КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/5010/2021 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
Єдиний унікальний номер: № 359/8581/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2021 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, з використанням відеоконференцзв`язку з Чернігівським районним судом Чернігівської області, апеляційні скарги представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріелті-Естейт» та ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2020 року,
за участю:
представника власників майна ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29.10.2020 року задоволено клопотання слідчого СВ Бориспільського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 про накладення арешту та накладено арешт на нерухоме майно: адміністративну будівлю № 9 за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Запорізька, 8В, адміністративний виробничий корпус з підсобно-господарськими спорудами за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Запорізька 14А.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, представник ТОВ «Ріелті-Естейт» та ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційні скарги, у яких просив ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29.10.2020 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на адміністративну будівлю № 9 за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Запорізька, 8В, адміністративний виробничий корпус з підсобно-господарськими спорудами за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Запорізька 14А.

В обґрунтування доводів апеляційних скарг, апелянт зазначає, ТОВ «Ріелті Естейт» є власником нерухомого майна, а саме: адміністративно-виробничого корпусу з підсобно-господарськими спорудами, А-2, Б, загальною площею 1005,2 кв.м., що розташований за адресою: Київська область, м.Бориспіль, вул. Запорізька, 14-а. Право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна Товариство набуло 13.02.2018 року на підставі договору купівлі-продажу, що був укладений з ТОВ «СІВЕРЕКОПОЛІМЕР» та посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу. В обумовлені договором строки ТОВ «Ріелті Естейт» було повністю сплачено вартість вказаного майна, 13.02.2018 року за ТОВ «Ріелті Естейт» було зареєстровано право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна.

ОСОБА_6 є власником нерухомого майна, а саме: адміністративної будівлі АДРЕСА_1 . Право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна ОСОБА_6 набув 15.09.2017 року на підставі договору купівлі-продажу, що був укладений з ТОВ «Концерн Водполімер» та посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області. 15.09.2017 року за ОСОБА_6 було зареєстровано право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна. А отже, станом на день постановлення оскаржуваної ухвали, ТОВ «Ріелті Естейт» та ОСОБА_6 були діючими законними власниками майна, а тому посилання слідчого судді на інші обставини набуття вказаних об`єктів нерухомості є безпідставними.

Вказані вище об`єкти нерухомості, на думку представника власників майна, не відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України. ТОВ «Ріелті Естейт» та ОСОБА_6 не мали і не мають жодного відношення до договірних відносин, які мали місце між попередніми власниками придбаного ними нерухомого майна. Крім того, відносно власників майна не відкривались будь-які кримінальні провадження та не проводились слідчі (розшукові) дії.

Щодо строку на апеляційне оскарження, апелянт зазначає, що ані власникам, ані представнику власників майна безпідставно не було повідомлено про розгляд клопотання слідчого про арешт майна, чим порушено їх право на захист. Копії оскаржуваної ухвали направлено не було. 16.07.2021 року на адресу Бориспільського міськрайонного суду Київської області було направлено заяву про надання копії оскаржуваного судового рішення. 02.08.2021 року вказана копія ухвали була отримана.

В судове засідання у справі прокурор не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав доводи апеляційних скарг та просив їх задовольнити в повному обсязі, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Як вбачається з матеріалів провадження, розгляд клопотання слідчого здійснювався без участі власника майна або його представника, а копія оскаржуваної ухвали була отримана останніми лише 02.08.2021 року. Враховуючи, що апеляційні скарги була подані засобами поштового зв`язку 06.08.2021 року, про що свідчать штампи на конвертах, строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді не пропущено, у зв`язку з чим такий строк поновленнюне підлягає.
Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, Бориспільським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000173 від 03.07.2017 року за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 357 КК України.

Органом досудового розслідування зазначено, що невстановлені особи з метою незаконного заволодіння майном ТОВ НВФ «Водполімер» (ЄРДПОУ 35192542), підробили ряд документів, в тому числі довіреність від 03.03.2015 видану ТОВ НВФ «Водполімер», протокол №17/14 реєстрації учасників загальних зборів ТОВ НВФ «Водполімер» від 31.10.2014 року та статут ТОВ НВФ «Водполімер» від 31.10.2014 року.

В ході допиту потерпілий ОСОБА_10 повідомив, що в квітні 2015 року новопризначений директор ТОВ НВФ «Водполімер» ОСОБА_11 , на підставі підроблених документів, із керівником ТОВ «Концерн Водполімер» - ОСОБА_12 , здійснили відчуження нерухомого майна із власності ТОВ НВФ «Водполімер», а саме адміністративної будівлі № 9 за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Запорізька, 8В, та адміністративно-виробничого корпусу з підсобно-господарськими спорудами за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Запорізька,14А .

20.04.2015 року між ТОВ НВФ «Водполімер», в особі директора ОСОБА_11 та ТОВ «Концерн Водполімер», в особі директора ОСОБА_12 укладений договір купівлі-продажу адміністративної будівлі № 9 за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Запорізька, 8В, а також 31.07.2015 року між ТОВ «Сіверекополімер», в особі директора ОСОБА_13 та ТОВ НВФ «Водполімер», в особі директора ОСОБА_11 , який є майновим поручителем ПрАТ «ПМК №55» підписаний договір іпотеки з метою забезпечення повного зобов`язання ПрАТ «ПМК №55» перед ТОВ «Сіверекополімер» за Договором безпроцентної поворотної позики №1 між ТОВ «Сіверекополімер» та ПрАТ «ПМК №55». За даним договором передається в іпотеку адміністративно-виробничий корпус з підсобно-господарськими спорудами, за адресою: Київська область, м.Бориспіль, вул. Запорізька, 14А .

До СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області надійшло клопотання від потерпілого ОСОБА_10 про накладання арешту нерухомого майна, а саме на адміністративну будівлю № 9 за адресою: АДРЕСА_2 та адміністративний-виробничий корпус з підсобно-господарськими спорудами, який розташований за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул.Запорізька,14А .
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на нерухоме майно, адміністративна будівля № 9 належить ОСОБА_6 .
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності па нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на нерухоме майно, адміністративний-виробничий корпус з підсобно-господарськими спорудами, належить ТОВ «Ріелті Естейн».

01.07.2020 року постановою слідчого слідчого відділу Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 вказане нерухоме майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000173 від 03.07.2017 року.

29.10.2020 року слідчий СВ Бориспільського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно.

У клопотанні слідчий зазначив, що з метою всебічного, повного й неупередженого досудового розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а також з метою запобігання можливості незаконного відчуження майна, виникла необхідність у накладенні арешту на вказане нерухоме майно.

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29.10.2020 року задоволено клопотання слідчого СВ Бориспільського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 про накладення арешту та накладено арешт на нерухоме майно: адміністративну будівлю № 9 за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Запорізька, 8В, адміністративний виробничий корпус з підсобно-господарськими спорудами за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Запорізька 14А.

Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя, виходив з наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на вказане майно, з метою забезпечення його збереження як речового доказу у вказаному кримінальному провадженні.
З таким рішення слідчого судді колегія суддів погоджується з огляду на наступне.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено у встановленому цим КПК порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя, прийшов до висновку про наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на вищевказане нерухоме майно, оскільки останнє в даному кримінальному провадженні відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України.

Проте, наведені слідчим у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, не може бути визнано достатнім для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки, згідно положень ст. 171 КПК України, наведені у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання, тоді як саме клопотання не є доказом будь-яких обставин.
Таким чином, відповідно до матеріалів провадження, прокурор, звернувшись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з метою забезпечити збереження його як речового доказу, долучив до матеріалів провадження постанову слідчого слідчого відділу Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 від 01.07.2020 року, відповідно до якої вказане нерухоме майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000173 від 03.07.2017 року, шляхом винесення про це постанови, в якій зазначено підстави для визнання майна речовим доказом, з огляду на положення ст. 98 КПК України.
Також, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештованим майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Метою накладення арешту у поданому клопотанні слідчий зазначив забезпечення збереження речових доказів.

Колегія суддів також звертає увагу, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК Українипо суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, всупереч доводам представника, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно, з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Інші доводи представника не є безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційних скарг колегією суддів не виявлено, тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Бориспільського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 про накладення арешту та накладено арешт на нерухоме майно: адміністративну будівлю № 9 за адресою: АДРЕСА_2 , адміністративний виробничий корпус з підсобно-господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_3 , залишити без змін, а апеляційні скарги представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріелті-Естейт» та ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
СУДДІ:

__________________ ______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3