Номер провадження: 11-кп/813/2287/21
Номер справи місцевого суду: 502/1739/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Кілійського районного суду Одеської області від 21.10.2021 року про продовження запобіжного заходу в кримінальному провадженні №0000693 від 21.07.2021 року, стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації, Новосибірської області, Куйбишевського району, с. Новокиївка, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, -

встановив:

З представлених апеляційному суду матеріалів убачається, що в Кілійському районному суді Одеської області перебуває на розгляді кримінальне провадження №0000693 від 21.07.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.
Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 21.07.2021 року, задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , строком до 22.12.2021 року.

Мотивуючи прийняте рішення суд першої інстанції послався на дані про особу ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні злочину який є особливо тяжким, існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу та навіть зі сплином часу в даному випадку, не перестали існувати.
Не погоджуючись з ухвалою суду, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою обрати йому запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, а саме домашній арешт або особисте зобов`язання. Обвинувачений посилається на недоведеність ризиків, які обумовлюють необхідність продовження строку тримання його під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 не заявляв клопотання про розгляд справи за його участю.

Прокурор та захисник, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про причини неявки суду не повідомили.
Відповідно до положень ст.422-1 КПК України (далі КПК) розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
За таких підстав, враховуючи положення ч.4 ст.107, ч.1 ст.406, ч.4 ст.422-1 КПК апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ст. 331 КПК до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 суд першої інстанції виконав вимоги ст.ст. 199, 331 КПК, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

З наданих апеляційному суду матеріалів убачається, що ОСОБА_5 , обвинувачується у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Мотивуючи неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, у поданому клопотанні, прокурор зазначив, що раніше доведені ризики не знизились і не відпали, оскількиобвинувачений не може не розуміти тяжкість вчиненого злочину, який спричинив смерть людини, оскільки раніше був судимим, а також можливість призначення йому покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 15 років, у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження.

Наведені обставини, на думку апеляційного суду, в достатній мірі підтверджують існування ризику можливих спроб переховування обвинуваченого від суду, в тому числі і з урахуванням позиції ЄСПЛ у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

Рішенням ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання обвинуваченого під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Апеляційний суд вважає, що в даному кримінальному провадженні існує реальний ризик можливого ухилення обвинуваченого від суду, зокрема з тих підстав, що обвинуваченим не надано жодного доказу існування обставин, які можуть розвіяти сумніви, що обвинувачений не буде перешкоджати кримінальному провадженню або вчинити інше правопорушення.

З огляду на наведене, апеляційний суд визнає неспроможними доводи обвинуваченого про відсутність ризиків, які обумовлюють продовження строку тримання його під вартою, оскільки тяжкість пред`явленого обвинувачення, дані про особу обвинуваченого, а також існування ризиків, на які послався суд першої інстанції, виправдовуютьпродовження строку дії запобіжного заходу.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як районним судом, так і апеляційним судом, встановлено не було та обвинуваченим не надано.

За наведених підстав, апеляційний суд погоджується з оскарженою ухвалою суду першої інстанції.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, які б були безумовною підставою для скасування оскарженої ухвали.

Відповідно до ч. 1 ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову.
За наведених обставин, апеляційний суд погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, а тому з урахуванням необхідності завершення судового розгляду та запобігання ризикам можливого переховування обвинуваченого від суду, приходить до висновку про те, що у суду першої інстанції існували законні підстави для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а тому не знаходить підстав для скасування оскарженої ухвали.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422-1, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Кілійського районного суду Одеської області від 21.10.2021 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , в кримінальному провадженні №0000693 від 21.07.2021 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4