ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 533/1184/19 Номер провадження 11-кп/814/1041/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
представника потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000130, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 12 липня 2021 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком суду,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця х. Володимирівка, Близнюківського району, Харківської області, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого, визнано винуватим та засуджено:
-за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідно становить 3400 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Задоволено цивільний позов прокурора та стягнуто з ОСОБА_7 на користь КП «ПОКЛ ім. М.В. Скліфасовського ПОР» 16 492 грн. на відшкодування витрат стаціонарного лікування потерпілого від злочину ОСОБА_9 .
Залишено без розгляду цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування заподіяної моральної та матеріальної шкоди.
Вирішено долю речових доказів та порядок стягнення процесуальних витрат.

Згідно з вироком суду, 03.05.2019 близько 15 год. 30 хв., в світлий час доби, по сухому грунтовому покриттю асфальтобетонної дороги проїзної частини в с. Мальці Козельщинського району по провулку Шкільний, який має по одній смузі руху в кожному напрямку, в межах своєї смуги руху, наближаючись до перехрестя рівнозначних доріг - вулиці Молодіжна, рухався автомобіль марки ВАЗ моделі 21013 д.н.з. НОМЕР_1 червоного кольору під керуванням ОСОБА_7 , який перевозив на передньому сидінні пасажира, свою дружину ОСОБА_11 .
В цей же час до вищевказаного перехрестя рівнозначних доріг, рухаючись з правої сторони щодо напрямку руху автомобіля марки ВАЗ моделі 21013 д.н.з. НОМЕР_1 , по вулиці Молодіжна, під`їхав та почав здійснювати поворот праворуч мопед марки «Defiant» моделі «Kengli» д.н.з. НОМЕР_2 , червоного кольору під керуванням ОСОБА_9 .
В подальшому водій автомобіля марки ВАЗ моделі 21013 д.н.з. НОМЕР_1 червоного кольору ОСОБА_7 допустив зіткнення вже на своїй смузі руху провулку Шкільний з мопедом марки «Defiant» моделі «Kengli» д.н.з. НОМЕР_2 червоного кольору під керуванням ОСОБА_9 , тим самим порушив вимоги п.16.12 «Правил дорожнього руху України» чим внаслідок своїх необережних дій, що виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, заподіяв ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесне ушкодження, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить змінити вирок суду в частині призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, та ухвалити новий вирок в якому позбавлення права керувати транспортними засобами не застосовувати, оскільки вважає таке додаткове покарання необгрунтовано надто суворим.
Зазначає, що судом призначено максимальний термін позбавлення права керувати транспортними засобами.
В той же час, встановлено ряд пом`якшуючих обставин, таких як щире каяття, повне визнання своєї вини, позитивні характеристики та відсутність будь яких обтяжуючих обставин.
Максимальний термін позбавлення права керувати транспортними засобами судом застосовано виключно виходячи з позиції потерпілого ОСОБА_9 , який поміж іншого подав до суду заяву про залишення його позову без розгляду, а відтак, фактично не мав в даному кримінальному провадженні до нього вимог щодо матеріальної та моральної шкоди.
Просить звернути увагу, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався та будь яких адміністративних правопорушень не вчиняв. На його утриманні перебуває онука ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка навчається в м. Кременчуці, та відносно якої рішенням №141 від 09.04.2009 його призначено опікуном. Також на його утриманні перебуває мати ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 , якій на даний час повний 91 рік, та за віком вона потребує стороннього догляду.
З огляду на це зазначає, що проживаючи в с. Мальці Кременчуцького (Козельщинського) району Полтавської області, та маючи на утриманні двох осіб він змушений постійно користуватися транспортним засобом, для здійснення догляду за матір`ю, яка проживає в АДРЕСА_2 . При цьому громадський транспорт між с. Мальці та м. Кременчуком майже відсутній. Залізничного сполучення немає, а автобусне не регулярне та здійснюється кілька разів на тиждень. Відстань до м. Кременчука є значною, та становить більше 50 км, а зважаючи на похилий вік матері, йому доводиться вночі в разі погіршення її здоров`я терміново їхати до м. Кременчука.
Вважає, що позбавляючи права керувати транспортними засобами, суд фактично позбавив його можливості належно здійснювати догляд за похилого віку матір`ю, та належним чином здійснювати опіку над неповнолітньою онучкою, в якої окрім нього, будь які родичі відсутні.
Просить врахувати досудову доповідь органу з питань пробації, відповідно до якої відсутній високий ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення, та його виправлення без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Позиції учасників судового провадження.
В суді апеляційної інстанції обвинувачений та його захисник підтримали подану в інтересах ОСОБА_7 апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав у ній наведених. Прокурор, потерпілий та законний представник потерпілого заперечили проти доводів апеляційної скарги, вважають вирок суду законним та обґрунтованим, просили залишити його без змін.

Мотиви суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 у повній мірі дотримався вказаних вимог Кримінально-процесуального законодавства.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України є правильним, оскільки ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні і перевірених у суді належних і допустимих доказах та детально наведених у вироку, як того вимагає ст. 374 КПК України, відповідає фактичним обставинам справи і в апеляційній скарзі не оскаржується. Через це колегія суддів не переглядає вирок щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого.
Доводи сторони захисту про неврахування судом першої інстанції даних про особу обвинуваченого, зокрема наявність на його утриманні онуки ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо якої він визнаний опікуном і яка навчається в м. Кременчуці, а також престарілої матері ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наявної у нього необхідності використання транспортного засобу для забезпечення своєчасного доставляння матері до лікарні, яка знаходиться за 50 км від місця проживання та у зв`язку з цим неправильне вирішення питання про призначення йому додаткового покарання - є безпідставними з огляду на наступне.
Як встановлено в суді апеляційної інстанції мати обвинуваченого, хоча і має похилий вік, проте проживає не спільно із ОСОБА_7 . Так, обвинувачений проживає в с. Мальці Кременчуцького району Полтавської області, в той час як його мати проживає в м. Кременчуці і фактично не перебуває на утриманні свого сина - обвинуваченого ОСОБА_7 .
Із наданого до суду апеляційної інстанції рішення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука №141 від 09.04.2009 дійсно над малолітньою ОСОБА_12 встановлено опіку і опікуном призначено ОСОБА_7 . Разом з цим, будь яких даних, які б вказували на нагальну необхідність наявну у обвинуваченого використовувати транспортний засіб в якості водія для виконання своїх обов`язків опікуна колегії суддів не надано. Онуці ОСОБА_7 наразі виповнилося сімнадцять років та менше ніж за рік вона досягне свого повноліття. Крім цього, як повідомив сам обвинувачений ОСОБА_12 забезпечена житлом та навчається у коледжі.
Із наведеного колегія суддів не вбачає виключних обставин, які б вказували на помилковість судового рішення в частині призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом.
Відповідно до ч. 2 ст. 50, ст. 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
У п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (далі постанова Пленуму) вказано, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом, в тому числі і менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
У п. 3 постанови Пленуму зазначено про те, що, досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.
Санкцією ч. 1 ст. 286 КК України на день вчинення інкримінованого кримінального правопорушення додаткове покарання позбавлення права керування транспортними засобами передбачено як альтернативний вид покарання.
Суд першої інстанції належним чином мотивував своє рішення щодо призначення додаткового покарання, врахувавши при цьому категоричну позицію потерпілого.
Додатково як на підтвердження правильності судового рішення колегія суддів враховує те, що обвинувачений не примирився із потерпілим, збитки за повідомленням потерпілого відшкодував у мізерному розмірі, не вибачився перед потерпілим. Також колегія суддів враховує фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що обвинувачений грубо порушив правила дорожнього руху, збивши потерпілого водія ОСОБА_9 протягнув його разом із мопедом більше 40 метрів по асфальтобетонному покриттю, оскільки фактично не замітив його як учасника дорожнього руху та при цьому миттєво не відреагував на удар автомобіля об перешкоду.
Таким чином додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на максимальний термін є виправданим та відповідає обставинам вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Нових обставин, які б переконали колегію суддів у протилежному висновку ніж той, до якого дійшов суд першої інстанції, в ході апеляційного розгляду колегії суддів наведено не було.
З огляду на викладене вище, підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни чи скасування ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_7 , як про це ставиться питання в апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 12 липня 2021 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4