Справа № 336/4420/18
Провадження № 1-кп/333/82/21
УХВАЛА

21 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів Комунарського районного суду м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора: ОСОБА_5 ,
представник потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,
обвинувачених: ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12 ,
ОСОБА_13 ,
ОСОБА_14 ,
ОСОБА_15 ,

захисників обвинувачених: ОСОБА_8 ОСОБА_16 ,
ОСОБА_9 ОСОБА_17 ,
ОСОБА_10 ОСОБА_18 ,
ОСОБА_12 ОСОБА_19 ,
ОСОБА_11 ОСОБА_20 ,
ОСОБА_14 ОСОБА_21 ,
ОСОБА_13 ОСОБА_22 ,
ОСОБА_15 ОСОБА_23 ,
перекладача ОСОБА_24 ,
розглянувши під час судового розгляду клопотання прокурора про продовження обвинуваченим запобіжних заходів, а також клопотання обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та захисника ОСОБА_19 про зміну обвинуваченим запобіжних заходів у судовому засіданні у приміщенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя у кримінальному провадженні за обвинуваченням:
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.289, ч.3 ст.262, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України,

ОСОБА_15 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

В Комунарському районному суді м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.289, ч.3 ст.262, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України та ОСОБА_15 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України.

20.09.2021 року прокурор ОСОБА_5 звернувся до суду із письмовими клопотаннями щодо продовження запобіжних заходів: тримання під вартою - обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 (з можливістю внесення застави ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у розмірі 2 648 000 грн., а ОСОБА_14 у розмірі 1 316 000 грн.) та домашнього арешту - обвинуваченим ОСОБА_15 і ОСОБА_10 .

У своїх клопотаннях прокурор зазначив, що на цей час відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у даному кримінальному провадженні продовжують існувати такі ризики як: переховування від суду; можливість незаконного впливу на потерпілих, свідків, обвинуваченого ОСОБА_15 ; вчинення обвинуваченими іншого кримінального правопорушення; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно письмових клопотань свій висновок щодо наявності існування вказаних ризиків прокурор обґрунтовує тим, що:

- ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 обвинувачуються у скоєнні злочинів досить тривалий час, більше 2 років;

- обвинувачені не працювали, що свідчить про стійкість їх наміру на незаконне збагачення, небажання заробляти чесною працею, і з високим ступенем вірогідності вказує на те, що, обвинувачені і надалі виношуватимуть наміри заробляти на життя нечесним шляхом, тобто вчиняючи злочини;

- на користь застосування найсуворішого запобіжного заходу говорить і характер інкримінованих злочинів, а саме: із застосуванням насильства до потерпілих. У вчиненні кимось із потерпілих перешкод, обвинувачені, не вагаючись брались за вогнепальну зброю, стріляли з неї, у т.ч. на ураження, викрадали потерпілих, зв`язували їх, катували, заподіяючи у т.ч. їм тілесні ушкодження. Така зухвалість свідчить про небезпечність обвинувачених для суспільства, необхідність його ізоляції для запобігання досить ймовірному ризику впливу на потерпілих та свідків;

- обвинувачені, які знаходяться під вартою можуть чинити тиск на обвинуваченого ОСОБА_15 , який перебуває на волі та під час досудового розслідування і судового розгляду безпосередньо вказував на обвинувачених як осіб, що скоїли злочини;

- про агресивність та небезпечність обвинувачених свідчать факти вилучення у них вогнепальної зброї (автомат, три пістолети), вибухових пристроїв (дві гранати), кастетів, інших знарядь, спеціально пристосованих для побиття людей, балаклав для приховування обличчя, одягу працівників правоохоронних органів, як обвинувачені придбали під час своєї злочинної діяльності, зокрема, коли відчули активний супротив потерпілих під час розбійних нападів;

- окремі учасники цього угрупування, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, та які приймали участь у плануванні розбійних нападів, переховуються від слідства, у т.ч. на тимчасово окупованій території держави, на якій поки правоохоронні органи не можуть здійснювати свою діяльність. Звідси, перебуваючи на волі, обвинувачені можуть контактувати з цими розшукуваними та домовлятися про здійснення тиску на потерпілих і свідків, а також перешкоджати провадженню іншим чином. До того ж обвинувачені можуть у вказаних осіб шукати порад та сприяння у забезпеченні переховування від суду, що може бути викликано страхом перед можливим досить суворим покаранням.

- у обвинувачених мається зв`язок з тимчасово окупованою територією держави, а саме: з м. Донецьком ( ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 ), Макіївка та Ясинувата ( ОСОБА_12 ) де вони народилися та проживали до недавнього часу, зокрема наявність там родичів, друзів, знайомих, а також відсутність тісних соціальних зв`язків, місця роботи, постійного місця проживання на підконтрольній правоохоронним органам України території. Під тяжкістю можливого покарання, яка загрожує обвинуваченим, останні можуть без особливих складнощів виїхати на цю непідконтрольну територію.

Також, на користь застосування щодо обвинувачених тримання під вартою, на думку прокурора, є й інші обставини, а саме: суспільну небезпеку обвинувачених, шкідливість неправомірної поведінки для суспільства, усвідомлення її обвинуваченими, розмір спричиненої матеріальної шкоди.

Фактичні обставини інкримінованих обвинуваченими злочинів свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, що узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини.

Підстави, які б свідчили про неможливість утримання обвинувачених в установах попереднього ув`язнення за станом здоров`я відсутні.

Попри те, що обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 раніше не притягувалися до кримінальної відповідальності, з урахуванням обставин вчинення кримінальних правопорушень, прокурор дійшов до висновку про недостатність таких характеристик для оцінки поведінки обвинуваченого належною при застосування більш м`якого запобіжного заходу.

На думку прокурора тримання обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 під вартою є необхідним, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам, ефективно забезпечити виконання процесуальних рішень у кримінальному провадженні, тому просив суд продовжити вказаним обвинуваченим строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці. Стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 прокурор вказав, що відносно останніх як альтернативний запобіжних захід можливо внести заставу у розмірі 2 648 000 грн., а ОСОБА_14 у розмірі 1 316 000 грн. із покладенням на них певних обов`язків, визначених у ст.194 КПК України.

Також, на думку прокурора необхідно врахувати:

- вкрай негативну характеристику ОСОБА_12 , який двічі засуджувався за вчинення корисливих злочинів, у тому числі разом з іншими обвинуваченими у цьому кримінальному провадженні. Зокрема, 26.02.1998 року Горняцьким районним судом м. Макіївки ОСОБА_12 було засуджено за ч.3 ст.140, ч.1 ст.145, ч.3 ст.142 КК України до 7 років позбавленні волі; 25.06.2007 року Ясинуватським міським судом Донецької області за ч.3 ст.187, ч.3 ст.185 КК України до 8 років позбавлення волі.

Обґрунтовуючи своє клопотання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_15 терміном на 2 місяці, прокурор вказав, що з урахуванням обґрунтованості пред`явленої йому підозри та обставин вчинених злочинів, даних про особу обвинуваченого маються такі ризики: незаконний вплив на потерпілих, свідків, скоєння обвинуваченим інших злочинів, а також ухилення від суду.

Проти задоволення клопотань обвинувачених та їх захисників щодо зміни запобіжних заходів з тримання під вартою на домашній цілодобовий арешт, він заперечує.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в них.

Представник потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_7 просив повністю задовольнити клопотання прокурора. При цьому зазначив, що потерпілого ОСОБА_6 під час вчинення злочину залякували пістолетом, змушували підходити до ями, заздалегідь виритої у лісі, де знущалися над потерпілим. Ризики, які існували на момент застосування запобіжних заходів, до обвинувачених, не відпали. Стосовно тих клопотань, які подані обвинуваченими та їх захисниками щодо зміни запобіжних заходів, ОСОБА_7 зазначив, що суд взагалі не має права їх одночасно розглядати з клопотанням прокурора, так як судова колегія повинна спочатку розглянути клопотання прокурора, винести по їх рішення, а потім вже обвинувачені зможуть оскаржити рішення суду першої інстанції та апеляційна інстанція може змінити запобіжний захід. Крім того, просив суд не приймати до уваги ті документи, які були подані стороною захисту на обґрунтування підстав для зміни запобіжних заходів, так як вони не відкривалися стороні обвинувачення та потерпілому.

Захисник ОСОБА_16 заперечував проти задоволення клопотань прокурора. При цьому вказав, що прокурором не доведено підозру у вчиненні тих кримінальних правопорушень, що вказані в обвинувальному акті, а також не доведено, що інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити ОСОБА_8 належну процесуальну поведінку.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав повністю думку свого захисника з приводу неможливості у подальшому продовжити такий запобіжний захід як тримання під вартою. Зазначив, що прокурор у судовому засіданні не довів ризики, передбачені КПК України, а лише припустив про можливість їх існування. Зазначені в обвинувальному акті злочини, він не скоював. На теперішній час він під вартою перебуває майже 4 роки. Вважає, що до нього можливо було застосувати інший більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі.

Захисник ОСОБА_17 заперечував проти задоволення клопотання щодо продовження запобіжного заходу ОСОБА_9 , зазначивши, що прокурор ризики не підтвердив та під час судового засідання не довів, що інші запобіжні заходи можуть забезпечити останньому належну поведінку. Тому, просить змінити запобіжний захід ОСОБА_9 на більш м`який запобіжний захід (у т.ч. цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю) так як обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце мешкання, сім`ю, на утриманні двох неповнолітніх дітей, тобто місці соціальні зв`язки.

Обвинувачений ОСОБА_9 також заперечував щодо продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому зазначив, що не згоден із клопотанням прокурора та відомостями, які в ньому вказані. Також, зазначив, що при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження, він не побачив жодних фактів, про які вказав представник потерпілого ОСОБА_7 , який в черговий раз намагається з негативного боку висвітити обвинувачених. Підтримує думку свого захисника, що відносно нього можливо змінити запобіжний захід на більш м`який.

Захисник ОСОБА_18 просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора щодо продовження тримання під вартою усіх обвинувачених. Зазначив при цьому, що прокурор під час судового розгляду не довів про існування інших, більш м`яких запобіжних заходів. Обвинувачені знаходяться під вартою майже 4 роки і застосування до ОСОБА_10 цілодобового домашнього арешту свідчить, що можливо застосувати до інших обвинувачених аналогічні запобіжні заходи. Стосовно ОСОБА_10 просить суд замінити цілодобовий домашній арешт на нічний домашній арешт з можливістю працювати ОСОБА_10 .

ОСОБА_10 повністю підтримав свого захисника, зазначивши, що дійсно він має бажання працевлаштуватися, тому і просить змінити цілодобовий домашній арешт та нічний.

Захисник ОСОБА_19 заперечував проти продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_12 і надав суду письмове клопотання про зміну запобіжного заходу, в якому зазначив, що з 2018 року розглядається це кримінальне провадження. За цей час у справі не допитано жодного з свідків, потерпілих, лише розпочато дослідження письмових доказів. ОСОБА_12 безпідставно перебуває за гратами, внаслідок чого нівелюються його права.

Ризики, передбачені ст. 177 КПК України стороною обвинувачення не підтверджуються. Доказів незаконного тиску на свідків у сторони обвинувачення не мається, як і підстав обґрунтовано припускати можливість знищення доказів у справі, які давно зібрані та зберігаються у сторони обвинувачення. ОСОБА_12 не має наміру переховуватися від суду, ризик впливу на свiдкiв вiдсутній, перешкоджати кримінальному провадженню iншим чином у обвинуваченого не має можливості, скоювати злочини останній не збирається.

Сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що неодноразова вказував у своїх рiшеннях Європейський суд з прав людини. Згідно вимог глави 18 КПК України на прокурора покладено обов`язок кожного разу доводити не лише ту обставину, що ризики існують, але й ту, що ці ризики не зменшились і, що застосування запобіжного заходу і подалі є дійсно обґрунтованим.

Вважає, що застосування домашнього арешту цілодобово до ОСОБА_12 буде достатнім та ефективним заходом забезпечення кримінального провадження, сприятиме швидшому розгляду справи в суді. Обвинувачений має постійно місце проживання у м. Одесі, в м. Запоріжжя має можливість проживати в орендованій у громадянки ОСОБА_25 квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Дружина ОСОБА_12 - ОСОБА_26 надала письмову згоду про те, що вона буде оплачувати орендовану квартиру.

Обвинувачений ОСОБА_12 повністю підтримав свого захисника, зазначивши, що згоден з доводами останнього, просив до нього застосувати цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю. Крім того, останній до суду надав письмове клопотання, в якому вказав, що він вже тривалий час перебуває під вартою, а прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити його процесуальну поведінку.

Захисник ОСОБА_20 також заперечував проти продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_11 , зазначивши, що останній, враховуючи вимоги ч.5 ст.72 КК України практично відбув мінімальне покарання. Також, повністю підтримав клопотання обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт за місцем його проживання у м. Одесі.

Обвинувачений ОСОБА_11 звернувся до суду із письмовим клопотанням про заміну запобіжного заходу тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_2 , де на цей час мешкає його цивільна дружина ОСОБА_27 . У клопотанні зазначив, що з урахуванням ч.5 ст.72 КК України під вартою перебуває більше 7 років. Прокурор у судовому засіданні лише необґрунтовано зазначає про те, що він скоїв тяжкі злочини та перераховує ризики, передбачені КПК України, без надання жодного доказу. Вважає, що пройшли усі розумні строки для судового розгляду по даному кримінальному провадженню.

Захисник ОСОБА_21 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора відносно обвинуваченого ОСОБА_14 , зазначивши, що прокурор не довів у судовому засіданні жодного з ризиків. До суду звернулася із письмовим клопотанням про заміну запобіжного заходу обвинуваченому, в якому зазначила, що ОСОБА_14 раніше не судимий, одружений, у лікарів психіатра та нарколога на обліку не перебуває, зареєстрований у м. Донецьку, але до обрання запобіжного заходу проживав у м. Одесі. Родина ОСОБА_14 складається з трьох осіб: дружина - ОСОБА_28 , донька - ОСОБА_29 . Його дружина є внутрішньо переміщеною особою та стала на облік у м. Запоріжжі. На сьогодні ОСОБА_28 орендувала двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , для проживання родини з трьох осіб, строком на 1 рік з умовою пролонгації договору оренди від 09.09.2021 року, укладеного Агентством нерухомості «ВІКТОРІЯ» між ОСОБА_30 та ОСОБА_28 , що підтверджується договором оренди квартири у приватної особи від 09.09.2021 року.

Ризики, передбачені ст.177 КПК України стороною обвинувачення не підтверджуються. Доказів незаконного тиску на свідків у сторони обвинувачення не мається, як і підстав обґрунтовано припускати можливість знищення доказів у справі, які давно зібрані та зберігаються у сторони обвинувачення. ОСОБА_14 не має наміру переховуватися від суду, ризик впливу на свідків або потерпілих відсутній, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином у обвинуваченого не має можливості, скоювати злочини останнiй не збирається.

Сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що неодноразова вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (наприклад, справа Летельс проти Франції»).

Згідно вимог глави 18 КПК України на прокурора покладено обов`язок кожного разу доводити не лише ту обставину, що ризики існують, але й ту, що цi ризики не зменшились і, що застосування запобіжного заходу і подалі є дійсно обґрунтованим.

Вважаю, що застосування навіть домашнього арешту з 21.00 до 06.00 часу доби до ОСОБА_14 буде достатнім та ефективним заходом забезпечення кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_14 вказав, що він підтримує свого захисника, не згоден із жодним доводом та твердженням прокурора, тому просить відмовити у задоволенні клопотання і обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Його дружина на цей час приїхала до Запоріжжя із дитиною, встала на облік як внутрішньо переміщена особа, орендувала квартиру на рік.

Захисник ОСОБА_22 просила суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора відносно ОСОБА_13 , зазначивши, що останній досить тривалий час перебуває під вартою, доказів щодо ризиків у судовому засіданні прокурор не навів, як і не довів суду, що такий запобіжний захід є єдиним можливим у даній ситуації. Просить суд обрати до ОСОБА_13 інший альтернативний запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_13 підтримав свого захисника та заперечував проти задоволення клопотання прокурора. При цьому останній зазначив, що жодного злочину, вказаного в обвинувальному акті, він не скоював.

Обвинувачений ОСОБА_15 та його захисник ОСОБА_23 зазначили, що у них відсутні заперечення з приводу задоволення клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту останньому.

Розглянувши клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинувачених, клопотання захисників щодо заміни запобіжного заходу, заслухавши думки прокурора, обвинувачених та їх захисників, отримавши пояснення від ОСОБА_31 , ОСОБА_28 , а також ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 за клопотанням обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , відповідно, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до такого.

Встановлено, що 28.08.2019 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із Запорізького апеляційного суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.289, ч.3 ст.262, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_32 та ОСОБА_15 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України.

Ухвалою колегії суддів Комунарського районного суду м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 і ОСОБА_33 від 29.08.2019 року кримінальне провадження прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання на 04.09.2019 року. Також, було визначено запасного суддю ОСОБА_3 . У подальшому, остання замінила суддю ОСОБА_33 , який був звільнений ВРП з посади судді у зв`язку з відставкою.

Ухвалами слідчих суддів на стадії досудового розслідування до обвинувачених було застосовано запобіжний захід тримання під вартою. У подальшому, обвинуваченим ОСОБА_34 і ОСОБА_15 було змінено взяття під варту на домашній арешт. Ухвалами Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07.09.2018 року, 01.11.2018 року, Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.12.2018 року, 21.02.2019 року, 18.04.2019 року, Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.06.2019 року, 12.07.2019 року, 04.09.2019 року, 03.10.2019 року, 29.11.2019 року, 17.01.2020 року, 12.03.2020 року, 06.05.2020 року, 11.06.2020 року, 07.08.2020 року, 02.10.2020 року, 26.11.2020 року, 21.01.2021 року, 18.03.2021 року, 12.05.2021 року, 10.06.2021 року, 04.08.2021 року строки запобіжних заходів обвинуваченим продовжувалися до 07.11.2018 року, 31.12.2018 року, 25.02.2019 року, 21.04.2019 року, 16.06.2019 року, 13.08.2019 року, 10.09.2019 року, 10.10.2019 року, 03.12.2019 року, 28.01.2020 року, 16.03.2020 року, 11.05.2020 року, 05.07.2020 року, 11.08.2020 року, 06.10.2020 року, 01.12.2020 року, 25.01.2021 року, 20.03.2021 року, 17.05.2021 року, 14.06.2021 року, 09.08.2021 року, 03.10.2021 року відповідно.

Обвинуваченому ОСОБА_10 ухвалою суду від 04.08.2021 року було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю.

Ухвалою колегії суддів від 14.11.2019 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_32 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України було закрито на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

Згідно вимог ст.331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

За змістом ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винуватою, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та відповідно до ч.3 ст.197 КПК України про його продовження, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості обвинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_15 , надані під час судового розгляду щодо причетності ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 до скоєння окремих злочинів, вказаних в обвинувальному акті, та пояснення потерпілого ОСОБА_35 , який у попередньому судовому засіданні вказав, що він впізнає ОСОБА_8 як особу, яка відносно нього скоїла злочин, при цьому останній застосовував насильство та катував його, колегія суддів дійшла до висновку, що на цей час маються факти та інформація, що обвинувачені могли вчинити злочини, зазначені в обвинувальному акту.

Тобто, на даному етапі судового розгляду підозра відносно обвинувачених цілком обґрунтована, доводи захисників, а також самих обвинувачених, заявлені на захист прав та інтересів останніх про недоведеність винуватості обвинувачених, обов`язково будуть перевірятися в ході судового розгляду у встановленому законом порядку.

При вирішенні питання доцільності продовження запобіжних заходів обвинуваченим, судом враховується тяжкість покарання, що загрожує останнім у разі визнання їх винуватими у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.289, ч.3 ст.262, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України (максимальний строк до 15 років позбавлення волі).

Судом досліджувалися характеризуючи дані обвинувачених та їх соціальні зв`язки, що маються у матеріалах кримінального провадження та встановлені під час судового розгляду:

ОСОБА_8 раніше не судимий; обвинувачується у скоєнні особливо тяжких злочинів із застосуванням насильства; зареєстрований у м. Донецьку; має постійне місця мешкання у м. Одесі; розлучений; на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

ОСОБА_9 раніше не судимий; обвинувачується у скоєнні особливо тяжких злочинів із застосуванням насильства; зареєстрований у м. Донецьку; має постійне місця мешкання у м. Одесі; одружений; має двох неповнолітніх дітей; на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

ОСОБА_10 раніше не судимий; обвинувачується у скоєнні особливо тяжких злочинів із застосуванням насильства; зареєстрований у м. Донецьку; має постійне місця мешкання у м. Одесі; одружений, має двох неповнолітніх дітей.

ОСОБА_11 раніше не судимий; обвинувачується у скоєнні особливо тяжких злочинів із застосуванням насильства; зареєстрований у м. Донецьку; має постійне місця мешкання у м. Одесі; одружений, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. На запит суду начальник філії ДУ «ЦОЗ ДКВС України» в Запорізькій області відповів, що об`єктивний стан на цей час ОСОБА_11 задовільний. Протипоказань щодо утримання в умовах ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» за станом здоров`я не має.

ОСОБА_12 раніше судимий за корисливі злочини, судимість за які не знята та не погашена; обвинувачується у скоєнні особливо тяжких злочинів із застосуванням насильства; зареєстрований у м. Донецьку, має постійне місця мешкання у м. Одесі; одружений, має на утриманні малолітню дитину.

ОСОБА_13 раніше не судимий; обвинувачується у скоєнні особливо тяжких злочинів із застосуванням насильства; відсутнє постійне місця мешкання (відмовився у судовому засіданні зазначати своє місце проживання), зареєстрований у м. Донецьку; на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

ОСОБА_14 раніше не судимий; обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства; має постійне місця мешкання у м. Одесі, зареєстрований у м. Донецьку; на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Суд не приймає до уваги інформацію прокурора, що ОСОБА_9 , ОСОБА_10 раніше не судимі в силу ст. 89 КК України. В судовому засідання прокурор не надав інформації щодо судимості вказаних осіб, тому вважаємо їх не судимими. Крім того, судова колегія в черговий раз звертає увагу прокурора, що в КК України відсутнє поняття «раніше не судимий в силу ст.89 КК України». У вказаній статті зазначено: «Такими, що не мають судимості…», тобто фактично у ст.89 КК України законодавець перерахував випадки, коли особи не мають судимості.

Також, суд критично ставиться і до висловів прокурора щодо наявності у обвинувачених зв`язків (взагалі не конкретизовані) з тимчасово окупованою територією держави, а саме: з м. Донецьком, Макіївкою та Ясинуватою. Крім того, прокурор не надав у судовому засіданні жодних доказів того, що особи, які є учасниками скоєння злочинів, вказаних в обвинувальному акті, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження, переховуються від суду на тимчасово окупованій території держави і це надає можливість забезпечити обвинувачених виїхати на вказану територію України. Судова колегія звертає увагу прокурору, що зазначений висновок неодноразово робився судом під час розгляду клопотань прокурора про продовження строку запобіжних заходів обвинуваченим.

За змістом обвинувального акту, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 обвинувачуються у вчиненні протягом кількох років шести епізодів особливо тяжких злочинів, які пов`язані із посяганням не тільки на майно громадян, а і на їх здоров`я, що значно підвищує ступінь суспільної небезпеки їх поведінки та переконує колегію суддів у тому, що ризик продовження злочинної діяльності є очевидним та таким, що може справдитися із великим ступенем вірогідності. Такі висновки ґрунтуються, у тому числі, що за весь час судового розгляду сторона захисту не надала жодного доказу офіційного працевлаштування або офіційних доходів обвинувачених до їх затримання. У зв`язку з чим, суд дійшов до висновку про відсутність у обвинувачених законних джерел доходу.

Під час вирішення питання про доцільність продовження строку запобіжних заходів колегія суддів враховує дані про особу кожного обвинуваченого щодо наявності соціальних зв`язків, постійного місця проживання та стану здоров`я, однак ці обставини не спростовують висновки суду про можливе продовження обвинуваченими злочинної діяльності та вплив на потерпілих і свідків, а наявність у обвинувачених дружин та дітей, на думку суду, не є тим дієвим запобіжником, який би мав утримати їх від вчинення злочинів.

Враховуючи, що на цей час по даному кримінальному провадженню не допитаного жодного з потерпілих та свідків, усі злочини, в яких обвинувачуються ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , пов`язані із заподіянням шкоди потерпілим та вчинялись у присутності потерпілих і свідків, з урахуванням показань обвинуваченого ОСОБА_15 у судовому засіданні щодо фактів слідкування за ним невідомими особами після закінчення судових засідань, а також фактів неодноразових негативних висловів та образ та на адресу обвинуваченого ОСОБА_15 , на думку колегії суддів, існує ризик можливого впливу обвинувачених, які перебувають під вартою, на вказаних осіб з метою схилити їх до відмови від надання показань або зміни показань у суді задля уникнення кримінальної відповідальності та покарання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинувачених під час розслідування злочинів (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Вважаємо, що ризик переховування від суду у обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на цей час перестав існувати, враховуючи, що прокурором не доведено у судовому засіданні наявність цього ризику.

Таким чином, враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, факти, встановлені у судовому засіданні, особистості обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 вважаємо, що на цей час продовжують існувати ризики, передбачені п.п.3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість незаконно впливати на потерпілих та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про доцільність продовження запобіжних заходів обвинуваченим, колегія суддів, враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював і те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

На думку колегії суддів у даному кримінальному провадженню існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи мету застосування запобіжних заходів, доведеність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, розцінюючи зазначені ризики як реальні та такі, що виправдовують обмеження свободи фізичної особи, колегія суддів з урахуванням викладеного, приймає рішення про продовження відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 строк тримання під вартою по 20.11.2021 року (включно).

Вважаємо, що характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватими обвинувачених у вчиненні злочинів у сукупності з конкретними обставинами кримінального провадження, переконливо доводять, що суспільний інтерес переважував, так і досі переважує вимоги забезпечення поваги до особистої свободи обвинувачених.

Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до вказаних обвинувачених, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та встановленою процедурою.

Під час розгляду питання про продовження запобіжних заходів відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , суд розглянув можливість застосування до обвинувачених інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів, у т.ч. домашнього арешту та застави.

Під час визначення обвинуваченим такого альтернативного запобіжного заходу як застава, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Пункт 3 ч.5 ст.182 КПК України передбачає, що розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України у виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Враховуючи, що законодавець передбачив в ч.4 ст.183 КПК України, право, а не обов`язок суду не визначати розмір застави, з урахуванням конкретних обставини даного кримінального провадження (перебування обвинувачених під вартою з грудня 2017 року під вартою, тобто більше трьох років; зменшення ризиків), вважаємо за можливе обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 визначити альтернативний запобіжний захід, а саме заставу.

Виходячи із вимог ч.ч. 2,5 ст.182 КПК України, з урахуванням розміру цивільного позову потерпілих ОСОБА_36 і ОСОБА_37 ; зазначеної в обвинувальному акті матеріальної шкоди, спричиненої вказаним потерпілим; кількості обвинувачених, які, на думку прокурора, приймали участь у скоєнні злочину відносно ОСОБА_36 і ОСОБА_37 ; тяжкість злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_14 , суд вважає за необхідне визначати можливість застосувати заставу та зменшити її розмір, а саме, до 1 316 000 грн., які ОСОБА_14 або заставодавець мають право у будь-який момент внести.
Для ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 і ОСОБА_13 суд, враховуючи вимоги ч.ч. 2,5 ст.182 КПК України, тяжкість злочинів, в яких обвинувачуються останні, суму розмірів цивільних позовів потерпілих ( ОСОБА_38 - 471 412 грн.; ОСОБА_37 та ОСОБА_36 - 9 210 173 грн. 77 коп.; ОСОБА_39 - 2 308 845 грн. 88 коп.; 6 156 274 грн. ОСОБА_6 ), кількість обвинувачених, які, на думку прокурора, приймали участь у скоєнні злочинів відносно останніх, також вважає за можливе знизити розмір застави, а саме, до 2 648 000 грн.
Призначаючи ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 заставу у такому розмірі, що перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вважаємо, що даний випадок є виключним, а вказаний у п.3 ч.5 ст. 182 КПК України максимальний розмір застави не здатен забезпечити виконанню обвинуваченими обов`язків, покладених на них судом, враховуючи реальність ризиків, встановлених під час судового розгляду та наявність ознак справжнього суспільного інтересу у цьому кримінальному провадженні.
У разі внесення зазначених сум застав на обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 покладаються обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.182 КПК України у разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

Розглядаючи доцільність зміни запобіжного заходу на домашній арешт, колегія суддів, враховуючи особистість обвинувачених, суспільний інтерес у цьому кримінальному провадженні, вважає, що ризики незаконно впливати на потерпілих та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення є настільки вагомими, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, у т.ч. домашній арешт, не може забезпечити належну поведінку обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 . На думку колегії суддів, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є доцільним та відповідає принципу винятковості даного запобіжного заходу.

Вважаємо, що аналогічним повинен бути і запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_11 . У судовому засіданні ОСОБА_27 зазначила, що вона буде забезпечувати явку до суду обвинуваченого ОСОБА_11 у разі застосування відносно останнього цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 . Вказане житло є її власністю та місцем проживання. До затримання ОСОБА_11 також проживав за вказаною адресою. Враховуючи віддаленість місця, де просив обвинувачений застосувати йому домашній арешт, тобто місця проживання ОСОБА_11 з ОСОБА_27 (м. Одеса) від місця проведення судового розгляду (м. Запоріжжя), відсутності доказів щодо можливого забезпечення житлом ОСОБА_11 у м. Запоріжжі, коли судові засідання будуть кожного дня, недосконалість систем відеоконференцій, а також факти, повідомлені захисниками з м. Одеси щодо певних проблем з прибуттям до м. Запоріжжя потягами, колегія суддів дійшла до висновку, що на цей час відсутні підстави для зміни запобіжного заходу ОСОБА_11 на домашній цілодобовий арешт у м. Одесі.

При вирішенні питання про доцільність зміни запобіжного заходів обвинуваченим ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , суд вважає, що вказані вище ризики відносно останніх також продовжують існувати. Водночас, ці ризики зменшилися до того рівня, коли можливо застосувати інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, у даному випадку домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю.

Суд повністю погоджується з позицією сторони захисту, що згідно практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строків тримання під вартою, ґрунтується на презумпції, що з перебігом судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Зменшення встановленого ризику судом вбачається із сукупності певних обставин.

Захисник ОСОБА_21 надала до суду документи, які свідчать про те, що дружина ОСОБА_14 ОСОБА_28 переїхала у м. Запоріжжя з донькою. При цьому уклала договір про оренду двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_3 , стала на облік як внутрішньо переміщена особа.

Під час судового засідання вказані факти підтвердила ОСОБА_14 та надала суду оригінали документів.

Також, у суді надавала пояснення ОСОБА_40 , яка зазначила, що двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_3 належить їй на праві приватної власності. Через агентство нерухомості вона здала вказану квартиру ОСОБА_28 на 1 рік з можливістю пролонгації договору. Не заперечує, щоб у квартирі мешкав разом із родиною обвинувачений ОСОБА_14 .

Захисник ОСОБА_19 надав до суду документи, які свідчать про те, що він з ОСОБА_25 уклав договір оренди кімнати у квартирі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 для свого підзахисного ОСОБА_12 . Поки не буде дружини, він згоден купляти продукти для свого підзахисного.

У судовому засіданні ОСОБА_25 пояснила, що вказана квартира належить Ель ОСОБА_41 , яка на її ім`я оформила довіреність на оренду житла. Вона працює в агентстві нерухомості, тому, враховуючи довіреність від власника житла, і уклала договір оренди. Так як вона є агентом по нерухомості, тому має можливість надати ОСОБА_12 й іншу квартиру, якщо вказана у договорі оренди квартира буде продана. Також повідомила, що квартира є трикімнатною, в якій в одній кімнаті проживає син власника квартири, в іншій буде мешкати ОСОБА_12 , а третя кімната вільна.

ОСОБА_26 суду пояснила, що вона буде сплачувати за оренду квартири, яку знімає ОСОБА_12 . У неї робота дозволяє на тиждень приїжджати до м. Запоріжжя, що вона і збирається робити для влаштування побуту ОСОБА_12 .

Обвинувачений ОСОБА_12 знаходиться під вартою вже більше 3 років 8 місяців, обвинувачується у скоєнні злочинів, частина з яких вченена у 2015 р.р.

ОСОБА_14 також перебуває під вартою вже більше 3 років 8 місяців, обвинувачується у скоєнні двох епізодів кримінальних правопорушень.

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати суд при обранні та продовженні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Прокурором у даному випадку у судовому засіданні відносно ОСОБА_14 та ОСОБА_12 не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів (крім тримання під вартою) не здатний досягти дієвості даного кримінального провадження, тобто не наведено жодних доводів, які б давали підстави вважати, що внаслідок застосування ОСОБА_14 та ОСОБА_12 запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі (у даному випадку домашнього цілодобового арешту із застосуванням електронного засобу контролю за адресами, вказаними у договорах оренди), останні не будуть виконувати покладені на них процесуальні обов`язки.

Таким чином, враховуючи вказані обставини, на думку суду, клопотання захисників ОСОБА_19 та ОСОБА_21 про заміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , підлягає задоволенню. Суд вважає за можливе застосувати відносно ОСОБА_42 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_3 , а відносно ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_1 із застосування електронних засобів контролю з обов`язками, передбаченими ч.5 ст. 194 КПК України: не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу головуючого судді по даному кримінальному провадженню; повідомляти головуючого суддю по даному кримінальному провадженню про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з обвинуваченим ОСОБА_15 , із свідками та потерпілими по даному кримінальному провадженню; носити електронний засіб контролю.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_15 суд продовжує запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк по 20.11.2021 року (включно), оскільки саме цей запобіжний захід забезпечення кримінального провадження дозволяє запобігти наявному ризику (переховування від суду) та забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Під час дослідження особистості останнього, встановлено, що ОСОБА_15 проживає у м. Костянтинівка, Донецької області, на цей час він є особою з інвалідністю 3 групи, має сім`ю та хвору дружину.

Також, суд враховує інформацію, вказану у відповіді начальника СП Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_43 від 11.01.2021 року, згідно якої з метою контролю за виконанням ухвали суду про запобіжний захід ОСОБА_15 ,, останній перевіряється за місцем мешкання, порушення відсутні. Крім того, ОСОБА_15 виконуються покладені на нього процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України щодо прибуття до суду за першим викликом. Таким чином, суд вважає, домашній арешт дієвим запобіжним заходом відносно ОСОБА_15 .

Керуючись ст. ст. 176, 177, 180, 331, 372, 395 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 20.11.2021 року (включно).

ОСОБА_8 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі 2 648 000 (два мільйона шістсот сорок вісім тисяч) грн.

У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_8 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до головуючого судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, один раз на тиждень у час, визначений вказаним суддею;

- не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу головуючого судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження;

- повідомляти головуючого суддю, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 20.11.2021 року (включно).

ОСОБА_9 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі 2 648 000 (два мільйона шістсот сорок вісім тисяч) грн.

У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_9 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до головуючого судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, один раз на тиждень у час, визначений вказаним суддею;

- не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу головуючого судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження;

- повідомляти головуючого суддю, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу відносно обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з перебуванням останнього цілодобово за адресою: АДРЕСА_4 строком по 20.11.2021 року (включно) із застосуванням електронного засобу контролю.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_10 такі обов`язки:

1) не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу головуючого судді по даному кримінальному провадженню;
2) повідомляти головуючого суддю по даному кримінальному провадженню про зміну свого місця проживання;
3) утримуватися від спілкування з обвинуваченим ОСОБА_15 , із свідками та потерпілими по даному кримінальному провадженню;
4) носити електронний засіб контролю.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_11 задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 20.11.2021 року (включно).

ОСОБА_11 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі 2 648 000 (два мільйона шістсот сорок вісім тисяч) грн.

У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_11 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до головуючого судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, один раз на тиждень у час, визначений вказаним суддею;

- не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу головуючого судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження;

- повідомляти головуючого суддю, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.

У задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_12 відмовити.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника ОСОБА_19 щодо зміни запобіжного заходу задовольнити.
Застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з перебуванням останнього цілодобово за адресою: АДРЕСА_1 строком по 20.11.2021 року (включно) із застосуванням електронного засобу контролю.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_12 такі обов`язки:

1) не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу головуючого судді по даному кримінальному провадженню;
2) повідомляти головуючого суддю по даному кримінальному провадженню про зміну свого місця проживання;
3) утримуватися від спілкування з обвинуваченим ОСОБА_15 , із свідками та потерпілими по даному кримінальному провадженню;
4) носити електронний засіб контролю.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_13 задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в ДП «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 20.11.2021 року (включно).

ОСОБА_13 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі 2 648 000 (два мільйона шістсот сорок вісім тисяч) грн.

У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_13 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до головуючого судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, один раз на тиждень у час, визначений вказаним суддею;

- не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу головуючого судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження;

- повідомляти головуючого суддю, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.

У задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_14 відмовити.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_14 та його захисника ОСОБА_21 щодо зміни запобіжного заходу задовольнити.
Застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ,з перебуванням останнього цілодобово за адресою: АДРЕСА_3 строком по 20.11.2021 року (включно) із застосуванням електронного засобу.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_14 такі обов`язки:

1) не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу головуючого судді по даному кримінальному провадженню;
2) повідомляти головуючого суддю по даному кримінальному провадженню про зміну свого місця проживання;
3) утримуватися від спілкування з обвинуваченим ОСОБА_15 , із свідками та потерпілими по даному кримінальному провадженню;
4) носити електронний засіб контролю.

Копію ухвали надіслати начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України для виконання.

Копію ухвали для виконання надіслати начальнику відділу поліції №3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області та до ГУНП в Запорізькій області для виконання в частині продовження ОСОБА_10 цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

Копію ухвали для виконання надіслати начальникам відділів поліції №№ 1, 5 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області та до ГУНП в Запорізькій області для виконання в частині застосування обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , відповідно, цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_15 задовольнити.
Продовжити ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши залишати житло за адресою: АДРЕСА_5 у період з 22.00 годин до 07.00 години ранку без дозволу суду, без застосування електронного засобу контролю, та покласти на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, по 20.11.2021 року (включно), а саме:
- прибувати до головуючого судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, за першим викликом усним чи письмовим;
- повідомляти головуючого суддю, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання.
Контроль за виконанням ухвали покласти на співробітників відділення поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_15 .

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Повний текст ухвали складено 22.09.2021 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3