УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому в межах кримінального провадження №0002917 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 серпня 2021 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Костянтинівка, Арбузинського району, Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

-якою обрано ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк 60 днів, до 18.10.2021р. включно.

Учасники судового провадження:

обвинувачений ОСОБА_5

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить ухвалу суду скасувати. Постановити нову ухвалу якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно нього.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу задоволено. Обрано ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою стоком на 60 днів, з 19 серпня 2021 року по 18 жовтня 2021 року включно.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений зауважує, що прокурором не було доведено існування ризиків, зазначених у клопотанні про обрання запобіжного заходу, а тому вважає ухвалу суду необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Зауважує, що клопотання про продовження строків тримання під вартою, була подано прокурором із пропущеним строком, а тому суд повинен був відмовити в його задоволенні.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Жовтневого районного суду Миколаївської області знаходиться кримінальне провадження №0002917 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

У зв`язку зі сплином строку дії ухвали про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор подав клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою, мотивуючи наявністю ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме тим, що усвідомлюючи тяжкість покарання, яке може бути призначено йому, у разі визнання винуватим в інкримінованому злочині, може переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 серпня 2021 року клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено. Обрано ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою стоком на 60 днів, з 19 серпня 2021 року по 18 жовтня 2021 року включно.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд дійшов до висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, а тому запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до матеріалів судового провадження в провадженні Жовтневого районного суду Миколаївської області знаходиться кримінальне провадження №0002917 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

У зв`язку зі сплином строку дії ухвали про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор подав клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою, мотивуючи наявністю ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме тим, що усвідомлюючи тяжкість покарання, яке може бути призначено йому, у разі визнання винуватим в інкримінованому злочині, може переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , суд, пославшись на відомості, що характеризують особу обвинуваченого, обставини вчинення кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, прийшов до висновку, що заявлені раніше ризики не зменшилися, а тому запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, до затримання не працював, не має постійного місця проживання у м. Миколаєві, міцних соціальних зв`язків. Судове провадження на даний час триває.

Крім того, ОСОБА_5 на теперішній час притягується до кримінальної відповідальності також Центральним районним судом м. Миколаєва та Корабельним районним судом м. Миколаєва за багатоепізодну злочинну діяльність, а саме 10 епізодів корисливих злочинів, в тому числі тяжких, яка була зупинена лише в результаті затримання співробітниками поліції, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів.

Вищенаведені підстави підтверджують наявність ризиків, передбачених, п.п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому висновок суду першої інстанції про наявність зазначених ризиків є вірним.

Також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Враховуючи наведене, є безпідставними доводи апелянта в частині необґрунтованості висновків суду першої інстанції про наявність достатніх підстав вважати що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Твердження апелянта про те, що клопотання про продовження строків тримання під вартою, було подано прокурором із пропущеним строком , є хибним. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, клопотання прокурора було подано до суду 11.08.2021р., а строк тримання під вартою обвинуваченого спливав 27.08.2021р., тобто у строк передбачений ст.199 КПК України.

З урахуванням тяжкості злочину та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Беручи до уваги доведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на інший біль м`який запобіжний захід.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419, 422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 серпня 2021 року, якою обрано ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: