Дата документу 15.09.2021 Справа № 334/242/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 334/242/21 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/1122/21 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

представника Вознесенівського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_9 ,

розглянула 15 вересня 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2021 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у виді 4 років 1 місяця. Звільнилась 21.09.2017 року умовно-достроково (1 рік 3 місяці 24 дня
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини :

11 грудня 2020 року приблизно о 18 год. 00 хв., ОСОБА_8 , знаходячись на спортивному майданчику, який розташований навпроти буд. 4А по вул. Портовій у м. Запоріжжя, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно з корисливих мотивів, переконавшись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, скориставшись моментом, що неповнолітній ОСОБА_10 відволікся та не спостерігає за своїм майном, шляхом вільного доступу, з сумки останнього, яку він залишив без нагляду на лавці, таємно вкрав мобільний телефон «Samsung Galaxy A10s», вартістю 3199,00 грн з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», що не представляє матеріальної цінності для потерпілого, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 3199,00 грн.

Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2021 року, ухваленого в порядку ст.382 КПК України:
ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та йому призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік.
Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покладено на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації його дій, не погоджується з оскаржуваним вироком в частині призначеного покарання внаслідок його суворості.

Просить вирок суду скасувати, призначивши більш м`яке покарання.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом не в повній мірі враховано, що від його дій тяжких наслідків не настало, загрози для суспільства не становить, викрадене майно повернуто потерпілій, матеріальна, моральна шкода відсутні, цивільний позов не заявлено, потерпіла претензій не має; дані щодо його особи, а саме те, що він є людиною молодого віку, навчається у навчальному закладі, раніше не судимий, щиро покаявся у вчиненні кримінального правопорушення, що визнано обставиною, що пом`якшує покарання, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, призначити покарання у вигляді штрафу.

Прокурор висловив заперечення доводам та вимогам поданої апеляційної скарги, просив вирок суду залишити без змін.

Представник органу також заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначивши, що обвинувачений не має можливості сплатити штраф.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Суд першої інстанції розглянув дане кримінальне провадження у відповідності до вимог ст.382 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.185 КК України, підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються, тому відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, колегія суддів переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Стосовно вимог апеляційної скарги обвинуваченого щодо скасування вироку в частині призначеного покарання та призначення йому більш м`якого покарання у виді штрафу, яке є реальним відбуттям покарання, колегія суддів зауважує, що кримінальним законом не передбачено такої можливості, оскільки з огляду на положення статей 420, 421 КПК рішення про призначення особі покарання, у тому числі менш суворого, але яке підлягає реальному відбуванню, замість призначеного судом першої інстанції покарання, від відбування якого її було звільнено з випробуванням, ухвалюється судом апеляційної інстанції у формі вироку (постанова Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду справа № 309/2466/18 провадження № 51-2770кмо19 від 03 лютого 2020 року).

Відповідаючи на доводи обвинуваченого щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі, слід зазначити про те, що судом призначено покарання з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

Так, відповідно до вимог ст.65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Визначений судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 вид та розмір покарання в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам закону.

При обранні виду та розміру покарання суд першої інстанції, згідно вироку та матеріалів кримінального провадження, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (проступку), обставини його скоєння, особу винного, який раніше не судимий, офіційно не працює, на спецобліках не перебуває, матеріальна шкода відшкодована шляхом повернення майна.

При цьому, відповідно до ст.66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання, суд першої інстанції визнав щире каяття, а обставин, що обтяжують покарання відповідно до положень ст.67 КК України, судом не встановлено.

Суд апеляційної інстанції, з огляду на сукупність наведених обставин, вважає, що судом першої інстанції в повній мірі дослідженні усі відомості в достатньому об`ємі, які характеризують обвинуваченого, його ставлення до скоєного та обґрунтовано призначив ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі в мінімальній межі, визначеної відповідною частиною санкції статті та положеннями ст.61 КК України.

Колегія суддів не вбачає підстав для зменшення розміру призначеного ОСОБА_8 покарання з урахуванням висунутих вимог.

Окрім того, оскільки покарання має на меті, зокрема і виправлення обвинуваченого, виховання та соціальну реабілітацію, запобігання вчиненню нових злочинів, а відтак, враховуючи вищезазначені обставини, те, що обвинувачений є особою, яка раніше не судима, його поведінку під час розгляду провадження, яка свідчила про критичне ставлення до вчиненого, що свідчить про його бажання виправитись, суд цілком аргументовано прийняв рішення про можливість звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

На користь прийнятого рішення свідчить і думка представника органу пробації, яка під час апеляційного розгляду повідомила, що виправлення ОСОБА_8 можливе в умовах здійснення нагляду з боку органу пробації. А також додала, що останній не має можливості сплатити штраф.

Отже районний суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з метою виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень обґрунтовано визнав, що виправлення обвинуваченого та його соціальна реабілітація можливі без ізоляції від суспільства, а відтак у відповідності до ст.75 КК України ОСОБА_8 слід звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, визначивши поміркований термін іспитового строку, який є мінімальним.

Наведене відповідатиме принципам достатності, справедливості та забезпечить виправлення обвинуваченого, а також утримання останнього від вчинення нових злочинів, що відповідатиме меті покарання, визначеної ст.50 КК України.

За положеннями ст.409 КПК України щодо підстав для скасування або зміни вироку, суд апеляційної інстанції має такі повноваження у чітко визначених випадках, зокрема коли це не погіршує становища обвинуваченого.

Натомість, оскаржуваним вироком ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, тоді як вимога про призначення останньому покарання у виді штрафу є реальним відбуттям покарання.

Судова колегія також звертає увагу на положення ст.53 КК України, відповідно до якої штраф застосовується з урахуванням двох критеріїв це тяжкість вчиненого злочину та майновий стан обвинуваченого.

Оскільки ОСОБА_8 згідно вироку суду першої інстанції не працевлаштований, офіційного доходу немає, навчався у 12 класі Запорізького ліцею «Промінь», тому у суду були відсутні підстави для призначеного обвинуваченому даного виду покарання.

Заявлена стороною захисту під час апеляційного розгляду наявність на розгляді у районному суді іншого кримінального провадження відносно ОСОБА_8 , що з урахуванням призначеного покарання у даному провадженні, погіршуватиме становище обвинуваченого, не є переконливим важелем для задоволення апеляційних вимог.

Аргументи обвинуваченого щодо позитивних відомостей стосовно його особистості суд відніс на користь застосування до нього положень ст.ст.75,76 КК України.

Одночасно слід зауважити, що застосування ст.75 КК України в апеляційній скарзі не оскаржується. При цьому ст.75 КК України не є покаранням у розумінні розділу 10 загальної частини КК України, а застосування ст.75 КК України може мати місце лише відносно певних видів покарання, до яких відноситься призначений ОСОБА_8 вид покарання у виді обмеження волі. Один із можливих у поєднанні зі ст.75 КК України видів покарань, передбачених санкцією ч.1 ст.185 КК України є виправні роботи, що за думкою апеляційного суду є недостатнім для виправлення обвинуваченого і протилежного за доводами апеляційної скарги не доведено.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає необхідним вирок суду залишити без змін, апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2021 року відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст.185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4