Справа № 734/4331/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/38/21
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2021 року Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №12.018.270.130.000.450, за апеляційною скаргою захисника, в інтересах обвинуваченого, на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21 травня 2020 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Остер, Козелецького району Чернігівської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України,

з участю прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України, і призначено покарання:

- за ч. 3 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 187 КК України у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, остаточно призначено покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, і виправдано.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_7 ухвалено залишити тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з 08 вересня 2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 9983 грн. 62 коп.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 вересня 2018 року на грошові кошти, що були вилучені 08 вересня 2018 року під час затримання ОСОБА_7 , ухвалено залишити чинним до виконання конфіскації, а в іншій частині - скасувати. Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 18 вересня 2018 року і 03 серпня 2018 року, ухвалено скасувати.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок місцевого суду скасувати, а кримінальне провадження закрити. Зазначає, що сторона обвинувачення не надала достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України, поза розумним сумнівом. Звертає увагу на обвинувальний уклін суду першої інстанції. Вказує, що місцевий суд відхилив клопотання сторони захисту про повторний допит у судовому засіданні свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , а також про приєднання в якості доказу акта від 04 листопада 2018 року і відеофайлів за участі потерпілого ОСОБА_13 .. Посилається на показання свідка ОСОБА_14 , яка не впізнала в особі обвинуваченого злочинця. Зазначає, що прокурором було здійснено тиск на потерпілих, внаслідок чого один з них, ОСОБА_15 , відмовився давати покази. Судом першої інстанції протиправно не визнано недопустимим доказом протокол обшуку автомобіля від 08 вересня 2020 року. З моменту затримання ОСОБА_7 до проведення цієї слідчої дії доступ до його транспортного засобу був відкритим, участь у обшуку автомобіля брали оперативні співробітники, про яких нічого не вказано у відповідному протоколі. Крім того, обвинуваченому не було вчасно роз`яснено право на захист. Зауважує, що пред`явлення ОСОБА_7 для впізнання потерпілими за фотознімками відбувалося з порушеннями кримінального процесуального закону, адже фотознімки містили різкі відмінності.

Від прокурора на апеляційну скаргу захисника надійшло заперечення, в якому він просить залишити її без задоволення, а вирок суду - без змін.

Суд першої інстанції визнав ОСОБА_7 винуватим у скоєнні злочинів при наступних обставинах:

1. ОСОБА_7 , 09 липня 2018 року, близько 17 год. 00 хв., за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідування особою, перебуваючи в с. Шуляки, Козелецького району Чернігівської області, маючи умисел на здійснення викрадення чужого майна, через вхідні двері проник до житлового будинку ОСОБА_16 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи в будинку, ОСОБА_17 з метою відкритого викрадення чужого майна застосував насильство, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої, а саме наніс ОСОБА_18 декілька ударів руками по тулубу та руках, чим заподіяв останній тілесні ушкодження, внаслідок чого відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 3400 грн., мобільним телефоном марки «Нокіа 1280», вартістю 130 грн., з карткою оператора мобільного зв`язку TOB «Лайфселл», вартістю 60 грн., які належать ОСОБА_18 , чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 3590 грн..

2. У подальшому ОСОБА_7 , 01 серпня 2018 року, близько 17 год. 30 хв., за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, перебуваючи в с. Шуляки, Козелецького району Чернігівської області, маючи умисел на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і настання їх суспільно-небезпечних наслідків, через вхідні двері проник до житлового будинку ОСОБА_15 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи в будинку, ОСОБА_17 , реалізовуючи свій умисел, направлений на заволодіння чужим майном, застосував насильство, небезпечне для здоров`я потерпілого, а саме наніс ОСОБА_19 не менше десяти ударів руками, ногами та дерев`яною палицею по тулубу, руках та ногах потерпілого, заподіявши останньому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, внаслідок чого заволодів мобільним телефоном марки «SAMSUNG DUOS», моделі «D 780», вартістю 555 грн., з карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», вартістю 25 грн., та зник з місця події, чим спричинив потерпілому матеріальні збитки на загальну суму 580 грн..

3. Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 , 06 вересня 2018 року, близько 18 год. 00 хв., перебуваючи в с. Косачівка, Козелецького району Чернігівської області, маючи умисел на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання їх суспільно-небезпечних наслідків, через вхідні двері проник до житлового будинку ОСОБА_13 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 . Перебуваючи в будинку, ОСОБА_17 , реалізовуючи свій умисел, направлений на заволодіння чужим майном, застосував насильство, небезпечне для здоров`я потерпілого, а саме наніс ОСОБА_13 не менше трьох ударів руками, ногами, дерев`яною палицею по тулубу та руках потерпілого, заподіявши останньому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, внаслідок чого заволодів грошовими коштами у сумі 12000 грн. та мобільним телефоном «Bravis Fl80 ring», вартістю 220 грн. 15 коп., з карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», вартістю 50 грн., на рахунку якого знаходились грошові кошти в сумі 461 грн., та зник з місця події, чим спричинив потерпілому матеріальні збитки на загальну суму 12 731 грн. 15 коп..

ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів не визнав.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін захисту та обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи, наведені в апеляційні скарзі, колегія суддів вважає її необґрунтованою.

З матеріалів кримінального провадження видно, що умисні дії обвинуваченого правильно кваліфіковані досудовим слідством за ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України.

Висновок місцевого суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

На думку колегії суддів твердження сторони захисту про проведення місцевим судом розгляду кримінального провадження без дотримання принципів диспозитивності, змагальності сторін та свободи в поданні стороною захисту до суду своїх доказів є необґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів провадження, місцевим судом було відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про повторний допит свідка ОСОБА_11 , про допит у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_12 , а також у приєднанні Акту від 04.11.2018 та двох відео файлів з участю потерпілого ОСОБА_13 ..

Також суд відмовив у приєднанні протоколу допиту потерпілого ОСОБА_13 , проведеного захисником ОСОБА_10 та визнав його очевидно недопустимим доказом, оскільки такий доказ під час досудового слідства не був своєчасно та належним чином відкритий прокурору в порушення вимог ст. 290 КПК України. Окрім того, згідно ч. 3 ст. 93 КПК України, передбачено дії, які вчиняє захисник при збиранні доказів, допит потерпілого до цих дій не віднесено. Тим більше, відповідно до ст. 258 КПК України, дії зі знімання відеозапису з потерпілим з боку захисника є втручання у приватне спілкування потерпілого, а у зв`язку зі смертю потерпілого отримані захисником відомості неможливо перевірити іншими доказами.

Тобто адвокатом ОСОБА_10 , 04.11.2018, без отримання добровільної згоди ОСОБА_13 на проникнення до його житла в с. Косачівка, без повідомлення потерпілому його права відмовитися надавати пояснення, чи не відповідати на запитання на підставі ст. 63 Конституції України, без роз`яснення прав, передбачених ст. 55 КПК України, у тому числі давати пояснення, показання або відмовитися їх давати, мати представника адвоката.

Водночас, згідно ч. 6 ст. 228 КПК України, проведення впізнання за фотознімками виключає можливість у подальшому пред`явленні особи для впізнання.

Що стосується допитів у якості свідка ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , то остання вже була допитана в ході судового розгляду 23.05.2019, як свідок у тому числі щодо обставин складання адвокатом ОСОБА_10 акту 04.11.2018, проведення відеозйомки ОСОБА_13 якому надавалась копія протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, що підтверджується відео та звукозаписом судового засідання, де свідок вказала, що у її присутності, коли адвокат дала копію протоколу, ОСОБА_20 у фотокартках путався, спочатку вказав на одну особу, потім на іншу, сказав, що схоже. Свідок також вказувала, що особи ромської національності неодноразово приїжджали до ОСОБА_13 та його родичів. Окрім того, в матеріалах кримінального провадження міститься лист сторони захисту, що вона не володіє речовими доказами чи матеріалами, які необхідно, згідно з ч. 6 ст. 290 КПК України, надавати для ознайомлення стороні обвинувачення.

А вже в ході судового розгляду, встановивши, що потерпілий ОСОБА_13 помер, сторона захисту, посилаючись на ч. 11 ст. 290 КПК України (сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду) відкрила нібито додаткові матеріали отримані під час судового розгляду, хоча акт датований 04.11.2018, відео файли обрізані і також датовані 04.11.2018.

Не є обґрунтованим і твердження сторони захисту щодо недоведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України за фактом відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, що не є небезпечним для здоров`я (потерпілої ОСОБА_16 ), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.

Вина обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю доведена зібраними під час досудового розслідування беззаперечними доказами, а саме:

- потерпіла ОСОБА_16 показала, що проживає зі співмешканцем ОСОБА_21 09.07.2018, цивільний чоловік перебував на роботі, а вона була сама вдома, відпочивала на дивані, двері до будинку на замок не зачиняла. Близько 17 год. 00 хв., до будинку зайшов незнайомий чоловік середнього зросту, не представившись, сказав, що їм необхідно винести лічильник з хати на вулицю та ця послуга буде коштувати 600 грн.. ОСОБА_16 відповіла, що коштів не має, потім чоловік вдарив її, від удару остання впала на диван. З чоловіком була невідома жінка. Потерпіла сказала, що є 200 грн. та віддала їх чоловіку. Потім чоловік відкрив шафу, повикидав звідти речі, забрав ще 200 грн. та 3000 грн., які були в чобітку в шафі. ОСОБА_16 боялась погроз, щоб її не вбили, тому віддала гроші. Мобільний телефон лежав на дивані, чоловік забрав і його. Також потерпіла пояснила, що за станом здоров`я пересувається за допомогою палиці, яка стояла в кімнаті біля шафи та яку потерпіла виявила поломаною після того як невідомий чоловік пішов з хати. Хто поламав палицю не бачила, проте стверджує, що вона перед приходом невідомого чоловіка була ціла. Після вказаної події до них додому приїздив батько та адвокат обвинуваченого.

- протоколом огляду місця події від 09.07.2018, під час проведення якого в господарстві по АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_16 було виявлено та вилучено сліди пальців рук з поверхні шафи, розташованій в одній з кімнат будинку, яку як вбачається з показів потерпілої відкривав нападник та шукав в ній гроші, також вилучено дві частини дерев`яної палиці, Також біля входу до будинку біля порогу було виявлено та вилучено недопалки від цигарок «Мальборо» (т. 2 а.п. 152-154);

- висновком судової імунологічної експертизи від 21.12.2018 №133(6), згідно якої на недопалках вилучених під час ОМП по АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_16 виявлена слина може належати ОСОБА_7 (т. 2 а.п. 198-205);

- висновком судово-трасологічної експертизи № 1199 від 24.10.2018, відповідно до якого слід пальців рук розмірами 23x15 мм., зафіксований на додатку до протоколу огляду місця події від 09.07.2018, проведеного за фактом відкритого заволодіння майном ОСОБА_16 залишений безіменним пальцем правої руки особи, дактилокарта якого заповнена на ім`я ОСОБА_7 (т. 3 а.п. 50-79);

- висновком судово-імунологічної експертизи від 23.11.2018 № 563 згідно якої на фрагментах №1, 2 дерев`яної палки, вилученої під час проведення ОМП в господарстві ОСОБА_16 виявлено піт. При серологічному дослідженні встановлено, що піт на об`єкті № 1 може походити від особи з групою крові А (II) та не виключає походження антигену А у вказаних слідах за рахунок поту громадянина ОСОБА_7 (т. 3 а.п. 95-97).

Також не обґрунтовані доводи захисту і в тій частині, що стороною обвинувачення не надано належні, допустимі та достовірні докази, які б поза розумним сумнівом доводили вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення - розбою, поєднаного з насильством, небезпечним для здоров`я особи потерпілого ОСОБА_15 , поєднаного з проникненням до житла, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Вина обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю доведена наступними доказами:

- протоколом огляду місця події від 01.08.2018, проведеного по вул. Ломоносова, 3, с. Шуляки. Під час якого в будинку виявлено та вилучено сліди пальців рук, дерев`яну палицю для ходьби, сліди від коліс автомобіля (т. 2 а.п. 230-236);

- потерпілий ОСОБА_15 , скористався правом, передбаченим ст. 63 Конституції України та відмовився у судовому засіданні давати свідчення. Притому, що під час досудового розслідування детально розповідав про обставини вчинення кримінального правопорушення та приймав участь у слідчих діях.;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.09.2019 за участі потерпілого ОСОБА_15 в присутності понятих, під час якого потерпілий впізнав за рисами обличчя на фото №4, на якому зображений ОСОБА_7 , як особу, яка 01.08.2018 здійснили на нього напад (т. 2 а.п. 247- 249);

- показами свідка ОСОБА_22 , який показав, що проживає в с. Гладке, 01.08.2018, близько 17 год., їхав на велосипеді на роботу, неподалік ферми на дорозі йому на зустріч проїхав автомобіль Шкода-Октавіа, срібного кольору, номерний знак НОМЕР_1 інші цифри не пам`ятає. Вказану комбінацію запам`ятав тому, що автомобіль їхав прямо на нього, ледве не збив, в зв`язку з чим він зупинився та обернувся назад подивитись номера, хотів повідомити в поліцію та його відговорив син. Автомобіль їхав в напрямку с. Патюти з с. Шуляки. Його допитували приблизно через 2-3 дні після події, тому і повідомив номера, оскільки пройшло не багато часу та свідок їх пам`ятав. Вказані покази узгоджуються з матеріалами кримінального провадження та спростовують твердження обвинуваченого, що останній ніколи не був в с. Шуляки, Козелецького району.

Захисник в апеляційній скарзі акцентує увагу на тому, що впізнання ОСОБА_7 потерпілими ОСОБА_15 та ОСОБА_13 проведено за фотознімками з порушенням процесуального закону. Водночас, як вбачається зі змісту протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (т. 2 а.п. 6, 8, т. 2 а.п. 247,) в них заповнені всі необхідні графи, з`ясовано у осіб з якими проводилась вказана процесуальна дія усі обставини, що передбачені ст. 228 КПК України (чи може особа, яка впізнає, впізнати особу, зовнішній вигляд і прикмети, а також обставини за яких вона бачила цю особу чи можливість впізнання за сукупністю ознак). Місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що пред`явлені для впізнання на фотокартках особи не містять різких відмінностей, а отже підстави для визнання вказаних доказів недопустимими відсутні.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення - розбою, поєднаного з насильством, небезпечним для здоров`я потерпілого ОСОБА_13 , вчиненого особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаного з проникненням до житла, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, повністю доведена наступними доказами:

- протоколом огляду місця події від 07.09.2018, проведеного по вул. Дубрівська, 4, с. Косачівка. Під час якого в будинку було виявлено та вилучено сліди пальців рук з шафи, холодильника та банок, шматок відривного календаря з надписом 12 тисяч, мотузку (т. 1 а.п. 221-232);

- висновком судової трасологічної експертизи від 24.10.2018, № 1199 згідно якої три сліди пальців однієї руки розмірами 21x11 мм, 20x12 мм, 23x13 мм, вилучені з поверхні банки та зафіксовані на таблиці до протоколу ОМП від 07.09.2018, проведеного за фактом відкритого заволодіння майном ОСОБА_13 , залишені відповідно вказівним, середнім і безіменним пальцями правої руки ОСОБА_7 (т. 3 а.п. 50-77);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.09.2018 за участі потерпілого ОСОБА_13 в присутності понятих, під час якого потерпілий впізнав за рисами обличчя на фото №4 на якому зображений ОСОБА_7 особу, яка 06.09.2018 здійснила на нього напад. З протоколу вбачається, що на фото № 4 зображено ОСОБА_7 (т. 2 а.п. 6-8);

- протоколом обшуку від 08.09.2019, в ході якого проведено обшук автомобіля Шкода-Октавіа, державний номерний знак НОМЕР_2 , який перебував в користуванні ОСОБА_7 та в якому під переднім водійським сидінням виявлено та вилучено: трудову книжку колгоспника; чорнобильське посвідчення; військовий білет; ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_13 (т. 2 а.п. 77-83).

Доводи сторони захисту щодо визнання недопустимим доказом протокол обшуку автомобіля Шкода-Октавіа від 08.09.2018 є надуманими. З даною позицією сторони захисту не можна погодитися, оскільки вказана процесуальна дія проведена з дотриманням вимог КПК України, що також підтверджується і показами свідка ОСОБА_23 , який в судовому засіданні місцевого суду підтвердив, що був присутній в якості понятого під час обшуку автомобіля де було виявлено та вилучено з-під сидіння авто документи. По приїзду на місце на узбіччі стояв автомобіль, поряд був водій та співробітники поліції. На слідчій дії був присутнім від початку до кінця. Зауважень та клопотань від учасників не надходило. Твердження сторони захисту, що понятих покликали пізніше, тобто після того, як виявили документи, повністю спростовується, як показами свідка ОСОБА_23 так і відеозаписом на якому зафіксована вказана процесуальна дія.

Показами свідка ОСОБА_11 , яка показала суду, що 06.09.2018, близько 13-14 год., була у потерпілого ОСОБА_13 в с. Косачівка, тілесних ушкоджень на ньому не було. У вечірній час приблизно о 19 год. дзвонила до нього на мобільний телефон, проте він не брав трубки. На наступний день зайшла до господарства ОСОБА_13 та побачила, у вікні будинку діда, який показав, що у нього не має мобільного телефону. Двері до веранди, сіней та комори будинку були відкриті, в коморі та сінях горіло світло, двері до самого будинку були зав`язані мотузкою та в зашморг засунута палиця, за допомогою якої пересувався потерпілий. Останній розповів, що до нього постукали у вікно він відкрив, до будинку зайшли цигани чоловік та жінка, вимагати гроші та били. ОСОБА_13 також захищаючись вдарив один раз палицею нападника. Зникли гроші, які останній зберігав в комоді, що стояв в коморі, також зникли мобільний телефон Самсунг, та документи, які лежали в серванті. В коморі все було перевернуто, там стояли дві скрині, банки з консервацією. До ОСОБА_13 приїздила адвокат обвинуваченого, яка показувала останньому фотокартки, запитувала кого він впізнає, проте дід плутався, говорив, то на одну, то іншу особу. Перед адвокатом до діда приїздили родичі обвинуваченого ОСОБА_7 , які повернули йому кошти в сумі 12000 грн., та віддали гроші за телефон, вибачались.

Показами свідка ОСОБА_24 , який показав місцевому суду, що займався підприємницькою діяльністю - надавав в оренду транспортні засоби обладнані системою GPRS, пристроєм у який вмонтована сім карта, з якої зчитується інформація про місцезнаходження автомобіля. У серпні 2018року до нього прийшли особи ромської національності - чоловік та жінка щодо оренди автомобіля. Відповідно їм було надано в оренду автомобіль Шкода-Октавіа, сірого кольору, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Для засвідчення своєї особи чоловік надав паспорт та посвідчення водія, ним виявився ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Носівка. Факт передачі в оренду автомобіля був підтверджений розпискою про отримання у користування транспортного засобу. Також свідок підтвердив, що автомобіль Шкода-Октавіа був обладнаний GPS-трекерами для супутникового контролю і точного місцезнаходження автомобілів. Вказаний пристрій таким чином розміщується в автомобілі, що стороння особа, яка не знає про його існування не може його бачити. У вересні 2018 року ОСОБА_24 стало відомо, що автомобіль було затримано та вилучено, як такий, що використовувався під час вчинення злочину. Шляхом тимчасового доступу працівниками поліції було вилучено звіт про переміщення зазначеного автомобіля з моменту отримання в оренду, який формується онлайн програмою «Wialon Local» в автоматичному режимі.

Окрім того, доводи сторони захисту про заподіяння обвинуваченому тілесних ушкоджень співробітниками поліції при затриманні є неспроможними з наступних підстав. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 101 від 17.09.2018 у обвинуваченого виявлені легкі тілесні ушкодження, проте з постанови слідчого вбачається, що вона призначалась з метою перевірки показань потерпілого ОСОБА_13 про спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень під час вчинення злочину останнім. З відповідними заявами чи скаргами щодо спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ні останній ні захисники не звертались. Водночас були звернення з приводу не надання належної медичної допомоги обвинуваченому в умовах слідчого ізолятора, які розглянуті з наданням відповідей.

Аналізуючи покази потерпілої ОСОБА_16 , свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_14 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_11 , висновки судових медичних, імунологічних, трасологічних, товарознавчих експертиз, досліджуючи всі обставини кримінального провадження, оцінивши та проаналізувавши всі докази по справі в їх сукупності з огляду на їхню достатність та взаємозв`язок, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що вони повністю узгоджуються між собою та викривають обвинуваченого в інкримінованих злочинах.

Добровільне відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_13 місцевий суд обґрунтовано визнав обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого та врахував при призначенні покарання.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення кримінальних правопорушень щодо осіб похилого віку.

При обранні виду та міри покарання, місцевий суд також в повній мірі врахував характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відноситься до категорії тяжких і особливо тяжких, особу обвинуваченого, який не судимий в силу ст. 89 КК України, обставини, за яких він вчинив злочини, наявність батьків похилого віку, формально позитивну характеристику за місцем проживання, наявність хронічних захворювань.

За таких обставин колегія суддів вважає, що покарання відповідає характеру і ступеню суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим, даним, що характеризують його особу і є достатнім та справедливим, тому підстав для скасування чи зміни вироку місцевого суду не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21 травня 2020 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4