ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/7210/21 Головуючий 1ї інстанції: ОСОБА_1 ,
Апеляційне провадження № 11сс/818/1846/21 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : арешт майна
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

представника власника майна - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 09 вересня 2021 року, якою відмовлено у задоволені клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №00000137 від 14.07.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 09 вересня 2021 року відмовлено у задоволені клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №00000137 від 14.07.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України.
Прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про арешт майна в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилається на те, що ухвала є необґрунтованою та незаконною у зв`язку з істотним порушенням вимог КПК України, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Зазначає, що слідчим суддею проведено розгляд клопотання без участі прокурора, якого не було належним чином повідомлено про судове засідання.
Вказує, що вилучені в ході огляду автомобіль «КАМАЗ» темно- зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_9 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить фермерському господарству «Урожай»; та автомобіль «КАМАЗ» червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_10 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_11 , мають важливе доказове значення у кримінальному провадженні, оскільки вони є засобами та знаряддям вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.240 КК України, містять на собі сліди кримінального правопорушення та можуть бути використані як доказ факту та обставин, що підлягають обов`язковому встановленню під час досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення представника власника майна, яка заперечували проти задоволення апеляційної скарги дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 06.09.2021 до ЧЧ ВП №3 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області надійшла заява про те, що за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Бистре, вул.Кар`єр, невстановлені особи незаконно видобувають пісок на двох вантажних автомобілях «КАМАЗ» типу «самоскид» та тракторі. При перевірці інформація поліцейськими СРПП ВП №3 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області було зупинено два автомобіля «КАМАЗ», які перевозили пісок без відповідних на це документів.

Відомості за даним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №00000137 від 14.07.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України.

06.09.2021 року під час огляду місця події було виявлено та вилучено автомобіль «КАМАЗ» темно-зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , в кузові якого знаходиться сипуча речовина схожа на пісок, яким керував ОСОБА_9 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить фермерському господарству «Урожай», розташованому за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Березівка, провулок Московський, 9. Автомобіль «КАМАЗ» червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , в кузові якого знаходитися сипуча речовина схожа на пісок, яким керував ОСОБА_12 , па підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_11 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

постановою слідчого СВ ВП №3Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області вилучене 06.09.2021 року майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №00000137 від 14.07.2021 року.

Відмовляючи у задоволені клопотання про арешт майна слідчий суддя виходив з того, що стороною обвинувачення не надано доказів того, що автомобілі є предметом вчинення кримінального правопорушення, щодо якого проводиться досудове розслідування. Речовини, схожої на пісок, то для забезпечення доказування в кримінальному провадженні за цим фактом достатньо відібрання зразків для експертного дослідження із зазначенням факту відібрання таких зразків із кузовів конкретних автомобілів для з?ясування питання, яка саме речовина знаходиться в автомобілях та місця її походження а також проведення на місці огляду виміру обсягу такої речовини, що не потребує постановлення ухвали про арешт майна. Крім того, слідчий суддя зазначив, що клопотання не містить вимоги про арешт самої сипучої речовини, яка знаходиться в автомобілях.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, оскільки він є обґрунтованим та законним.
Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу: якщо воно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен був врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Будь-яких відомостей, які б свідчили про наявність підстав для арешту вищезазначених транспортних засобів, як доказу у кримінальному провадженніабо те, що вони підлягають спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.240 КК України суду не надано.
Як вбачається відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за попередньою кваліфікацією за ч.4 ст. 240 КК України, а саме порушення правил охорони або використання надр, незаконне видобування корисних копалин якщо вони вчинені організованою групою або шляхом підпалу, вибуху чи іншим загальнонебезпечним способом, або спричинили загибель людей, їх масове захворювання або інші тяжкі наслідки.
В клопотанні прокурор, як на підставу накладення арешту на майно послався лише на те, що автомобілі в кузові яких знаходиться речовина схожа на пісок, мають суттєве значення для доказування у кримінальному провадженні та в сукупності підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення. При цьому, клопотання не містить належного обґрунтування мети та підстави накладення арешту на зазначене у клопотанні майно. Прокурор обмежився лише перерахуванням майна, на яке просив накласти арешт, однак не розмежував і не конкретизував таке майно (родові ознаки такі як вага/об`єм речовини схожої на пісок), не зазначивши, яке відношення має саме це майно до даного кримінального провадження за ч.4 ст.240 КК України.

Апелянтом не доведені правові підстави для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні та для забезпечення кримінального провадження, матеріали справи не містять інформації щодо повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення в даному кримінальному провадженні. Не доведено значення вилучення вказаного майна для встановлення обставин у вказаному кримінальному провадженні і можливість використання його як доказу у кримінальному провадженні, який може бути зіпсований, знищений, перетворений, пошкоджений чи прихований.
Таким чином, прокурором не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному кримінальному провадженні виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб. Не надано доказів значення спірного майна для встановлення обставин у вказаному кримінальному провадженні або можливість використання її як доказу у кримінальному провадженні, який може бути зіпсований, знищений, перетворений, пошкоджений чи прихований.
Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону. А отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор, відповідно до п.2 ч.3 ст.132 КПК України не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні.
Як на час розгляду клопотання слідчим суддею, так і на час розгляду колегію суддів апеляційної скарги прокурора, підозра нікому не пред`явлена.
Таким чином, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора, оскільки вони не спростовують висновків ухвали слідчого судді і не підтвердженні належними доказами.
За наслідками отримання прокурором в подальшому відомостей про іншу протиправну діяльність з застосуванням цих транспортних засобів прокурор не позбавлений можливості повторно звернутись з клопотанням про арешт майна.
Враховуючи викладене, колегія суддів підстав для скасування або зміни ухвали слідчого судді, за доводами апеляційної скарги не вбачає.
Керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172, 376, 392, 404, 405, 407 ч.3 п.1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 09 вересня 2021 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: