ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1080/20 Номер провадження 11-кп/814/1187/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

та його захисника адвоката ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 ,
та його представника адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000702 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 20 вересня 2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Полтави, громадянин України, не одружений, не працюючий, маючий на утриманні малолітню доньку, зареєстрований та проживаючий за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимий,-
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 6800 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.
Стягнуто з ОСОБА_4 еа користь держави судові витрати за проведення судових експертиз в розмірі 3871,28 грн.
Арешт накладений на автомобілі марки « ЗАЗ Sens », д.н.з. НОМЕР_1 та марки « Богдан 211040 » , д.н.з. НОМЕР_2 згідно ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 26.09.2019 року зняти після набрання вироком суду законної сили.
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
За вироком суду, ОСОБА_4 27.06.2019 року приблизно о 21-30 год., в темну пору доби, керуючи автомобілем марки ЗАЗ « Sens », д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по автодорозі « Полтава-Олександрія » в напрямку від с. Мачухи Полтавського району до м. Полтави.
Проїхавши недобудовану автомобільну естакаду перед с. Розсошенці Полтавського району, ОСОБА_4 , всупереч вимог дорожнього знаку 3.29 « Обмеження максимальної швидкості руху » розділу 33 ПДР України, рухаючись зі швидкістю 60 км/год., що перевищує максимально-дозволену швидкість на даній ділянці дороги рівну 50 км/год., не переконався в безпечності виконуваного ним маневру, змінив напрямок руху, виїхав на смугу зустрічного руху, при цьому пересік дорожню розмітку 1.1 розділу 34 ПДР України, чим своїми діями створив небезпеку для руху водію автомобілю марки « Богдан 211040 », д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_8 , з яким в подальшому допустив зіткнення передніми лівими частинами транспортних засобів.
В результаті недотримання водієм ОСОБА_4 вимог дорожнього знаку 3.29 « Обмеження максимальної швидкості руху » розділу 33 та п.п. 10.1 та 1.1 розділу 34 ПДР України, а в подальшому зіткнення з автомобілем « Богдан 211040 », д.н.з. НОМЕР_2 :
- ОСОБА_8 згідно висновку експерта № 232 від 04.03.2020 року отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я .
- ОСОБА_10 згідно висновку експерта № 382 від 17.04.2020 року отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погоджуючись з рішенням суду обвинуваченим ОСОБА_4 та адвокатаом в його інтересах ОСОБА_7 подана апеляційна скарга в якій ставиться питання про скасування вироку суду та закриття кримінального провадження за п.3 ч.1 ст.284 КПК України.
Апелянти зазначають, що обставини кримінального провадження дають підстави для визнання протоколу огляду, схеми, протоколи слідчих експериментів та висновку судово автотехнічної експертизи недопустимими доказами.
Апелянт зазначає, що на схемі невірно вказана дислокація знаків та відсутня їх прив`язка до краю проїзної частини.
Окрім того, зазначає, що слідчий експеримент з участю ОСОБА_8 проводився з 19-30 год до 20-30 год, як вбачається з фототаблиць до протоколу слідчого експерименту в темну пору доби, але потерпілий вказує на місце зіткнення не знаходячись в транспортному засобі, як це було в момент ДТП і в протоколі не вказано, яким чином потерпілий визначив його, чи знаходився при цьому за кермом і проводився без урахування дорожніх знаків на узбіччі його смуги руху.
Слідчий експеримент з учатю обвинуваченого ОСОБА_11 проводився в світлий час доби з 15-50 до 16-20 год. Адвокат зазначає, що не відомо чи використовувався при проведенні слідчого експерименту автомобіль.
Адвокат звертає увагу, що цей слідчий експеримент був предметом дослідження експерта автотехніка і з його точки зору є недопустимим доказом, що робить експертизу №285 від 23.04.2020 року також не допустимою.
Позиції учасників апеляційного провадження.
Обвинувачений та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги, просили задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Прокурор не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Потерпілий та його представник просили залишити вирок суду без змін.ю

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, ухвалюючи вирок про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, суд у відповідності до процесуального закону дослідив докази, надані як стороною обвинувачення, так і стороною захисту, дав їм належну оцінку, мотивував які докази він приймає, а які ні та чому. Тому доводи апелянта про те, що вирок не законний і невмотивований є необґрунтованими.

Зокрема, свої висновки щодо винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин суд першої інстанції обґрунтував такими доказами, як:
-протокол огляду місця ДТП від 27.06.2019 року із схемою ДТП та фототаблицею до нього;
-додатковий висновок експерта № 232 від 04.03.2020 року;
-висновок експерта № 382 від 17.04.2020 року;
-висновок експерта № 222 від 03.04.2020 року з якого вбачається, що : місце зіткнення автомобілів марки ЗАЗ Sens, д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля Богдан 211040, д.н.з. НОМЕР_2 розташоване на автодорозі Полтава-Олександрія між м. Полтава та с. Мачухи неподалік автомобільної недобудованої естакади на смузі руху в напрямку с. Мачухи в районі осипу скла, лакофарбового покриття, уламків обох автомобілів;
-висновок експерта № 221 від 06.04.2020 року;
-протокол проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_4 від 01.04.2020 року з фототаблицею до нього;
- протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_8 від 15.04.2020 року з фототаблицею до нього;
-висновок експерта № 285 від 23.04.2020 рокуз якого вбачається, що :
-У заданій дорожній обстановці в діях водія автомобіля марки ЗАЗ Sens, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 вбачаються невідповідності з вимогами п. 10.1 ПДР, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.
-В умовах заданої події водій автомобіля марки ЗАЗ Sens, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти зіткнення шляхом виконання вимог п.10.1 ПДР, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.
-У заданій дорожній обстановці в діях водія автомобіля марки Богдан 211040, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_8 будь-яких невідповідностей з вимогами ПДР, які б з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, не вбачається.
-В умовах заданої події водій автомобіля марки Богдан 211040, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_8 не мав технічну можливість запобігти зіткнення екстреним гальмуванням з моменту виникнення небезпеки ( вказаного у вихідних даних в постанові про призначення експертизи )( а.с.146-151).

Обвинуваченим та його захисником, ставилось питання про визнання протоколів слідчих експериментів за участю ОСОБА_4 від 01.04.2020 року та ОСОБА_8 від 15.04.2020 року недопустимими доказами, вказуючм, що така слідча дія проводилась з порушенням процесуального закону, а саме під час слідчого експерименту не відомо чи використовувався автомобіль, якої моделі та чи була нанесена на смугу руху розмітка 1.1, як вказано у схемі до протоколу огляду місця ДТП.

На думку колегії суддів, такі доводи для визнання доказу недопустимим не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ст. 240 КПК України, з метою перевірки і дослідження відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення слідчий має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події.

Саме у відповідності з положеннями даної норми закону слідчим 01.04.2020 року за участю ОСОБА_4 та 15.04.2020 року з участю ОСОБА_8 проведені слідчі експерименти. Відповідно до тексту протоколів, вони за формою та змістом відповідають вимогам закону. В них детально і послідовно викладені дії, які відбувались під час їх проведення. Протоколи підписані як понятими, так і ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_12 без будь - яких зауважень.

Так, метою проведення слідчого експерименту є перевірка і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; сутність слідчого експерименту полягає у відтворенні дій, обстановки, обставин певної події, а також проведенні необхідних дослідів чи випробувань; підставами для здійснення слідчого експерименту є наявність відомостей, перевірка і уточнення яких має значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Під час його проведення необхідно відтворити обстановку, аналогічну чи максимально наближену до тієї, у якій відбувалася розслідувана злочинна подія.

При цьому ступінь реконструкції обстановки та обставин події залежить від характеру експерименту, обстановки, у якій він здійснюватиметься, від можливостей реконструювання.

З протоколу проведення слідчого експерименту з участю ОСОБА_8 вбачається, що дана слідча дія проводилась 15.04.2020 року. Разом з тим, колегія суддів, з урахуванням мети проведення даного слідчого експерименту, зокрема: відтворення обставини настання дорожньо-транспортної пригоди відповідно до показань ОСОБА_8 , приходить до висновку, що використання подібного автомобіля, до того яким керував ОСОБА_8 , не має вирішального значення для проведення слідчого експерименту та не можуть вплинути або суттєво змінити результати його проведення.

Проаналізувавши протокол проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 та ОСОБА_8 (а. с. 124-142 ), колегія суддів дійшла до висновку, що такі складено відповідно до вимог ст. 103 КПК України.

Крім того, колегія суддів бере до уваги той факт, під час проведення слідчого експерименту від 01.04.2020 року, був присутній обвинувачений ОСОБА_4 , який був ознайомлений і з протоколом слідчого експерименту, і зі схемою до нього, про що розписався. Заяв, скарг, клопотань та зауважень до таких ним надано не було.

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 вересня 2020 року у провадженні № 51-6070кмо19 (справа № 740/3597/17) зроблено висновок про те, що, спираючись на зміст кримінальних процесуальних норм, передбачених статтями 23, 84, 95, 99, 103-105, 240 КПК України, показання і протокол слідчого експерименту є окремими самостійними процесуальними джерелами доказів, які суд оцінює за правилами ст. 94 КПК України.

На думку колегії суддів, саме у відповідності з цими положеннями закону судом оцінені всі докази в рамках даного кримінального провадження.

Щодо апеляційних вимог обвинуваченого та його захисника, стосовно безпідставності визнання висновку експерта допустимим доказом, колегія суддів зазначає наступне.

Висновок експертизи зроблений спеціалістом в області автотехніки, він попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, у висновку викладені всі дані, які надані експерту для проведення дослідження.

Експертом взяті до уваги не лише показання свідків, а й протокол огляду місця події, протоколи слідчих експериментів та інші дані, які є в матеріалах провадження.

Отже підстав вважати висновок експерта неналежним доказом немає.

Судом правильно встановлено, що саме недотримання водієм ОСОБА_4 вимог дорожнього знаку 3.29 « Обмеження максимальної швидкості руху » розділу 33 та п.п. 10.1 та 1.1 розділу 34 ПДР України, перебувають у причинно - наслідковому зв`язку з виникненням заданої ДТП.

Відтак, його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Також не ґрунтуються на законі доводи апелянта про скасування вироку суду першої інстанції та закриття провадження апеляційним судом.

Положеннями ст.409 КПК України передбачений перелік підстав для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.

В разі наявності підстав, передбачених ст. 284 КПК України, суд апеляційної інстанції, відповідно до своїх повноважень, визначених ст. 407 КПК України може закрити кримінальне провадження.

Колегією суддів при перегляді справи в апеляційній інстанції наявність таких підстав не була встановлена.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_4 покарання є справедливим та достатнім, а вирок суду законним і обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити постановити законне та оьгрунтоване судове рішення за собою зміну або скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 20 вересня 2021 року стосовно ОСОБА_4 - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена на протязі 3-х місяців з моменту проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
С У Д Д І:
ОСОБА_2 . ОСОБА_13 .