Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа 511/1836/21
Номер провадження: 1-кп/511/191/21

19 жовтня 2021 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченої - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №90000306 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28.07.2021 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Каушани, Молдова, громадянки України, з повною загальною освітою, яка є пенсіонеркою, одруженої, утриманців не має, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка раніше не судима, -
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачена ОСОБА_4 , 27.07.2021 року біля 14:00 годин, проходячи по околиці с. Новосавицьке Роздільнянського району Одеської області, а саме неподалік земельної ділянки на якій проростало зерно пшениці, та яка перебуває в користуванні співмешканця її невістки ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , з мотивів особистих неприязних відносин, у ОСОБА_4 виник умисел на пошкодження майна шляхом підпалу.
Після цього, 27 липня 2021 року близько 14 год. 10 хв. ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, підійшла до вищевказаної земельної ділянки на якій проростало зерно пшениці і діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з мотивів особистих неприязних відносин, з метою пошкодження чужого майна, шляхом підпалу, дістала з кишені своїх штанів сірники, за допомогою яких підпалила пшеницю, чим своїми умисними діями спричинила пожежу, внаслідок якої було повністю знищено врожай пшениці, належний потерпілому ОСОБА_6 . Після чого ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зникла.
Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_4 завдала ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 8000 гривень.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст.194 КК України визнала повністю, щиро розкаялася, повністю підтвердила фактичні обставини справи і суду пояснила, що 27.07.2021 року біля 14:00 годин, вона проходила по околиці с. Новосавицьке Роздільнянського району Одеської області, неподалік земельної ділянки на якій проростало зерно пшениці, що належить ОСОБА_6 . Вона підійшла до вищевказаної земельної ділянки на якій проростало зерно пшениці і дістала з кишені сірники, за допомогою яких підпалила пшеницю, чим своїми умисними діями спричинила пожежу, внаслідок якої було повністю знищено врожай пшениці, належний ОСОБА_6 , після чого вона з місця вчинення злочину зникла.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надавши через канцелярію суду заяву про розгляд кримінального провадження без його участі та повідомив, що він претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.( а.к.п.34)
Таким чином показання обвинуваченої повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не оспорює.
Враховуючи дані обставини, за погодженням всіх інших учасників процесу, суд визнав не доцільним дослідження доказів та тих обставин справи, які ніким не оспорюються та роз`яснивши положення ст.349 ч.3 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів справи, що характеризують особу обвинуваченого, оскільки істинність, добровільність та правдивість його позиції у суду сумнівів не викликає.
Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вище зазначеного злочину, а її дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 194 КК України, як умисне пошкодження чужого майна, вчиненого шляхом підпалу.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особливості конкретного кримінального злочину й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення злочину і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…
Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченої та враховує ті обставини, що вона характеризується задовільно за місцем проживання (а.к.п.48), і є особою раніше не судимою (а.к.п.43), на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває ( а.к.п.50,51).
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 є щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відсутні.
Згідно наданої суду досудової доповіді відносно ОСОБА_4 Роздільнянським районним відділом ДУ «Центр пробації», вбачається, що беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинувачену та її спосіб життя, історію правопорушень, а також середню йомовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, при низькому ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі не становить небезпеку для суспільства ( у тому числі окремих осіб). На думку органу пробації можливим звільнити правопорушника від відбування покарання з випробуванням з покладенням на правопорушника обовязків, передбачених ст.76 ч.1 п.п. 1, 2 КК України, соціально виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних правопорушень. (а.к.п.30-33 ).
Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ "Про пробацію" під час вирішення питання про застосування до особи пробації суд бере до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення та соціально-психологічну характеристику особи обвинуваченого або засудженого, яку готує персонал органу пробації або адміністрація установи виконання покарань.
Згідно з п.2 ч.1 ст.2 ЗУ "Про пробацію", досудова доповідь - письмова інформація для суду, що характеризує обвинуваченого.
За приписами ч.1 ст.368 КПК України ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 75 КК України суд, звільняючи засудженого від відбування покарання з випробуванням, повинен ураховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дотримуючись загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.

Вирішуючи питання про застосування ст. 75 КК України, суд повинен належним чином досліджувати та оцінювати всі обставини, які мають значення для справи й застосовувати вказаний кримінальний закон лише в тому разі, коли для цього є умови та підстави, про що в судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суду необхідно виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення, зокрема форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, ролі кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали тощо.

Суд вважає, що згідно з вимогами діючого кримінального процесуального законодавства, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у мотивованих висновках суду при ухваленні вироку.

При цьому, щире каяття - це певний психічний стан особи винуватого, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї винуватості, розкриттям всіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної злочином шкоди, тобто визнання винуватості є складовою частиною щирого каяття особи. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставин вчиненого злочину, що значно ускладнює розкриття злочину, визнає свою вину лише частково для того щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, досудової доповіді з інформацією про соціально психологічну характеристику обвинуваченої ОСОБА_4 , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, якими відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину, на підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі з можливим звільненням її від відбування покарання, надавши іспитовий строк на підставі ст.75 КК України.

Також суд вважає необхідним по даній справі з метою організації органами виконання покарань належного контролю за поведінкою обвинуваченої покласти на неї обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
При цьому суд вважає що вказана думка суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 01.02.2018 року у справі № 634/609/15-к, яка є обов`язковою для застосування, у відповідності до якої судова дискреція (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість, зокрема, призначення покарання з випробуванням.
Також, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 28.07.2021 року був накладений арешт у вигляді заборони використання та розпорядження наступним майном, а саме: після пожежне сміття, яке було поміщено до спеціальних пакетів INZ № 2061782, INZ № 2061703, INZ № 206179 та було вилучено під час огляду місця події, а саме земельної ділянки, яка розташована на околиці с. Новосавицьке Роздільнянського району Одеської області (а.к.п.37)
Крім того, ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 28.07.2021 року був накладений арешт, у вигляді заборони використання та розпорядження наступним майном а саме на: жіночу футболку світлого кольору та спортивні штанах червоного кольору, які були одягнуті на ОСОБА_4 27.07.2021 року та які вона добровільно видала працівникам поліції (а.к.п.40)
У відповідності до ст. 174 ч. 4 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Суд вважає, що арешт, накладений на тимчасове вилучене майно підлягає скасуванню.
Запобіжний захід до обвинуваченої ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Долю речових доказів по справі суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.100, ч.2 ст.124, 174.349, 368, 369- ст.371,373,374 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України і призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.
Запобіжний захід до засудженої ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 28.07.2021 року, у вигляді заборони використання та розпорядження наступним майном, а саме: після пожежне сміття, яке було поміщено до спеціальних пакетів INZ № 2061782, INZ № 2061703, INZ № 206179 та було вилучено під час огляду місця події, а саме земельної ділянки, яка розташована на околиці с. Новосавицьке Роздільнянського району Одеської області.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 28.07.2021 року у вигляді заборони використання та розпорядження наступним майном а саме на: жіночу футболку світлого кольору та спортивні штанах червоного кольору, які були одягнуті на ОСОБА_4 .
Речові докази:
- після пожежне сміття, яке було поміщено до спеціальних пакетів INZ № 2061782, INZ № 2061703, INZ № 206179 та було вилучено під час огляду місця події, а саме земельної ділянки, яка розташована на околиці с. Новосавицьке Роздільнянського району Одеської області, яке знаходиться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції №1 Роздільнянського РВП ГУПН в Одеській області, після набрання вироком законної сили, знищити;
- жіночу футболку світлого кольору та спортивні штанах червоного кольору, які були одягнуті на ОСОБА_4 , яке знаходиться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції №1 Роздільнянського РВП ГУПН в Одеській області, після набрання вироком законної сили, знищити.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1