ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/3494/18 Номер провадження 11-кп/814/1088/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем з участю прокурора засудженого представника установи виконання покараньОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №11-кп/814/1088/21 за апеляційною скаргою прокурора відділу Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Київського районного суду м. Полтава від 26 серпня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою щодо ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, засудженого вироком Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 03 жовтня 2019 року за ч.2 ст.187, ст.69 КК України на 5 років позбавлення волі,

задоволене спільне подання начальника Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)» ОСОБА_9 та голови спостережної комісії - заступника голови Київської районної у м. Полтава ради ОСОБА_10 , звільнено засудженого від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 03 жовтня 2019 року, умовно-достроково на невідбуту частину покарання відповідно до ст.81 КК України.
В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та відбув 2/3 строку покарання.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні подання.
При цьому зазначає, що відбуття засудженим 2/3 строку призначеного покарання не є безумовною підставою для його умовно-дострокового звільнення.
Вважає, що матеріали особової справи не відображають процесу виправлення засудженого, оскільки два з трьох заохочень застосовано перед зверненням до суду з відповідним поданням.
Вказує, що наявні у засудженого порушення вимог режиму відбування покарання свідчать про його нестабільну поведінку.
Крім того, звертає увагу на рішення комісії Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)» від 18 листопада 2020 року про відсутність підстав для застосування щодо ОСОБА_7 пільги, передбаченої ст.82 КК України.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення представника установи виконання покарань, який вважав рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, міркування засудженого, який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження та особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.
Згідно зі ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання, зокрема, у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття ним не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.
Всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, висновок суду щодо можливості звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання умовно-достроково ґрунтується на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання,.
Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» роз`яснив про необхідність під час розгляду даного питання ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 з 27 березня 2018 року перебуває в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№23)» та відбув більше двох третин строку покарання у виді позбавлення волі за умисний тяжкий злочин.

Дійсно, невдовзі після обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою йому була оголошена догана, проте він під впливом профілактичних виховних заходів зробив для себе вірні висновки та змінив свою поведінку на кращу і стягнення було погашене ще до набрання вироком законної сили.
Після засудження, ОСОБА_7 за особистою заявою був залишений в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№23)» для виконання робіт по господарському обслуговуванню.
За період відбування покарання характеризується позитивно, тричі був заохочений начальником установи та рішенням дисциплінарної комісії за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки.
При цьому ОСОБА_7 постійно працює на посаді вантажника, сумлінно ставиться до роботи, виконує завдання вчасно та якісно і не допускає порушень.
Крім того, відповідно до наказу начальника установи виконання покарань від 15 лютого 2021 року, засудженого ОСОБА_7 призначено на посаду перукаря (0,5 ставки) на умовах строкового трудового договору.
Також ОСОБА_7 приймає активну участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Фізкультура і спорт» та «Підготовка до звільнення».
Згідно з довідками начальників оперативного відділу установи та відділу режиму і охорони, засуджений також характеризується позитивно, створення конфліктних ситуацій не допускає, на оперативному обліку не перебуває.
При цьому, за характером спокійний, врівноважений, підтримує товариські відносини із засудженими позитивної спрямованості, щиро розкаюється у вчиненому, підтримує соціальні зв`язки з рідними, по відношенню до представників адміністрації установи ввічливий, виконує їх вимоги.
Доведення засудженим свого виправлення підтвердив також представник виправної колонії ОСОБА_8 , який в засіданні суду апеляційної пояснив, що після ухвалення оскаржуваного рішення ОСОБА_7 в черговий раз був заохочений за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки.
Наведені обставини суд першої інстанції обґрунтовано визнав такими, що свідчать про досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України, та про можливість умовно-достроково звільнення засудженого від відбування покарання і належним чином мотивував своє рішення.
Отже, апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.
Оскільки, відповідно до ст.81 КК України, особа звільняється від частини строку призначеного покарання за певної умови невчинення будь-якого нового злочину протягом невідбутого строку покарання, який залишився, необхідно уточнити в резолютивній частині оскаржуваного рішення, що невідбутий строк становить 1 рік 3 місяці 21 день.

Керуючись статтями 404, 405, 407 та 418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Київського районного суду м. Полтава від 26 серпня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 - без задоволення.

Вважати ОСОБА_7 звільненим умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 03 жовтня 2019 року, на невідбутий строк 1 рік 3 місяці 21 день.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4