справа №619/5565/21
провадження №1-кс/619/1251/21
Ухвала
іменем України

22 листопада 2021 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської областіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засідання прокурора володільця майна представника володільця майнаОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Дергачівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000265 від 17.11.2021, за ознаками злочину, передбаченого ст. 290 КК України,

установив:
До суду надійшло клопотання прокурора про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в ході огляду місця події, а саме: транспортний засіб марки ІVЕСО модель «МАGIRUS» червоного кольору з д.н.з. НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію ТЗ (автомобіль) НОМЕР_2 , посилаючись на те, що 16.11.2021 під час огляду місця події відкритої ділянки місцевості, яка розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, МПП «Гоптівка» було виявлено і тимчасово вилучено вищевказані речі. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію СА0870028 транспортного засобу власником вказаного вище авто є ОСОБА_6 , користувач - водій ОСОБА_4 . У зв`язку з тим, що на даний момент виникла необхідність у проведенні по кримінальному провадженню судових експертиз, встановлення обставин, які слугуватимуть встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні та являтимуться доказовою базою по ньому, а також те, що вилучені предмети під час вищевказаного огляду місця події є тимчасово вилученим майном, для запобігання знищенню виявлених речових доказів, виникла необхідність в накладанні арешту на тимчасово вилучені предмети.
Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала та просить його задовольнити.
Володілець майна ОСОБА_4 та представник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора та зазначили, що автомобілю вже 13 років, у зв`язку з чим іржа пошкодила ідентифікаційний номер, хоча при цьому деякі цифрі проглядаються. Окрім того, ОСОБА_4 вказав про те, що раніше неодноразово перетинав кордон України та жодного разу питань з приводу будь-яких пошкоджень не було та цей номер дублюється на кабіні автомобіля.
Згідно з ч. 1 ст. 172 КПК клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Слідчий суддя на підставі наданих матеріалів кримінального провадження, доводів сторони обвинувачення, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов висновку про задоволення клопотання, з огляду на таке.
Згідно даних витягу Єдиного реєстру досудових розслідувань за№0000265 від 17.11.2021 внесено відомості за ознаками злочину, передбаченого ст. 290 КК України, де у короткому викладі обставин зазначено, що 16.11.2021 о 17 год 55 хв на в`їзд в Україну в МнППР "Гоптівка" прибув автомобіль марки «Iveco» 2008 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У ході огляду вищевказаного транспортного засобу прикордонним нарядом «ОТЗ» було виявлено ознаки повного знищення ідентифікаційного номера транспортного засобу.
Як передбачено ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.
Статтею ст. 168 КПК України встановлено, що факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Слідчим СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_8 16.11.2021 проведено огляд місця події відкритої ділянки місцевості, яка розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, МПП «Гоптівка», під час якої було виявлено та вилучено зазначені вище речі.
Відповідно до положень ст. ст. 167-169 КПК України зазначені у клопотанні предмети є тимчасово вилученим майном.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Частиною 3 статті 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя вважає, що прокурор довів необхідність арешту вилученого майна як речового доказу, оскільки існують обґрунтовані підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити даний вид забезпечення кримінального провадження, так як незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вилученого майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.
У розумінні положень ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який застосовується з метою дієвості цього провадження.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Отже, враховуючи наслідки арешту майна для власника (законного володільця) майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що арешт автомобіля марки ІVЕСО модель «МАGIRUS» червоного кольору з д.н.з. НОМЕР_1 шляхом заборони на відчуження буде найменш обтяжливим способом, оскільки арешт майна шляхом його вилучення є надмірним.
При цьому, враховуючи можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає необхідним дозволити власнику (законному володільцю) використовувати даний автомобіль за власними потребами, заборонивши йому проводити відчуження у будь-який спосіб та зобов`язавши надати автомобіль за першою вимогою для проведення слідчих дій.
Крім того, відсутні посилання на доводи та докази про те, що потреби досудового розслідування за ст. 290 КК Українивиправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника (законного володільця).
До того ж, арешт автомобіля шляхом заборони права на його відчуження відповідає положенням ч.1 ст. 170 КПК України.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 175, 309, 310, 395 КПК України, слідчий суддя
постановив:
Клопотання прокурора задовольнити частково.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно 16.11.2021, в ході огляду місця події проведеного за адресою: Харківська область, Харківський район, МПП «Гоптівка», а саме: транспортний засіб марки IVECO, модель «MAGIRUS» державний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , шляхом заборони відчуження зазначеного майна у будь-який спосіб.
Передати на відповідальне зберігання власнику (законному володільцю) транспортний засіб марки IVECO, модель «MAGIRUS» державний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , заборонивши йому проводити відчуження автомобіля у будь-який спосіб та зобов`язавши надати автомобіль за першою вимогою для проведення слідчих дій, - до вирішення по суті кримінального провадження №0000265 від 17.11.2021, за ознаками злочину, передбаченого ст. 290 КК України.

Попередити власника (законного володільця), якому буде передано транспортний засіб марки IVECO, модель «MAGIRUS» державний номерний знак НОМЕР_1 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Роз`яснити положення, які закріплені в ч. 1 ст. 174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1