Справа № 344/1748/22
Провадження № 1-кс/344/797/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту земельної ділянки в рамках кримінального провадження №0000501 від 08.05.2020 року

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту земельної ділянки кадастровий номер :22:002:2804 в рамках кримінального провадження №0000501 від 08.05.2020 року, в якому просив скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова на земельну ділянку кадастровий номер :22:002:2804, площею 0,05 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_5 .

Вважає, що арешт на вищевказану земельну ділянку підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_6 є добросовісним набувачем та немає жодного відношення до її набуття первинним власником чи власниками, та цільове призначення вказаної земельної ділянки вже на момент придбання для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Будь які обмеження для використання відсутні. Будь які докази, які підтверджували потребу у подальшому збереженні арешту відсутні, тому просив скасувати арешт на вищевказану земельну ділянку.

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги клопотання про скасування арешту земельної ділянки підтримав та просив його задоволити.

Слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Львові в судовому засіданні проти вимог скарги заперечив, посилаючись на її необґрунтованість, просив в задоволенні скарги відмовити з підстав викладених в письмових запереченнях.

Заслухавши учасників клопотання, дослідивши матеріали клопотання, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Ст. 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як передбачено ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 05.02.2021 року у кримінальному провадженні №0000501 від 08.05.2020 року було накладено арешт на майно, а саме: об`єкт нерухомості - земельну ділянку кадастровий номер :22:002:2804, площею 0,05 га, що належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , шляхом заборони розпорядження, користування і проведення будівельних робіт з метою забезпечення схоронності лісових насаджень та ландшафту.

Як випливає зі змісту мотивувальної частини ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 05.02.2021 року, підставою для накладення арешту став висновок слідчого судді про необхідність збереження речових доказів.

Зокрема, зі змісту даної ухвали вбачається, що Постановою слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Львові ОСОБА_7 від 22.12.2020 року визнано земельну ділянку кадастровий номер :22:002:2804 речовим доказом у кримінальному провадженні №0000501 від 08.05.2020 року.

В той же час, в обгрунтування поданого клопотання про скасування арешту майна заявником зазначено ту обставину, що ОСОБА_5 є добросовісним набувачем зазначеної земельної ділянки, та цільове призначення вказаної земельної ділянки вже на момент придбання для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Вказане, на думку заявника, свідчить про те, що арешт на земельну ділянку було накладено необґрунтовано.

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що вищезазначені заявником обставини не можуть бути підставою для скасування арешту на земельну ділянку, який було накладено ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 05.02.2021 року, оскільки добросовісність набуття їх ОСОБА_5 (що не є предметом дослідження слідчим суддею в рамках даного кримінального провадження) не свідчить та не спростовує висновку про відповідність земельної ділянки критерію речових доказів у кримінальному провадженні.

На даному етапі триває досудове розслідування у кримінальному провадженні, встановлюються його обставини, призначено земельно-технічну експертизу, а тому слідчим суддею не встановлено даних, які б не виправдовували на даний час втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи.

За висновком слідчого судді, скасування арешту майна станом на даний час може зашкодити ходу досудового розслідування у кримінальному провадженні та не сприятиме його дієвості та досягненню мети кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя зауважує, що в рамках кримінального провадження арешт речового доказу здійснено саме з метою забезпечення можливості відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, недопущення приховування, використання, перетворення, передачі нерухомого майна, а також те, що вказане майно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження.

У рішеннях Європейського суду з прав людини Суд неодноразово доходив до висновку, що зберігання майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства (рішення у справах Смірнов (Smirnov), п. 57, та «East West Alliance Limited», п. 188). При цьому, має існувати розумне пропорційне співвідношення між використаними засобами та метою, яку прагнуть досягти будь-якими заходами, що застосовуються державою, у тому числі тими, що призначені для здійснення контролю за користуванням майном особи. Ця вимога виражена у визначенні «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи (рішення у справі «Едвардс проти Мальти» (Edwards v. Malta), № 17647/04, п. 69, від 24 жовтня 2006 року, з подальшими посиланнями, та вищезгадане рішення у справі Смірнов (Smirnov).

За таких обставин слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання заявника.

Керуючись ст.ст. 173, 174, 309, 372 КПК України

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту земельної ділянки в рамках кримінального провадження №0000501 від 08.05.2020 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1