОБА_5 . Всі перебували в проході між камерами в автомобілі, курили. Водій стояв біля відкритої дверки автомобіля, хоча його ніхто не просив відкривати двері, а коли ОСОБА_5 несподівано вискочив з автомобіля, то інстинктивно вибіг з автомобіля також, після чого був затриманий водієм орієнтовно на відстані 500 м від машини. Наполягає, що жодних попередніх домовленостей про втечу не було, намір виник раптово в зв`язку з обставинами.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав факт події кримінального правопорушення та свою вину у вчиненні такого, однак заперечив правову кваліфікацію його діяння за ч.2 ст.393 КК України посилаючись на відсутність попередньої змови з ОСОБА_4 на вчинення злочину та пояснив, що 08.04.2021 року близько 17 год 15 хв його разом з іншими утримуваними під вартою особами посадили в загальну камеру спеціалізованого автомобіля «Форд-Транзит», д.н.з. НОМЕР_1 з метою доставки до Державної установи «Львівська установа виконання покарання (№19)». Автомобіль виїхав по маршруту, але згодом змінив маршрут, про що стало відомо по факту, та під`їхав до приміщення лікарні по вул. Івасюка, 8 в м. Червонограді Львівської області, де припаркувався. Метою поїздки до лікарні стала необхідність тестування іншої особи, яка перебувала в цьому ж спеціалізованому автомобілі на вірус «SARS-COVID-19» перед її доставкою до ДУ «Львівська установа виконання покарання (№19)». В загальній камері спеціалізованого автомобіля знаходились чотири особи: свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_4 . При цьому, свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 сиділи поруч в центрі, а обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 сиділи по бокам від них. Коли автомобіль зупинився, старший конвою разом з іншим конвоїром вивели особу в лікарню. Двері в автомобіль були відкриті, біля них стояв водій. Свідок ОСОБА_8 сперся головою на двері камери і вони несподівано відчинились, після чого ОСОБА_5 вийшов з камери, походив по проходу в середині автомобіля та побачив відчинені двері в автомобіль, що викликало виникнення раптового умислу на втечу, а тому він різко вибіг з автомобіля та побіг в сторону. Недалеко від того місця зустрів працівника поліції, якого знав в обличчя, та на його запитання зізнався у втечі та добровільно залишився з ним, після чого був доставлений в райвідділ поліції. Наполягає на тому, що жодних попередніх домовленостей з ОСОБА_4 не було і не могло бути, оскільки вони були позбавлені можливості спілкуватись.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що 08.04.2021 року він перебував в складі конвою, яким здійснювалась доставка осіб від Червоноградського міського суду до Державної установи «Львівська установа виконання покарання (№19)». Всього було 6 або 7 осіб. Про зміну маршруту попередньо не повідомляли. Коли під`їхали до лікарні, він та старший конвою ОСОБА_11 повели особу до лікарні, а біля спецавтомобіля залишався водій-свідок ОСОБА_12 та свідок ОСОБА_13 . Камери відчиняв старший конвою, щоб вивести особу на тестування до лікарні, чи ОСОБА_5 перебував в одній камері з ОСОБА_4 не пам`ятає. Знає, що водій ОСОБА_12 затримав ОСОБА_4 , а свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 затримали ОСОБА_5 трохи далі.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що 08.04.2021 року близько 17-18 год він перебував поза службою біля поліклініки та розмовляв зі знайомим, коли побачив ОСОБА_5 , котрий йшов нешвидким темпом, хоча повинен був перебувати під вартою. ОСОБА_5 добровільно підійшов до них, після чого був доставлений в райвідділ.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що 08.04.2021 року близько 17-18 години він ніс службу в карантинному патрулі і зустрів свідка ОСОБА_15 вони разом побачили ОСОБА_5 , хоча останній повинен був перебувати в СІЗО. Вони окликнули його, він добровільно підійшов, з`ясували обставини, після чого доправили до райвідділу.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що 08.04.2021 року він був водієм в складі конвою та виконував конвоювання 7 осіб від Червоноградського міського суду Львівської області до Державної установи «Львівська установа виконання покарання (№19)». Близько 16 години від`їхали від суду в напрямку м.Львова, але по дорозі відбулась зміна маршруту в зв`язку з потребою заїхати до лікарні протестувати одного з конвойованих осіб на вірус «SARS-COVID-19». Коли начальник конвою та ще один конвоїр вивели одного з конвойованих, то свідок перебував біля моторної частини автомобіля, потім підійшов до дверей, де стояла конвоїр жінка. Чому камери були відкриті, чому двері автомобіля були відкриті-пояснити не зміг. Від жінки конвоїра почув, що двоє почали втікати, побігли в різні сторони. Одного з них затримав недалеко від машини. Вказує, що зміна маршруту відбулась неплановано, чи розмовляли про щось конвойовані особи не знає, а лише вказує, що вибігли двоє осіб, що перебували в загальній чотирьохмісній камері.
Свідок ОСОБА_9 в режимі відеоконференції з ДУ «Львівська установа виконання покарання (№19)» в судовому засіданні пояснив, що 08.04.2021 року після посадки в спецавтомобіль біля приміщення суду всі камери в автомобілі були закриті. В загальній камері перебували чотири особи свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_4 . При цьому, свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 сиділи поруч в центрі, а обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 сиділи по бокам від них. Коли автомобіль приїхав до лікарні, то старший конвою відкрив камери і водію було відомо про це. За час стоянки всі виходили зі своїх камер, двері автомобіля були відкриті, хоча ніхто про це не просив. Будь яких розмов між обвинуваченими з приводу втечі не було, про зміну маршруту теж не було відомо. Хто з обвинувачених побіг першим не пам`ятає.
Свідок ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з ДУ «Львівська установа виконання покарання (№19)» в судовому засіданні пояснив, 08.04.2021 року після посадки в спецавтомобіль біля приміщення суду всі камери в автомобілі були закриті. В загальній камері перебували чотири особи свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_4 . При цьому, свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 сиділи поруч в центрі, а обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 сиділи по бокам від них. Автомобіль від`їхав від суду в напрямку м.Львова, але потім несподівано розвернувся до лікарні. Коли приїхали до лікарі, старший конвою відкрив камери та разом з іншим конвоїром повели одну особу в лікарню на тестування. Їх камера відчинилась від того, що свідок обперся на двері. В цей час зі своїх камер виходили всі, ходили по автомобілю, курили. Двері на вулицю були відкриті, хоча ніхто про це не просив. Хто перший вибіг не пам`ятає. Розмов між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не чув.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що 08.04.2021 року вона несла службу в складі конвою. Після того, як автомобіль від`їхав від Червоноградського міського суду, відбулась зміна маршруту в зв`язку з необхідністю відвідати лікарню. Коли від`їхали від суду камери були закриті. Коли під`їхали до лікарні, то начальник конвою та ще один конвоїв повели одну особу на тестування, а вона залишилась з водієм біля автомобіля, двері в який були відкриті. Коли почула шум і підійшла до дверей, то побачила, як двоє осіб втікають. Одного затримав водій, а іншого потім затримали інші працівники поліції. Чому камери були відкриті, пояснити не може.
З наданих стороною обвинувачення доказів і які судом дослідженні в порядку ст.358 КПК України, вина обвинувачених підтверджується, а саме:
?протоколом огляду місця події від 08.04.2021 року з фототаблицею;
?протоколом огляду речей (документів) від 09.04.2021 року;
?ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 08.04.2021 року якою продовжено строк тримання під вартою на 60 діб ОСОБА_4 ;
?ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 23.02.2021 року, якою ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23.04.2021 року;
?протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 25.05.2021 року;
?протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 25.05.2021 року;
?протоколом проведення слідчого експерименту;
Вирішуючи питання кваліфікації дій обвинувачених суд вважає необхідним вказати наступне:
Органом досудового розслідування дії обвинувачених кваліфіковані за ч.2 ст. 393 КК України, тобто у втечі з-під варти, вчиненою особою, яка перебуває в попередньому ув`язненні, за попередньою змовою групою осіб.
Так, співучастю у злочині є умисна спільна участь декількох осіб (суб`єктів злочину) у вчиненні умисного злочину. Злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.
Домовленістю групи осіб про спільне вчинення злочину є узгодження об`єкту злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.
Згідно зі ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь.
Таким чином, при вирішенні питання про вину обвинуваченої особи, не можна виходити з припущень, а лише з належних доказів, які у своїй сукупності є достатніми для підтвердження існування чи відсутності обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, за умов усунення всіх суперечностей, що мають місце та відсутності будь-яких сумнівів у тому, що вина обвинуваченої особи доведена.
Дослідивши всебічно, повно й неупереджено в судовому засіданні обставини кримінального правопорушення та оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає,що стороною обвинувачення не надано доказів існування попередньої домовленості між обвинуваченими на спільне вчинення умисних дій по втечі з-під варти. В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження наявність будь-яких попередній домовленостей між обвинуваченими, як не встановлено узгодженості їх дій. Поведінка кожного з них не свідчить про наявність мовчазної згоди на спільне вчинення злочину, а тому суд надає віри показам обвинувачених щодо виникнення раптового (миттєвого) умислу, викликаного певними обставинами, які полягали в наявності можливості вільного пересування як в середині спецавтомобіля, так і відкритими дверима назовні.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 337 КПК з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
За наведених обставин, суд приходить до висновку про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_4 з ч.2 ст.393 КК України на ч.1 ст.393 КК України та перекваліфікації дій ОСОБА_5 з ч.2 ст.393 КК України на ч.1 ст.393 КК України, що узгоджується з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року (справа №288/1158/16-к, провадження №13-28кс19).
Надані стороною обвинувачення докази на підтвердження обставин злочину, є належними, допустимими та достовірними, та в своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.393 КК України, та про вину обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст.393 КК України, внаслідок чого у суду відсутні сумніви щодо притягнення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за санкцією указаного кримінального закону.
Згідно із ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.
Обставиною, що пом`якшує покарання є визнання вини.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.
Разом з тим, суд враховує і особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який є особою молодого віку, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив злочин проти правосуддя, за місцем проживання скарг не поступало, має малолітню дитину, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку з 2019 року з приводу алкогольної залежності.
Відтак, суд вважає, що для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, слід призначити йому покарання у межах санкції ч.1 ст. 393 КК України, що відповідатиме засадам, визначеним ст.50 КК України, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним інших злочинів.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.
Обставиною, що пом`якшує покарання є визнання вини.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.
Разом з тим, суд враховує і особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який є особою молодого віку, однак не має постійного місця праці, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив злочин проти правосуддя, за місцем проживання скарг не поступало, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, однак перебуває на обліку з 2019 року з приводу наркотичної залежності.
Відтак, суд вважає, що для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, слід призначити йому покарання у межах санкції ч.1 ст. 393 КК України, що відповідатиме засадам, визначеним ст.50 КК України, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним інших злочинів.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 засуджується за вчинення злочину, який був вчинений ним до ухвалення вироку Червоноградського міського суду Львівської області від 15.04.2021 року, то йому слід призначати покарання за сукупністю злочинів за правилами ч.1,4 ст.70 КК України шляхом часткового приєднанням невідбутої частини покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 15.04.2021 року.

Запобіжний захід не обирався.

Витрати, понесені державою у кримінальному провадженні, відсутні.

Питання речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349,368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.393 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Відповідно до ч.1,4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 15.04.2021 року у виді позбавлення волі строком 2 роки 1 місяць, та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 7(сім) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з 29.12.2020 року.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.393 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рахувати з часу набрання вироком законної сили.

Речові докази чотири відеозаписи із камер спец автомобіля залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: ОСОБА_1