Номер провадження: 11-кп/813/2103/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Суворовського райсуду м. Одеси від 19.08.2021 у кримінальному провадженні № 0000565 від 20.04.2021 відносно
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Березань, Київської обл., громадянина України, працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та йому на підставі ст. 69 КК України призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з моменту його фактичного затримання. Запобіжний захід визначено не обирати.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення у період з 20.04.2021 по 22.04.2021 у співвідношенні однин день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.
Скасовано арешт на майно, накладений ухвалою Суворовського райсуду м. Одеси від 22.04.2021. Вирішено питання щодо речових доказів.

Відповідно до вироку суду 1-ої інстанції, ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що 19.04.2021 приблизно о 13год. він, перебуваючи в районі пляжу Аркадія в м. Одесі, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину з метою подальшого збуту. Після чого, ОСОБА_7 переніс придбану ним особливо небезпечну психотропну речовину до місця свого тимчасового мешкання, а саме в кв. АДРЕСА_2 , де, за допомогою електронних ваг, розфасував та підготував для незаконного збуту шляхом здійснення закладок.
Надалі, 20.04.2021, приблизно о 09 год., діючи умисно, з метою незаконного збуту особливо небезпечної психотропної речовини, частину раніше розфасованої психотропної речовини взяв із собою, а іншу частину продовжував незаконно зберігати за місцем свого мешкання, а саме в кв. АДРЕСА_2 .
Цього ж дня, ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою збуту, незаконно зберігаючи при собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, прибув до будинку АДРЕСА_3 . Перебуваючи біля зазначеного будинку ОСОБА_7 , сховав біля каміння 1 (один) згорток червоного кольору, в середині якого знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено PVP, кількісним вмістом 0,702г. з метою подальшого збуту невстановленій особі.
Продовжуючи свій злочинний умисел, 20.04.2021 ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою збуту, незаконно зберігаючи при собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, прибув до буд. АДРЕСА_4 . Перебуваючи біля зазначеного будинку ОСОБА_7 , сховав біля паркану 1 (один) згорток червоного кольору, в середині якого знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено PVP, кількісним вмістом 0,715г., з метою подальшого збуту невстановленій особі.
Продовжуючи свій злочинний умисел, 20.04.2021 ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою збуту, незаконно зберігаючи при собі, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, прибув до буд. АДРЕСА_4 . Перебуваючи біля зазначеного будинку ОСОБА_7 , сховав біля лавочки 1 (один) згорток червоного кольору, в середині якого знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено PVP, кількісним вмістом 0,187г., з метою подальшого збуту невстановленій особі.
Продовжуючи свій злочинний умисел, 20.04.2021 ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою збуту, незаконно зберігаючи при собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, прибув до буд. АДРЕСА_5 . Перебуваючи біля зазначеного будинку ОСОБА_7 , сховав на землі біля клумби 1 (один) згорток білого кольору, в середині якого знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено PVP, кількісним вмістом 0,207г. з метою подальшого збуту невстановленій особі.
Продовжуючи свій злочинний умисел, 20.04.2021, ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою збуту, незаконно зберігаючи при собі, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, прибув до буд. АДРЕСА_6 . Перебуваючи біля зазначеного будинку ОСОБА_7 , сховав 1 (один) згорток білого кольору, в середині якого знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено PVP, кількісним вмістом 0,131г., з метою подальшого збуту невстановленій особі, де був зупинений співробітниками поліції.
Того ж дня, в період часу з 15 год. 40 хв. до 16 год. 04 хв. , співробітниками поліції проведено огляд місця події, а саме ділянки місцевості розташованої біля будинку № 28 по вул. Академіка Сахарова в м. Одесі в ході якого виявлено та вилучено: 14 (чотирнадцять) полімерних згортків синього кольору, в середині яких знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено PVP, загальним кількісним вмістом 4,869 г., 12 (дванадцять) полімерних згортків білого кольору, в середині яких знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено PVP, загальним кількісним вмістом 2,229г., які ОСОБА_7 , незаконно зберігав з метою подальшого збуту, невстановленій особі, 2 (два) використаних експрес-тести із залишками речовини.
Того ж дня, в період часу з 20 год. 35 хв. до 20 год. 53 хв. свіробітниками поліції проведено обшук за місцем тимчасового мешкання ОСОБА_7 , а саме за адресою: АДРЕСА_7 , де були виявлено та вилучено: електронні ваги на поверхні яких залишки особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP, загальним кількісним вмістом 0,00019г., полімерний зіп-пакетик з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP, загальним кількісним вмістом 10,067г., контейнер з прозорого полімерного матеріалу, всередині якого залишки особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP, загальним кількісним вмістом 0,0017г., контейнер з прозорого полімерного матеріалу, всередині якого залишки особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP, загальним кількісним вмістом 0,002г.
Таким чином, ОСОБА_9 незаконно придбав та зберігав з метою збуту особливо небезпечну психотропну речовину - PVP, з загальним кількісним вмістом 19,7969 г., що являється особливо великим розміром.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій вважає, що призначене покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та є занадто суворим з огляду на такі обставини:
-судом не в повній мірі було враховано, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, визнав свою провину, щиро розкаявся у вчиненому та висловлював жаль з приводу вчиненого;
- обвинувачений активно сприяв досудовому розслідуванню, зокрема добровільно розказав і показав обставини вчиненого злочину, окрім того він працевлаштувався, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не знаходиться;
За таких обставин, захисник ОСОБА_8 просить змінити оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання і призначити ОСОБА_7 покарання нижче від найнижчої межі у виді 4 років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від покарання з випробуванням.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації його дій вважає, що призначене йому покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та є занадто суворим оскільки він визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий, на даний час працює термістом в ТОВ « ХЕЛСІ ФУДС» в с. Сукачі, Іванківського р-ну..
За таких обставин, обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок Суворовського райсуду м. Одеси від 19.08.2021 змінити в частині призначеного покарання та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу захисника в повному обсязі, водночас прокурор заперечувала проти задоволення апеляційних скарг, просила залишити оскаржуваний вирок без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз вироку суду 1-ої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення приписам наведеної норми закону відповідає з огляду на наступні обставини.
Відповідно до мотивувальної частини вироку суду 1-ої інстанції (а.с. 82), обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою провину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, внаслідок чого суд, за погодженням із учасниками судового провадження, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав за недоцільне дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обтяжують чи пом`якшують покарання.
При цьому, суд встановив, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, правильно розуміють їх зміст та їм було роз`яснено наслідки розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, на підставі чого кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 307 КК України за кваліфікуючими ознаками : незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах.
Враховуючи те, що зазначені висновки суду 1-ої інстанції щодо винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильність кваліфікації його дій ніким із учасників провадження в апеляційному порядку не оскаржується, колегія суддів, не встановивши при цьому жодних істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду дійти правильного висновку в цій частині, не вбачає підстав для їх перегляду.
Що стосується доводів сторони захисту про надмірну суворість призначеного обвинуваченому. покарання, колегія суддів вважає такі доводи безпідставними з огляду на наступне.
Частина 2 ст. 50 КК України передбачає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Виходячи з положень ст. 65 КК України, а також роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003, суди повинні суворо додержуватись вимог даної норми закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізується принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Норми закону України про кримінальну відповідальність наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
Термін "явно несправедливе покарання" означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом і розміром покаранням та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги під час призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд 1-ої інстанції, на виконання приписів зазначеної норми кримінального закону, врахував: ступінь тяжкості вчиненого злочину; характеристику його особи, який позитивно характеризується до кримінальної відповідальності притягується вперше; поведінку обвинуваченого після вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд 1-ої інстанції визнав щире каяття, критична оцінка своєї протиправної поведінки та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом 1-ої інстанції встановлено не було.
Оцінюючи твердження сторони захисту щодо надмірної суворості призначеного судом 1-ої інстанції ОСОБА_7 покарання, апеляційний суд звертає увагу на те, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, санкція якого передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі, на строк від дев`яти до дванадцяти років із конфіскацією майна.
Водночас, суд 1-ої інстанції, врахувавши всі обставини кримінального провадження та дані про особу обвинуваченого прийшов до висновку про можливість застосування ст. 69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі у виді 4 років позбавлення волі.
Колегія суддів приймає до уваги та вважає такими, що відповідають дійсності посилання сторони захисту на те, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину та позитивно характеризується, водночас зауважує, що вказані обставини були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому.
Твердження захисника щодо неналежного врахування обставин, що характеризують обвинуваченого та обставин, які пом`якшують покарання повністю спростовуються висновками суду, зазначеними у оскаржуваному вироку, якими належним чином обґрунтовані вид та міра покарання.
Апеляційний суд приймає до уваги тe обставину, що ОСОБА_7 працює в ТОВ «Хутір на околиці», водночас зауважує, що вказана обставина не є безумовною підставою для призначення менш суворого покарання.
За встановлених обставин, апеляційний суд вважає неспроможними вимоги сторони захисту щодо зміни вироку суду в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції колегією суддів не встановлено.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.
Отже, колегія суддів вважає, що суд 1-ої інстанції, всебічно, повно та об`єктивно розглянувши кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 та оцінивши ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання останнього, а також характеристику особи обвинуваченого, призначив ОСОБА_7 покарання, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, тому підстав для задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого апеляційний суд не вбачає.
Разом з тим, оскаржуваним вироком суду 1-ої інстанції запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили застосовано не було.
Оскільки, відповідно до положень ст. 532 КК України, вирок суду 1-ої інстанції, набирає законної сили з моменту проголошення ухвали апеляційним судом, колегія суддів вважає за необхідне затримати ОСОБА_7 у залі апеляційного суду та доставити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для організації виконання вироку.
Керуючись ст.ст. 24, 370, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Суворовського райсуду м. Одеси від 19.08.2021, яким ОСОБА_7 визнаний винуватиму вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України залишити без змін.

Засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримати в залі апеляційного суду та доставити до державної установи «Одеський слідчий ізолятор» для організації відбування призначеного йому покарання.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили, а засудженим, який утримується під вартою у той самий строк з дня отримання її копії.
Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4