Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/688/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2021 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому матеріали об`єднані матеріали кримінального провадження №0000091 та №000627 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 06 серпня 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Медерове, Кіровоградського району Кіровоградської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, не маючого місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-21.03.2019 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ст.185 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням і встановлено іспитовий строк 2 роки
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, за ч.3 ст.185 КК України - 3 роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 21.03.2019 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вказаний вирок змінити в частині призначеного покарання, пом`якшити покарання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при призначенні покарання не в повній мірі врахував особу його підзахисного, що призвело до призначення йому надто суворого покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Так, суд першої інстанції не врахував наявність кількох пом`якшуючих обставин, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди завданої потерпілому. Крім того, ОСОБА_9 мав постійне місце проживання, має сім`ю з якою проживав разом. Також по справі відсутні обтяжуючі обставини, а тому суд міг призначити більш м`яке покарання. Крім того, потерпілому була відшкодована шкода (повернуто перфоратор), інший потерпілий претензій до ОСОБА_9 не мав. Таким чином, враховуючи обставини та докази, вважає, що для виправлення ОСОБА_7 було б достатнім призначення більш м`якого покарання ніж визначив місцевий суд.

Вироком суду ОСОБА_10 визнано винним за те, що він 28.11.2019 року близько 13.00 год. прийшов у домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , звідки, шляхом вільного доступу, таємно викрав із подвір`я асинхронний електричний двигун «АИР 112М4 5,5кВт 1500 об/хв», вартість якого згідно висновку експерта складає 2733,33 грн. З викраденим із місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім цього, 04.12.2019 року близько 15.00 год. ОСОБА_7 прийшов за запрошенням у домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де шляхом вільного доступу, таємно викрав із сараю перфоратор 3215А, вартість якого згідно висновку експерта складає 1183,33 грн. З викраденим із місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вказану суму.

Заслухавши доповідь судді, в дебетах захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення вироку суду без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Вирок є обґрунтованим, якщо він ухвалений судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є вирок, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, за обставин, викладених у вироку, підтверджуються сукупністю зібраних органами досудового розслідування доказами.

Враховуючи те, що фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України в апеляційній скарзі захисника не оспорюються, а тому колегією суддів відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України не переглядаються.

Колегія суддів вважає, що дослідивши у сукупності зібрані по кримінальному провадженню докази, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що вину обвинуваченого ОСОБА_7 доведено повністю та правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище.

Доводи апеляційної скарги захисника про наявність достатніх підстав для пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, колегія суддів вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обираючи вид і міру покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів та нетяжких, є умисними корисливими злочинами, якими завдано майнової шкоди потерпілим, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, не працюючий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставини, що пом`якшують покарання є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень. Обставини, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Крім того, колегія суддів враховує те, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив ряд кримінальних правопорушень під час відбування покарання за попереднім вироком, де зазначено покарання з іспитовим строком, належних висновків для себе не зробив, що свідчить про небажання обвинуваченого ставати на шлях виправляння, та схильність до вчинення кримінальних правопорушень.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком районного суду, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе виключно в умовах ізоляції його від суспільства в призначений судом строк.

При цьому, колегія суддів вважає, що наведені у доводах апеляційної скарги інші обставини, що, на думку сторони захисту, пом`якшують призначене ОСОБА_7 покарання, не містять якісних характеристик, які б зменшували ступінь суспільної небезпеки вчинених ним злочинів та давали б підстави для пом`якшення призначеного покарання, і крім того, були вже враховані судом першої інстанції.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України, яке за своїм видом і розміром, необхідне і достатнє для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, а також відповідає меті покарання, визначеній у ст.50 КК України. Підстав вважати покарання призначене ОСОБА_7 несправедливим внаслідок суворості, а також підстав для його пом`якшення, як про те просить сторона захисту, колегія суддів не вбачає.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_7 21 березня 2019 року був засуджений вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та на підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 2 роки, суд першої інстанції, при призначенні покарання, враховуючи те, що ОСОБА_7 вчинив злочин в період іспитового строку, застосував положення ст. 71 КК України - до призначеного покарання приєднавши частково невідбуту частину покарання за вказаним вироком, та остаточно призначив до відбування за сукупністю вироків 4 роки позбавлення волі, що є більшим від покарання, призначеного за нові кримінальні правопорушення та є правильним, відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність, і на думку колегії суддів, обрав справедливу, співрозмірну та розумну міру покарання.

Оскільки, відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходячи з положень ст. 75 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення вимог застосування ст.75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначити покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, а остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, як це передбачено ч. 4 ст. 71 КК України, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від не відбутої частини покарання за попереднім вироком.
Відтак, призначене ОСОБА_7 покарання відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, характеру й тяжкості вчинених ним діянь, даним про його особу, є справедливим за своїм видом і розміром, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. При цьому, колегія суддів керується не лише національним законодавством щодо призначення кримінального покарання, а й враховує автономну концепцію поняття «покарання» в усталеній судовій практиці ЄСПЛ, яка передбачає, що «покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів», рішення у справі «Езех и Коннорс проти Сполученого Королівства», хоча це не виключає, що покарання може бути спрямоване на досягнення кількох цілей, поряд з карою та запобіганням, це може бути ще й відшкодування.

Враховуючи викладене, підстав для скасування вироку чи для пом`якшення обвинуваченому покарання колегія суддів не вбачає, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 06 серпня 2021 року щодо ОСОБА_7 без зміни.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4