Справа № 944/5869/21
Провадження №1-кп/944/595/22
23.02.2022 рокум.Яворів
Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_4
та представника ОСОБА_7
В провадженні Яворівського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.126 КК України.
Заяву захисник обгрунтовує тим, що 19.10.2021 він отримав листа від дізнавача Яворівського РВП ГУНП у Львівській області про скерування матеріалів прокурору та процесуального прокурора ОСОБА_3 про повідомлення щодо завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів дізнання. У даних повідомленнях вперше за весь час розслідування дізнавачем та прокурором було висловлено намір про складання обвинувального акту, а значить пред`явлення обвинувачення ОСОБА_4 .
Так, його довірителю ОСОБА_4 та його дружині ОСОБА_10 зі слухів, що поширювались в м.Новояворівську стало відомо, що ОСОБА_6 в 90-х роках зарізав людину. 04.07.2018 у подвір`ї буд. АДРЕСА_1 у подружжя виник конфлікт, із за дітей. Внаслідок цього конфлікту було відкрито ряд кримінальних проваджень, які станом на сьогоднішній день вже закриті.
09.07.2021 між ОСОБА_4 та ОСОБА_11 виник конфлікт в ході якого ОСОБА_6 та ОСОБА_12 обзивало подружжя ОСОБА_4 нецензурними словами.
Зазначає, що 22.09.2021 перебував у відпустці, однак до нього зателефонував дізнавач ОСОБА_13 який попросив його та ОСОБА_4 прибути для вручення підозри по даній справі. На що він повідомив, що перебуває у відпустці та заперечував щодо призначення ОСОБА_4 державного адвоката, адже договір із ним не розірвано. Також до ОСОБА_4 неодноразово дзвонив ОСОБА_14 і тиснув на останнього, щоб прийшов та отримав документи з адвокатом або без. Коли він почав з`ясовувати, в чому такий поспіх та чи не можна дочекатись адвоката, останній повідомив, що на нього тисне прокурор. В подальшому 11.10.2021 він та його довіритель ОСОБА_4 з`явились до дізнавача ОСОБА_8 та останній вручив ОСОБА_4 підозру. Крім цього дізнавачем не було встановлено та допитано свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які були свідками події. 22.09.2021 він звернувся до ТУ ДБР у м.Львові про вчинення замаху на злочин відносно його клієнта. Крім цього, 24.09.2021 ним надано ряд адвокатських запитів, які адресовані дізнавачу ОСОБА_17 , його керівнику ОСОБА_18 та до Яворівської окружної прокуратури. Також додає, що 06.10.2021 дізнавачем ОСОБА_8 були скеровані до ювенальної превенції для вирішення питання про притягнення ОСОБА_19 до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП. Про факт вчинення правопорушення ОСОБА_6 та його дружиною ОСОБА_12 дізнавачу було відомо ще 27.07 та 25.08.2021, однак останній направив матеріали для притягнення винних осіб лише 06.10.2021, тобто за три дні до закінчення строків притягнення до відповідальності, що свідчить про упереджене ставлення дізнавача та прокурора до подружжя ОСОБА_20 . Також додає, що за заявою ОСОБА_6 відомості до ЄРДР внесені миттєво, тобто 10.07.2021, а за заявами ОСОБА_4 , всупереч вимогам 214 КПК України відомості до ЄРДР не внесено, що свідчить про упередженість та змову як дізнавача так і прокурорів. 19.10.2021 у вечері близько 18:00-19:00 год. на адресу адвокатського бюро на пошту надійшов лист від дізнавача з повідомленням про скерування матеріалів дізнання прокурору та з повідомленням прокурора ОСОБА_3 про завершення слідства та надання доступу до матеріалів справи. Таким чином в двох повідомлення як дізнавач так і прокурор виявили свій намір щодо складання обвинувального акта, тобто фактичного пред`явлення обвинувачення у скоєнні кримінального просиупку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України. За таких обставин, після наведених фактів не виникає жодних сумнівів, що у діях ОСОБА_8 та процесуальних прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_9 є не тільки упереджене ставлення до їхньої сторони, але й особиста заінтересованість в результатах розслідування даного кримінального провадження. Дані посадові особи, в порядку ст. 80 КПК України собі самовідвід не заявляли.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 підтримали подану заяву, просили таку задовольнити.
При цьому захисник уточнив, що звертався зі скаргою до слідчого судді, оскільки йому на момент звернення до суду не було відомо про те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 скеровано до суду. Відтак просив розглядати дану заяву лише в частині вирішення відводу процесуальним прокурорам.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 та його адвокат ОСОБА_7 проти задоволення клопотання заперечили, пояснили що таке є необ`єктивним та необґрунтованим. Крім цього захисник долучив докази, які не було відкрито стороні обвинувачення та потерпілому, на стадії підготовчого розгляду дослідження доказів не здійснюється, а тому підстави для відводу процесуальних прокурорів відсутні. Просили у задоволенні заяви захисника ОСОБА_5 відмовити.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що клопотання захисника обвинуваченого про його відвід та відвід прокурора ОСОБА_9 є безпідставним. Жодних відносин з потерпілим він не підтримував та не підтримує, спілкувався з останнім лише в межах кримінального провадження. Скарги щодо нього як процесуального прокурора неодноразово розглядались керівником Яворівської окружної прокуратури Львівської області, який не знайшов підстав для відведення його від здійснення досудового розслідування кримінального провадження щодо ОСОБА_4 . У зв`язку з цим, просив в задоволенні заяви про відвід відмовити.
Процесуальний прокурор ОСОБА_21 в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомила.
Суд, заслухавши заяву захисника обвинуваченого, а також думку інших учасників процесу з приводу заявленого відводу прокурорів в кримінальному провадженні, приходить до наступного висновку.
Вичерпний перелік підстав, за наявності яких прокурор, слідчий, дізнавач безумовно підлягають відводу, визначений ст.77 КПК України, а саме: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
Згідно ч.2 ст 37 КПК України прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до його завершення.
Відповідно до частини 5 ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим. Для відводу прокурора необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути мотивовані та відповідати підставам для відводу. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.
Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 26.10.2021 в кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.126 КК України призначено підготовче судове засідання.
Процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та ОСОБА_9 .
Однією з складових засад законності є обов`язок прокурора та інших учасників кримінального провадження з боку обвинувачення всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Вимога здійснення неупередженого досудового розслідування означає, що органи досудового розслідування зобов`язані об`єктивно, неупереджено, без необґрунтованої підозри та обвинувального ухилу встановити за допомогою доказів, зібраних у встановленій процесуальній формі, всі обставини кримінального правопорушення та осіб, які його вчинили. Неупередженість (об`єктивність) дослідження обставин провадження слідчим, прокурором передбачає вчинення ними процесуальних дій, ухвалення процесуальних рішень лише з підстав, встановлених КПК, та на основі зібраних фактичних даних, без обвинувального ухилу та особистої зацікавленості у вирішенні справи.
Значення об`єктивності чи неупередженості слідчого та прокурора щодо дослідження всіх обставин провадження оцінюється крізь призму гарантування реалізації завдань кримінального провадження, зокрема, щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності відповідно до своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру (ст.2 КПК).
Статтею 3 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що неупередженість та об`єктивність є одними із засад діяльності прокуратури.
Відповідно до Керівних принципів ООН щодо ролі обвинувачів, прийнятих восьмим Конгресом ООН із запобігання злочинності і поводження з правопорушниками (Гавана, Куба, 27 серпня - 7 вересня 1990 p.), обвинувачі відповідно до закону виконують свої обов`язки справедливо, послідовно та швидко, поважають і захищають людську гідність й захищають права людини, сприяючи тим самим забезпеченню належного процесу і безперебійного функціонування системи кримінального правосуддя. При виконанні своїх обов`язків обвинувачі виконують свої функції неупереджено та уникають будь-якої дискримінації на основі політичних переконань, соціального походження, раси, культури, статі або будь-якої іншої дискримінації; захищають державні інтереси, діють об`єктивно, належним чином враховують становище підозрюваного та жертви і звертають увагу на всі обставини, що мають відношення до справи, незалежно від того, вигідні чи невигідні вони для підозрюваного (п.п. 12, 13).
Неупередженість прокурора є необхідною умовою успішного виконання своїх конституційних функцій (ст. 121 Конституції України) та виконання своїх повноважень на досудовому розслідуванні й в судовому провадженні (ст. 36 КПК) для здійснення завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК) та забезпечення законності (ст. 9 КПК). Значення неупередженого досудового розслідування варто оцінювати в контексті забезпечення реалізації права на справедливий розгляд (ст. 6 Європейської конвенції з прав людини).
За результатами розгляду заяви захисника ОСОБА_5 судом не встановлено визначених законодавством обставин (як вказує заявник - наявність упередженості), які виключають участь прокурорів ОСОБА_3 та ОСОБА_9 у здійсненні ними процесуального керівництва у вказаному кримінальному провадженні.
Доводи сторони захисту в частині неналежного здійснення процесуального керівництва заслуговують на увагу, але не свідчать про упереджене ставлення прокурора до досудового розслідування за вказаним кримінальним провадженням, а також про особисту заінтересованість в результатах проведеного досудового розслідування чи при розгляді обвинувального акту в кримінальному провадженні судом.
Повноваження прокурора визначені, зокрема у статті 36 КПК України. Згідно із ч. 1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Як зазначав ЄСПЛ у своїх рішеннях «Тимошенко проти України», «Ходорковський проти Росії», структура Конвенції ґрунтується на презумпції добросовісності дій органів державної влади країн - учасниць. Дійсно, будь-яка державна політика чи окремий захід може мати «прихований мотив», а презумпція добросовісності є спростованою. Однак, заявник, який стверджує, що його права і свободи були обмежені з неналежних підстав, повинен переконливо довести, що справжня мета державних органів була не такою, як її було проголошено (або яка може обґрунтовано припускатись, виходячи з контексту). Простої підозри про те, що державні органи користувались своєю владою для іншої мети, ніж та, що передбачена Конвенцією, недостатньо, щоб довести порушення статті 18 Конвенції.
Так, обставини, на які посилається заявник (сторона захисту) у своїй заяві, не доводять упередженості та зацікавленості прокурора. В разі, якщо заявник вважає, що в діях прокурора є ознаки дисциплінарного проступку чи кримінального правопорушення, він вправі звертатися із відповідними зверненнями у порядку та спосіб, що визначені діючим законодавством. Так само, заявник може звернутись до слідчого судді з відповідними скаргами на дії або бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні. Реалізовуючи зазначені права захисник ОСОБА_5 звернувся із відповідними заявами про вчинення кримінальних правопорушень та з дисциплінарною скаргою щодо прокурорів ОСОБА_9 та ОСОБА_3 .
За таких обставин, заявлений відвід не підлягає до задоволення, оскільки є безпідставний. На думку суду, вказані заявником обставини являються його суб`єктивною думкою і не є такими, що викликають сумнів в неупередженості прокурора чи його зацікавленості у результатах досудового розслідування чи судового розгляду справи по суті.
Вмотивованість відводу означає, перш за все, спроможність представлених заявником аргументів обґрунтувати сумніви у неупередженості прокурора, можливість впливу вказаних факторів (підстав) на вирішення даної справи та/або об`єктивну неможливість його участі в цьому кримінальному провадженні. Будь-який учасник кримінального провадження може не погоджуватися з вчиненими діями або постановленими рішеннями прокурора і оцінювати їх з позиції свого процесуального статусу і власного процесуального інтересу. Однак тлумачення таких дій і рішень у сенсі підстав для відводу має базуватися не лише на власному переконанні в їх умисній необ`єктивності, а й на фактичних обставинах, за допомогою яких відповідні обставини стануть очевидними і для судді, який розглядає заяву про відвід.
Водночас, суд зазначає, що непогодження сторони кримінального провадження з процесуальними діями чи бездіяльністю прокурора не є підставою для відводу такого прокурора. Відтак те, що захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , внаслідок суб`єктивних міркувань не погоджується з процесуальними діями та рішенням процесуального прокурора не свідчить про його упередженість та необ`єктивність і, як наслідок, не тягне за собою його відвід.
Таким чином, суд вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено обґрунтованості заявленого відводу та не доведено упередженості прокурорів Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та ОСОБА_9 та як наслідок встановлено, що підстави, згідно із правилами КПК України, для відводу прокурорів відсутні. З огляду на вищенаведене, заява про відвід є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 80, 81 КПК України, суд -
п о с т а н о в и в :
В задоволенні заяви захисника ОСОБА_5 , поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , про відвід прокурорів Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та ОСОБА_21 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.126 КК України - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1