Справа № 638/9806/21
Провадження № 1-кс/638/1942/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді за участю: секретаря судового засідання прокурора слідчого захисника підозрюваної ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання старшого слідчого слідчого відділу Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 червня 2021 року за № 0000904 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 190 КК України, у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Ковшарівка, Куп`янського району Харківської області, громадянки України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, раніше не судимої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
20 серпня 2021 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах строку досудового розслідування, тобто до 02 жовтня 2021 року, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України.

Клопотання мотивоване тим, що Слідчим відділом Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 червня 2021 року за № 00000904, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України.

В кінці червня 2021 року у ОСОБА_6 , яка виступила організатором вчинення злочину, та ОСОБА_7 , виник спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном громадянина Російської Федерації ОСОБА_8 , а саме децентралізованою платіжною системою (криптовалютою) у кількості 5 одиниць, що відповідно до курсу криптовалюти «Bitcoin» до гривні, станом на 30 червня 2021 року становило 4 740 585,00 грн.

В якості способу заволодіння зазначеними коштами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визначили здійснення передачі грошових коштів шляхом обману під приводом інсценування викрадення ОСОБА_6 .

З метою реалізації вказаного злочинного наміру, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розроблено план заволодіння грошовими коштами, що належать на праві власності ОСОБА_8 , відповідно до якого невстановлені в ході досудового розслідування особи повинні були здійснити викрадення ОСОБА_6 та у подальшому використовуючи її мобільний термінал та довірливе ставлення ОСОБА_8 до ОСОБА_6 , заволодіти грошовими коштами останнього та в подальшому розподілити їх.

26 червня 2021 року, приблизно о 16 год. 00 хв., невстановлені в ході досудового розслідування особи, діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , попередньо розподіливши між собою ролі кожного з співучасників у його вчиненні, реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 шляхом обману в особливо великих розмірах, прибули за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , де інсценували викрадення останньої.

В подальшому, у період часу з 28 червня 2021 року по 01 липня 2021 року ОСОБА_6 , з метою сприяння реалізації спільного злочинного умислу з ОСОБА_7 , направленого на заволодіння грошовими коштами, що належать ОСОБА_8 , направляла на мобільний телефон останнього текстові повідомлення від імені інсценованих викрадачів із вимогами негайного перерахування обумовленої суми коштів.

01 липня 2021 року ОСОБА_8 звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину, а саме спробою заволодіння невстановленими особами його грошовими коштами шляхом обману та зловживання довірою в особливо великих розмірах.

За наслідками розгляду заяви зареєстроване кримінальне провадження № 0000925 від 01 липня 2021 року та розпочате досудове розслідування.

В подальшому вказане кримінальне провадження було об`єднано з кримінальним провадженням № 0000904 від 28 червня 2021 року.

Не будучи обізнаними про реєстрацію кримінального провадження, ОСОБА_6 , за згодою з ОСОБА_7 , висунули ОСОБА_8 вимогу передачі грошових коштів у сумі 4 740 585,00 грн.

В подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не довели злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були затримані співробітниками поліції.

01 липня 2021 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

02 липня 2021 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, а саме, закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчинене за попередньою змовою групи осіб, в особливо - великих розмірах.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 липя 2021 року підозрюваній ОСОБА_6 обрано запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою строком до 27 серпня 2021 року, встановлено заставу в сумі 3 000 000,00 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 12 серпня 2021 року частково задоволено клопотання захисників підозрюваної, скасовано ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 липня 2021 року в частині визначення розміру застави, зменшено розмір застави до 2 449 270,00 грн.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 серпня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання захисників ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами.

Строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні закінчується 02 вересня 2021 року.

Постановою керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова від 20 серпня 2021 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 02 жовтня 2021 року.

Слідчі та інші процесуальні дії неможливо завершити до спливу встановленого ухвалою суду строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто до 27 серпня 2021 року, у зв`язку із складністю провадження та значним обсягом процесуальних дій, проведення яких є необхідним для прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень та обов`язковим для здійснення судового розгляду.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого, свідків та іншого підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні, з метою зміни останніми своїх показів та уникнення таким чином кримінальної відповідальності, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Враховуючи фактичні обставини справи, особу підозрюваного та характер висунутої підозри, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, свідчать про неможливість застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, з підстави їх недостатності для запобіганню ризиків та виконанню підозрюваним процесуальних обов`язків.

Захисником ОСОБА_5 було подано до суду письмове заперечення, в якому просив суд у задоволенні клопотання прокурора відмовити, застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт з забороною залишати місце свого проживання в період часу з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня. В обґрунтування заперечення посилався на порушення порядку проведення слідчих дій на стадії досудового розслідування. Також зазначив, що матеріали досудового розслідування не містять жодного доказу того, що ОСОБА_6 є організатором інкримінованого їй кримінального правопорушення та наявності спільного умислу з підозрюваним ОСОБА_7 . ОСОБА_6 не погоджується з кваліфікацією кримінального правопорушення та розміром збитків, який міг зазнати потерпілий. Органом досудового розслідування не доведено будь-якими доказами пред`явлення підозрюваними вимоги щодо передачі грошових коштів. Слідчим та прокурором не доведені зазначені в клопотанні ризики. ОСОБА_6 не вважає себе винною та має намір довести свою невинуватість у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні. ОСОБА_6 має постійне місце проживання в м. Харкові, до кримінальної відповідальності раніше не притягалась, має міцні соціальні зв`язки. За час перебування ОСОБА_6 в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» стан її здоров`я значно погіршився, на території слідчого ізолятора відсутнє належне обладнання та ліки, для забезпечення достатнього рівня медичної допомоги. ОСОБА_6 встановлений діагнозом нейроциркуляторна дистонія по гипотичному типу, астоно-невротичний синдром. Перебування в закритому приміщенні в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» додатково ускладнює стан здоров`я підозрюваної.

В судовому засіданні прокурор та слідчий заявлене клопотання про продовження строку тримання під вартою підтримали та просили задовольнити.

Підозрювана ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування зазначила, що не погоджується з пред`явленою їй підозрою, її було викрадено невідомими їй особами та вона є потерпілою, будь-якого умислу та вигоди від пред`явлених потерпілому ОСОБА_8 вимог щодо її викупу вона не має, оскільки вона є належним чином матеріально забезпеченою, не потребує додаткової фінансової допомоги. Потерпілий ОСОБА_8 мав можливість підтримати її за добровільної згоди, у разі її звернення до нього з таким проханням, зважаючи на що будь-який сенс шахрайським шляхом отримати від нього грошові кошти був відсутній.

Захисник підозрюваної ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив суд застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт в період часу з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. В обґрунтування заперечень проти клопотання прокурора зазначив, що вказані прокурором ризики, станом на час розгляду клопотання не доведені та відсутні, підозрювана має постійне місце проживання в м. Харкові та міцні соціальні зв`язки, стан здоров`я останньої є незадовільним, перебування в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» з наявним у неї діагнозом погіршує стан її здоров`я. Пред`явлена їй підозра є необґрунтованою, ОСОБА_6 є потерпілою. З боку підозрюваного ОСОБА_7 на ОСОБА_6 чиниться психологічний тиск, що також вбачається з наданого до суду відеозапису допиту підозрюваних. Слідчим під час проведення слідчих дій здійснюється порушення порядку проведення слідчих дій, у сторони захисту наявні дані, що метою пред`явлення підозри ОСОБА_6 є намір потерпілого ОСОБА_8 заволодіти майном, що належить на праві власності останній. Прокурором та органами досудового розслідування не доведена належним чином шкоди, завдана потерпілому, та її розмір, зважаючи на що сторона захисту також не погоджується з кваліфікацією кримінального правопорушення. Дані щодо дати вчинення кримінального правопорушення, зазначені в Єдиному реєстрі досудових розслідувань не відповідають даним, що містяться в показаннях потерпілого. Під час обрання відносно підозрюваної запобіжного заходу та перегляду ухвали слідчого судді в апеляційному порядку не було допитано ОСОБА_6 , зважаючи на що станом на час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання від вартою наявні нові матеріали, а саме протокол допиту ОСОБА_6 з якого вбачається, що пред`явлена їй підозра є необґрунтованою. Також посилався на те, що протокол допиту свідка ОСОБА_9 є недопустимим доказом, оскільки не містить дати та часу його складення, зважаючи на що, просив суд під час вирішення клопотання прокурора не брати його до уваги.

Заслухавши доводи учасників судового провадження, дослідивши додані до клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Виходячи з положень розділу ІІ КПК України, зокрема ст. 131, 176 вказаного Кодексу, запобіжні заходи, в тому числі тримання під вартою, є одними з видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Слідчого відділу Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 червня 2021 року за № 0000904, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України.

01 липня 2021 року ОСОБА_6 затримано в порядку ч. 4 ст. 208 КПК України.

02 липня 2021 року ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 липня 2021 року обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківській слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, тобто до 21 год. 00 хв. 27 серпня 2021 року. Встановлено заставу у розмірі 3 000 000,00 грн.

Обираючи відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_10 керувався тим, що місце проживання ОСОБА_6 не зареєстроване у встановленому законом порядку в м. Харкові, вона офіційно не працевлаштована, не має міцних соціальних зв`язків, інкриміноване їй кримінальне правопорушення має зухвалий та цинічних характер, наявна аморальна поведінки. та зухвале ігнорування ОСОБА_6 правопорядку, загально прийнятих норм поведінки, що свідчить про наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню з метою уникнення покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, переховування від органів досудового розслідування та суду, впливу на потерпілого та свідків.

Слідчий суддя, на виконання вимог ст. 178 КПК України, з метою оцінки всіх обставин, що підлягають врахуванню під час вирішення питання щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дослідив загальнодоступний сайт «Судова влада України» та Єдиний державний реєстр судових рішень, за допомогою яких встановив, що ухвалою Харківського апеляційного суду від 12 серпня 2021 року ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 липня 2021 року в частині визначення розміру застави скасовано, в цій частині постановлено нову ухвалу, якою зменшено розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, визначено заставу у розмірі 2 499 270,00 грн., в іншій частині ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 липня 2021 року залишено без змін.

Колегією суддів суду апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового розслідування. Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання підозрюваної під вартою встановлена наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою захисник посилався на необґрунтованість підозри, зважаючи на надані під час допиту ОСОБА_6 свідчення.

Слідчим суддею досліджено відеозапис та протокол допиту підозрюваної, проте їх зміст не спростовує висновків щодо обґрунтованості пред`явленої підозри.

Відповідно до положень ст.ст. 5, 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" визначений термін "обґрунтована підозра", який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих їй дій, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, підтверджується даними, що містяться в: протоколах допитів свідків ОСОБА_11 від 01 липня 2021 року, ОСОБА_12 від 03 липня 2021 року, ОСОБА_13 від 02 липня 2021 року, ОСОБА_14 від 02 липня 2021 року, протоколі допиту потерпілого ОСОБА_8 від 01 липня 2021 року, протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02 липня 2021 року, протоколі огляду місця події від 01 липня 2021 року.

Слідчий суддя не приймає до уваги протокол допиту свідка ОСОБА_9 зважаючи на відповідне клопотання сторони захисту та відсутність в даному протоколі дати його складення та часу початку та закінчення допиту.

З досліджених вищевказаних доказів вбачається, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, є обґрунтованою.

Доводи захисника щодо порушення органом досудового розслідування порядку проведення процесуальних дій не спростовують висновків щодо обґрунтованості пред`явленої ОСОБА_6 підозри. На даній стадії розгляду кримінального провадження у слідчого судді відсутні підстави надавати остаточну оцінку допустимості доказів, наданих сторонами кримінального провадження. З доводів сторони захисту не встановлено обставин, які б безумовно свідчили про недопустимість всієї сукупності зібраних доказів та необґрунтованості підозри.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор та слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а належність, допустимість та достатність доказі здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретних характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п. 111-112 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.

Дослідивши особу підозрюваної, матеріали справи та доводи учасників судового провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що встановлені під час обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу ризики, продовжують існувати та не зменшилися, а саме ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, та іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною кримінального правопорушення, а також ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ст. 177 КПК України, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_6 раніше не судима, офіційно не працевлаштована, на утриманні нікого не має, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , яка перебуває у її користуванні на підставі договору оренди.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, тобто закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчинене за попередньою змовою групи осіб в особливо великих розмірах, переслідуючи при цьому корисливий мотив та мету незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років, з конфіскацією майна.

Європейський суд з прав людини наголошує, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів (рішення у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року).

Враховуючи дані про особу обвинуваченої ОСОБА_6 , тяжкість покарання, що їй загрожує в разі визнання її винною, наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, відсутність зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання в м. Харкові, інші обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення підозрюваною дій, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на які посилався прокурор в клопотанні про продовження строку застосування запобіжного заходу, не зменшились та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний їм запобігти.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

За таких обставин, суд на даній стадії досудового розслідування не може визнати обґрунтованими доводи захисника щодо недоведеності ризиків, передбачених п. 1, 3, 4. ч. 1 ст. 177 КПК України, на наявність яких посилалась сторона обвинувачення.

Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання покладених на підозрювану процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого, свідків та іншого підозрюваного, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, суд на даній стадії досудового розслідування вважає за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_6 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 02 жовтня 2021 року.

Також, з урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку щодо відсутності підстав для зміни запобіжного заходу, обраного відносно ОСОБА_6 , у вигляд тримання під вартою, на альтернативний більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Доводи захисників щодо незадовільного стану здоров`я підозрюваної ОСОБА_6 , наявності у неї захворювань, що унеможливлюють продовження строку обраного відносно неї запобіжного заходи у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, з огляду на встановлений діагноз, розцінює як тактику захисту.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею в судовому засіданні не встановлено наявність у підозрюваної захворювань, які унеможливлюють її перебування в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» та які потребують невідкладного лікування у спеціалізованих медичних закладах.

Під час вирішення питання щодо продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею надано оцінку доводам сторони захисту щодо стану здоров`я підозрюваної.

Відповідно до ст.ст. 3, 27, 49 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Кожен має право на охорону здоров`я та медичну допомогу.

В своїх рішеннях по справах «Кудла проти Польщі», «Ухань проти України», «Хумматов проти Азербайджану», «Петухов проти України», Європейського суду з прав людини неодноразово наголошував на тому, що держава повинна забезпечити тримання ув`язненої особи в умовах, які відповідають принципу поваги до її людської гідності, а також належним чином забезпечити її здоров`я та добробут з огляду на практичні потреби ув`язнення. Відсутність належної медичної допомоги може, таким чином, становити поводження, що суперечить ст. 3 Конвенції.

Стаття 3 Конвенції є втіленням однієї з основоположних цінностей демократичного суспільства. Конвенція категорично забороняє катування або нелюдське чи таке, що принижує гідність, поводження або покарання, незважаючи на обставини чи поведінку потерпілого.

Під час перегляду 12 серпня 2021 року судом апеляційної інстанції вказаної вище ухвали слідчого судді, якою було обрано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, колегією суддів не було встановлено будь-яких захворювань у ОСОБА_6 , які є підставою для обрання відносно неї більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того судом апеляційної інстанції було надано оцінку доводам захисника ОСОБА_6 стосовно наявності у останньої захворювань та зазначено, що наявність захворювань, які унеможливлюють перебування підозрюваної в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» повинні підтверджуватися відповідними висновками судово-медичної експертизи, щодо проведення якої підозрювана має процесуальне право заявляти клопотання слідчому.

Під час розгляду клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 слідчим суддею встановлено, що нею не було заявлено у встановленому порядку слідчому клопотання про проведення судово-медичної експертизи з питання наявності захворювань. Захисником зазначено, що підозрювана в усному порядку зверталася з вимогою про надання їй медичної допомоги.

Відсутність висновку судово-медичного експерта позбавляє слідчого суддю процесуальної можливості враховувати зазначені доводи, без їх підтвердження певними висновками експертів, як підставу для обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Особам, які утримуються у слідчому ізоляторі забезпечується надання первинної лікувально-профілактичної допомоги, яка включає консультацію лікаря, діагностику і лікування основних найпоширеніших захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого підозрюваного для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги, зважаючи на що питання щодо надання ОСОБА_6 медичної допомоги у разі незадовільного стану здоров`я у слідчому ізоляторі є гарантованим. В Державній установі «Харківській слідчий ізолятор» створені належні умови, необхідні для діагностики, надання підозрюваному лікування та запобігання ймовірному ускладненню або загостренню хвороб.

Разом з тим, оцінюючи доводи захисника щодо неналежної медичної допомоги в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» слідчий суддя керується наступним.

Згідно ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є в тому числі охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, до яких в тому числі відноситься підозрювана.

Статтею 8 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 206 КПК України, яка має назву «Загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини», кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Ухань проти України» зазначено, що стаття 3 Конвенції покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі. Суд допускає, що медична допомога, яка доступна в установах системи виконання покарань, не завжди може бути на тому ж рівні, що й в найкращих громадських медичних закладах. Проте держава має забезпечити належний захист здоров`я ув`язнених, зокрема шляхом надання необхідної медичної допомоги (див. рішення у справі "Кудла проти Польщі" (Kudla v. Poland) [GC], N 30210/96, п. 94, ECHR 2000-XI); див. також "Хуртадо проти Швейцарії" (Hurtado v. Switzerland), рішення від 28 січня 1994 року, Серія A, N 280- A ).

Відповідно до ч. 5, ч. 6 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Враховуючи наведене вище та керуючись принципом верховенства права і практикою Європейського суду з прав людини, з метою забезпечення права підозрюваної ОСОБА_6 на отримання медичної допомоги, суд вважає за необхідне доручити медичній частині ДУ «Харківський слідчий ізолятор» провести медичне обстеження ОСОБА_6 з метою визначення стану здоров`я останньої та необхідності її лікування.

Крім того слідчий суддя дійшов висновку, що доводи сторони захисту щодо психологічного тиску з боку підозрюваного ОСОБА_7 не знайшли свого беззаперечного підтвердження під час дослідження в судовому засіданні наданих захисником відеозаписів допиту підозрюваних.

Вирішуючи питання про задоволення клопотання прокурора та продовження строку тримання під вартою слідчий суддя не виходить за межі строку досудового розслідування та враховує вимоги дотримання розумного строку тримання під вартою, зважаючи на що вважає за можливе продовжити строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 02 жовтня 2021 року, що відповідає загальним положенням щодо розумних строків, викладених у правовій позиції Європейського суду з прав людини в рішенні у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року, згідно з якою "розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

В рішення Європейського суду з прав людини у справі «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року судом визначено, що будь-яка система обов`язкового тримання під вартою не сумісна за визначенням зі ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Якщо закон встановлює презумпцію щодо обставин, які стосуються підстав тримання під вартою, має бути крім всього, переконливо доведена наявність конкретних обстави, які переважають правило поваги до особистої свободи.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що доводи захисника підозрюваної стосовно порушення розумних строків тримання під вартою є необґрунтованими.

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення свідчать про підвищену суспільну небезпеку. ОСОБА_6 пред`явлено підозру у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

В розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Таким чином особлива тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 , у сукупності з іншими даними про особу останньої, спростовує доводи захисника про недоведеність ризиків у кримінальному провадженні. Наявність у підозрюваної міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання в м. Харкові, на які посилався захисник, хоча і заслуговують на увагу, проте суттєво ризики у кримінальному провадженні не зменшує.

Що ж стосується доводів захисника та підозрюваної стосовно непогодження з кваліфікацією інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення та недоведеності причетності до його вчинення, на даній стадії досудового розслідування дані доводи не можуть бути розцінені в якості таких, що свідчать про необґрунтованість пред`явленої підозри та наявність підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, питання неправильної правової кваліфікації злочину не підлягають вирішенню на стадії розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу. Суд позбавлений можливості надавати оцінку правовій кваліфікації дій підозрюваної, оскільки вказані доводи сторони захисту на даній стадії підлягають оцінці органами досудового розслідування в ході розслідування кримінального провадження та судом в ході його розгляду по суті.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Чеботар проти Молдови», № 35615/06, від 13 листопада 2007 року, п. 48, судом було зазначено, що для того щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданим у відповідності до ст. 5 § 1 (с), поліція не повинна мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Так само необов`язково, щоб затриманій особі в подальшому було пред`явлено обвинувачення або ця особа постала перед судом. Метою попереднього утримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозри, що є підставою для затримання.

Що ж стосується застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, то слідчий суддя дійшов висновку щодо неможливості його застосування з тієї підстави, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти доведеним органом досудового розслідування ризикам.

За викладених обставин у їх сукупності, враховуючи необхідність проведення органом досудового розслідування певних слідчих дій слідчий суддя дійшов висновку про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не вбачає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 309, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділу Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 червня 2021 року за № 0000904 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 190 КК України, у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 190 КК України задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_6 , на строк до 02 жовтня 2021 року включно, з можливістю застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, у розмірі, визначеному в ухвалі Харківського апеляційного суду від 12 серпня 2021 року, а саме в розмірі 2 499 270,00 грн. (два мільйони чотириста дев`яносто дев`ять тисяч двісті сімдесят гривень нуль копійок).

Доручити медичній частині Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» провести медичне обстеження ОСОБА_6 з метою визначення стану здоров`я останньої та необхідності її лікування.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для ОСОБА_6 строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії даної ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1