Справа № 203/5280/21
УХВАЛА
07 грудня 2021 року слідчий суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі слідчого - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_3 , про вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, розпочатого з часу внесення 18 листопада 2021 року відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000535 з попередньою правовою кваліфікацією посягання за ч.3 ст. 425 КК України, у вигляді арешту майна, -
В С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчим за погодженням з прокурором 03 грудня 2021 року подане з дотриманням вимог ст. 171 КПК України на предмет арешту майна з метою збереження речових доказів предмету схожого на кулю довжиною 25 мм., діаметром у найтовщішій частині 5 мм. конусоподібної форми, що перебував у кишечнику потерпілого ОСОБА_4 в результаті отриманого ним 18 листопада 2021 року вогнепального поранення шиї та вийшов природнім шляхом 27 листопада 2021 року, після чого добровільно виданий слідчому, який вилучив це предмет, помістив до сейфпакету № S2037309 про що складено протокол огляду, а предмет визнано речовим доказом, тому слідчий просив вжити заходів забезпечення, посилаючись на ст. 98, ч.1 та ч.ч.2, 3, 5 ст.170 КПК України.
Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання та просив задовольнити останнє з наведених в ньому підстав.
Власник майна потерпілий ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, подавши 07 грудня 2021 року засобами електронної пошти заяву про розгляд клопотання слідчого у його відсутності, що згідно ч.1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
Слідчий суддя, заслухавши доводи слідчого, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, з часу внесення відомостей 18 листопада 2021 року до ЄРДР під № 0000535 здійснюється досудове розслідування за фактом того, що 18 листопада 2021 року військові службові особи в/ч НОМЕР_1 розташованої у АДРЕСА_1 в наслідок недбалого ставлення до військової служби, в умовах особливого періоду, не забезпечили належних умов безпеки під час проведення навчальних стрільб на території військового полігону, розташованого в районі АДРЕСА_1 , внаслідок чого 18 листопада 2021 року близько 11 год. мешканець с. Чкалове ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у лісосмузі в районі с. Чкалове Нікопольського району Дніпропетровської області отримав кульове поранення шиї та був доставлений до лікарні м. Нікополя для надання медичної допомоги, що органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 3 ст. 425 КК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження, до яких згідно ст. 131 КПК України відноситься арешт майна, у системному тлумаченні з функціями слідчого судді відповідно до ч. 5 ст. 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження під судовим контролем за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб в порядку, визначеному процесуальним законом.
Особливий порядок застосування арешту майна визначається у 17 главі КПК України, за правилами якої передбачена у п. 2 ч. 3 ст. 132 цього Кодексу легітимною метою втручання у право власності визнається завдання запобігання можливості приховування такого майна, його пошкодженні, псуванні, знищенні, перетворенні чи відчуженні, а його суть згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України полягає в обмеженні особи у здійсненні і реалізації свого конституційного права власності.
За ознакою забезпечення збереження речових доказів відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешту підлягає тимчасово вилучене майно, яке відповідає критеріям ст. 98 і ч. 2 ст. 167 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 167 ЦПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Як вказано слідчим у клопотанні та видно з протоколу огляду речей від 02 грудня 2021 року, проведеного слідчим за участі потерпілого ОСОБА_4 , лікаря торакального відділення КНП «Міська клінічна лікарня № 16» ДМР ОСОБА_5 , понятих ОСОБА_6 ,, ОСОБА_7 , а також з протоколу допиту потерпілого від 18 листопада 2021 року потерпілий добровільно надав слідчому предмет схожий на кулю, який потрапив в його організм в результаті вогнепального поранення в шию 18 листопада 2021 року та вийшов природнім шляхом через відхідних прямої кишки 27 листопада 2021 року, про що він повідомив слідчого та у зв`язку з чим вказаний предмет добровільно видав останньому.
Постановою слідчого від 02 грудня 2021 року вказаний добровільно виданий потерпілим предмет визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.1 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Частинами 1, 2 ст.100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
За наведених обставин, оскільки предмет схожий на кулю довжиною 25 мм., діаметром у найтовщішій частині 5 мм. конусоподібної форми, дійсно відповідає вимогам ст. 98 КПК України, так як є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, проте виданий потерпілим у кримінальному провадженні як володільцем цієї речі, добровільно стороні обвинувачення в порядку ст. 93 КПК України, а тому підстави вживати заходи забезпечення кримінального провадження арештом такого майна в порядку ст. 170 КПК України відсутні, а слідчим не доведено, що потерпілий буде приховувати цей предмет, пошкодити, псувати, знищити, перетворити, відчужити, запобігання чому є завданням арешту як примусового заходу забезпечення кримінального провадження, у зв`язку з чим в задоволенні клопотання належить відмовити.
Керуючись ст. ст. 26, 94, 131, 132, 170-174, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_3 про арешт майна, заявлене у кримінальному провадженні № 0000535, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 листопада 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 425 КК України відмовити повністю.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.
Повний текст ухвали складений і оголошений учасникам судового провадження о 13-45 год.10 грудня 2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1