Справа № 164/1140/20 Провадження №11-кп/802/92/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.3 ст.185 КК України, ч.2 ст.289 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференцзв`язку),

захисника неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_8 (в режимі відеоконференцзв`язку),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Маневицького районного суду Волинської області від 24 травня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Даним вироком суду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Маневичі Волинської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, учня Маневицького професійного ліцею, раніше судимого: 1) вироком Маневицького районного суду Волинської області від 22.03.2019 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, і на підставі ст.ст.75, 104 КК України із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку на 1 (один) рік; 2) вироком Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 12.07.2019 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, та на підставі ст.75 КК України із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку на 2 (два) роки. Вироком Волинського апеляційного суду від 05.11.2019 року вирок Камінь-Каширського районного суду від 12.07.2019 року в частині призначеного покарання скасовано. Ухвалено вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.3 ст.185 КК, та із врахуванням положень ч.4 ст.70 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 104 КК України із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку на 2 (два) роки; 3) вироком Маневицького районного суду Волинської області 03.08.2020 року за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років; 4) вироком Маневицького районного суду Волинської області 06.04.2021 року за ч.2 ст.289, ч 4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі без конфіскації майна на строк 5 (п`ять) років 4 (чотири) місяці, покарання не відбув,

засуджено за:

- ч.2 ст.289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 5 (п`ять) місяців без конфіскації майна;

- ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено до відбування 5 (п`ять) років 5 (п`ять) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Маневицького районного суду Волинської області від 06.04.2021 року остаточно визначено до відбування 5 (п`ять) років 8 (вісім) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

До вступу вироку в законну силу ОСОБА_7 обрано міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвалено, що строк відбування покарання ОСОБА_7 слід рахувати з 24.05.2021 року, зарахувавши в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 12.05.2020 року по 23.05.2021 року з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави 980 (дев`ятсот вісімдесят) грн. 70 коп. витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи, 653 (шістсот п`ятдесят три) грн. 80 коп. витрат за проведення судової товарознавчої експертизи, 1307 (одна тисяча триста сім) грн. 60 коп. витрат за проведення судової трасологічної експертизи, 1307 (одна тисяча триста сім) грн. 60 коп. витрат за проведення судової дактилоскопічної експертизи, 1307 (одна тисяча триста сім) грн. 60 коп. витрат за проведення судової трасологічної експертизи, а всього витрат на загальну суму 5557 (п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят сім) грн. 30 коп. У разі відсутності у неповнолітнього ОСОБА_7 коштів, достатніх для відшкодування судових витрат, ці витрати відшкодовуються в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі його законним представником - матір`ю ОСОБА_9 . Обов`язок ОСОБА_9 відшкодувати судові витрати припиняється після досягнення ОСОБА_7 повноліття або коли він до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування судових витрат.

У порядку ст.100 КПК України вирішено долю речових доказів.

Згідно з даним вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він 12 травня 2020 року біля 00 год. 30 хв. в смт.Маневичі Волинської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою таємного викрадення чужого майна, повторно, підійшов до господарства ОСОБА_10 , що по АДРЕСА_2 , де переконавшись, що його ніхто не бачить, зайшов на подвір`я, після чого, достовірно орієнтуючись в господарських спорудах, так як раніше неодноразово перебував у них разом із власником господарства, через незакриті на замок двері проник в сарай, де по драбині виліз на горище та через отвір в стелі проник у гараж, який знаходиться в одній господарській споруді із сараєм, в якому зберігався автомобіль марки „ВАЗ 2105, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 . Переслідуючи мету таємного викрадення акумуляторної батареї та пального, неповнолітній ОСОБА_7 вилучив з моторного відсіку автомобіля акумуляторну батарею марки „G-PARD 60 АН 510 А, вартістю 1338 грн. 60 коп., а також, виявивши в трьох пляшках з полімерного матеріалу, ємкістю по 2 л кожна, пальне - бензин „АІ 92, вартістю 17 грн. 45 коп. за один літр, на суму 104 грн. 70 коп., які належали ОСОБА_10 , все переніс на горище, після чого виліз сам та виніс вказані речі із подвір`я, чим завдав потерпілому майнову шкоду на загальну суму 1443 грн. 30 коп.

Крім того, неповнолітній ОСОБА_7 12 травня 2020 року біля 01 год., в смт.Маневичі Волинської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, повторно, підійшов до подвір`я ОСОБА_11 , що по АДРЕСА_3 , де переконавшись, що його ніхто не бачить, скориставшись відсутністю воріт в огорожі, зайшов на подвір`я, після чого підійшов до гаража без дверей, в якому зберігався автомобіль марки „ВАЗ 2103, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , вартістю 13812 грн. 77 коп., який належав ОСОБА_11 . Виявивши, що дверцята автомобіля закриті на замок, ОСОБА_7 , з метою здійснення поїздки вказаним транспортним засобом, розбив мале скло на правих дверцятах автомобіля, завдяки чому в подальшому проник в салон, де за допомогою з`єднань проводів електроживлення замка запалювання запустив двигун і, не маючи будь-якого дозволу, виїхав за межі подвір`я, вчинивши незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, чим завдав потерпілому майнову шкоду на вищевказану суму.

У поданій апеляційній скарзі захисник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 не оспорюючи доведеності винуватості обвинуваченого та правильності кваліфікації дій, оскаржує судове рішення з мотивів невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Вказує, що при призначенні покарання ОСОБА_7 судом першої інстанції належним чином не було враховано тих обставин, що він активно сприяв розкриттю злочинів, повністю визнав свою вину і щиро розкаявся у вчиненому та попросив вибачення у потерпілих, які в свою чергу просили суд суворо його не карати, що фактично є обставинами, які пом`якшують покарання. Крім того, зазначає і про те, місцевий суд при призначенні покарання не врахував думку представників Маневицького професійного ліцею та представників Служби у справах дітей Маневицької РДА, які просили суд не позбавляти обвинуваченого волі та надати обвинуваченому шанс для виправлення. Вважає, що покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 8 місяців є надто суворим, а тому має бути зменшене з врахуванням вищевказаних обставин. Захисник посилаючись на вказані обставини, просить оскаржуваний вирок в частині покарання змінити, призначивши обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.
Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляційної скарги, доводи обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали з підстав викладених у ній, прокурора, яка вважає скаргу безпідставною, апеляційний суд доходить до наступного висновку.
За положеннями, які містяться у ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Суд апеляційної інстанції відповідно до норм ч.1 ст.404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікація його дій за ч.3 ст.185 та ч.2 ст.289 КК України, є правильними і ґрунтуються на зібраних у встановленому законом порядку та перевірених судом доказах, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Разом з тим, сторона захисту в апеляційній скарзі вказує про невідповідність призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання тяжкості кримінальних правопорушень та його особі внаслідок суворості.
Проте такі її твердження до уваги судом не приймаються з врахуванням наступного.
Так, відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно з вимогами ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання з тим, щоб особі за вчинений нею злочин, було призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що вказані вимоги законодавства та роз`яснення Пленуму ВСУ, були повністю дотримані судом першої інстанції.

Як убачається із вироку суду, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, місцевий суд з достатньою повнотою врахував характер і ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та дані про його особу. При цьому, судом наведено переконливі доводи про неможливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства на певний строк.

До обставин, які пом`якшують покарання, суд правильно відніс щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, а до обставин, які обтяжують покарання, - вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, місцевий суд призначаючи покарання обвинуваченому врахував, що вчинене ним кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст.185 та ч.2 ст.289 КК України, згідно із ст.12 цього ж Кодексу відносяться до категорії тяжких злочинів, дані про його особу, зокрема те, що він хоча і неповнолітнім, особою молодого віку, щиро розкаявся у скоєному, однак раніше неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів і, це не змінило жодним чином його поведінки, оскільки знову ж вчинив два умисні тяжкі злочини, що вказує про його небажання стати на шлях виправлення та відповідно про підвищену суспільну небезпечність.

Враховано було і думку потерпілих, які не наполягали на призначенні обвинуваченому суворого покарання у виді позбавлення волі.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримуючись вимог ст.ст.50, 65 КК України обґрунтовано дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання в межах санкцій ч.3 ст.185 КК України - у виді 4 роки позбавлення волі та ч.2 ст.289 КК України - у виді 5 років 5 місяців позбавлення без конфіскації майна, тобто ближче до мінімального строку, а також на підставі ст.70 КК України визначив остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим - 5 років 5 місяців позбавлення волі без конфіскації майна. Правильно також застосовано положення ч.4 ст.70 КК України, тобто, місцевий суд за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за оскаржуваним вироком та вироком суду від 06.04.2021 року, остаточно визначив ОСОБА_7 до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 8 місяців без конфіскації майна.

Врахувавши вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого виключно в умовах ізоляції від суспільства. При цьому, покарання,яке призначене обвинуваченому в межах санкції ч.3 ст.185 ч.2 ст.289 КК України із застосуванням положень ст.70 КК України, не є максимальним за своїм розміром, а ближче до мінімального, і тому немає жодних підстав вважати, що воно є надто суворим.
На думку колегії суддів апеляційного суду, призначене обвинуваченому покарання повністю відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, і не є надто суворим, як про це зазначено в апеляційній скарзі сторони захисту.

Таким чином, підстав для зміни вироку та пом`якшення обвинуваченому призначеного покарання шляхом призначення остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, з мотивів наведених в апеляційній скарзі захисника, апеляційний суд не знаходить.

Доводи сторони захисту як на одну з підстав для зміни вирок в частині покарання про те, що обвинувачений тривалий час перебував під вартою і внаслідок цього зробив відповідні висновки щодо своєї поведінки, на увагу суду не заслуговує, оскільки, такий строк попереднього ув`язнення, ОСОБА_7 було зараховано у строк призначеного покарання. Крім того, як вбачається з матеріалів провадження обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, однак це жодним чином не змінило його поведінки, так як знову ж вчинив два умисні тяжкі злочини.

Отже, усі доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі і наведені під час апеляційного розгляду провадження щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає голослівними та до уваги не приймає, оскільки, як вбачається з оскаржуваного вироку, вони повністю були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та відповідно не спростовують висновків місцевого суду і не дають жодних підстав для зміни оскаржуваного вироку, як про це просить апелянт.
Будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, апеляційну скаргу захисника неповнолітнього обвинуваченого слід залишити без задоволення, а вирок Маневицького районного суду Волинської області від 24.05.2021 року щодо ОСОБА_7 , - без змін.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Маневицького районного суду Волинської області від 24 травня 2021 року в даному провадженні, без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий (підпис)

Судді (підписи)

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Ухвала набрала законної сили 02.03.2022р.

Помічник заступника голови суду ____________________А.В. Самсонюк

Дата засвідчення копії 04.03.2022р.