Справа №573/1813/21
Номер провадження 1-кс/573/471/21

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2021 року м. Білопілля
Білопільський районний суд Сумської області у складі:

слідчої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

слідчого: ОСОБА_4 ,

підозрюваного: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля клопотання старшого слідчого відділення поліції № 1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Білопільського відділу Сумської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування у кримінальному провадженні за №0000316 від 02.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України відносно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця Сумської області, с. Горобівка, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, на обліку у лікаря-нарколога не перебуваючого, перебуває на обліку у лікаря психіатра з 2007 року з діагнозом: «шизофренія, параноїдальна форма, безперервний тип перебігу F 20.00», раніше не судимого

запобіжного заходу у виді тримання під вартою

ВСТАНОВИВ:
03 листопада 2021 старший слідчий відділення поліції № 1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Білопільського відділу Сумської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що у точно не встановлений під час досудового розслідування день та час ОСОБА_5 на ґрунті довготривалих неприязних стосунків вирішив вчинити вбивство свого брата ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким проживав в одному будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на вбивство людини, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, 16.10.2021, у точно не встановлений під час досудового розслідування час, ОСОБА_5 знаходячись у приміщенні будинку за вищевказаною адресою взяв сокиру та умисно почав наносити удари сокирою по голові ОСОБА_8 і таким чином діючи умисно та цілеспрямовано наніс біля 4 ударів. При цьому, ОСОБА_5 розумів, що нанесення ударів у життєво важливий орган людини, а саме в область голови, може призвести до смерті останнього, тобто мав намір на заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_8 . В результаті вчинення ОСОБА_5 вищевказаних дій потерпілий ОСОБА_8 від отриманих травм помер на місці.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 215 від 03.11.2021 причиною смерті ОСОБА_5 є: а) множинні відкриті рани голови; б) напад з використанням гострого предмету з метою вбивства чи нанесення ушкодження.

02.11.2021 об 15 годині 21 хвилин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затриманий в порядку ст. 208 КПК України.
03.11.2021 об 13 годин 00 хвилин ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

У рішеннях Європейського суду з прав людини «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v United Kingdom), 12244/86; 12245/86, 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначено, що наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом огляду місця події, в ході якого виявлено ймовірне знаряддя злочину, а саме сокиру та інші сліди злочину. Протоколами допиту свідків, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , яким ОСОБА_5 розказував про те. що скоїв вбивство свого брата ОСОБА_8 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
Підозрюваний ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, санкцією даної статті передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 15 років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Підставами вважати, що ОСОБА_5 може спробувати переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду є те, що ОСОБА_5 , розуміючи, що за вчинений злочин, передбачена реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 15 років може переховуватись від органів слідства та суду, оскільки останній офіційно ніде не працює, неодружений.

Отже встановлено відсутність сталих соціальних зв`язків, здатних забезпечити підозрюваному правомірну поведінку.

Крім цього, після скоєння злочину ОСОБА_5 покинув місце події, до правоохоронних органів та органів охорони здоров`я не повідомив та переховувався поза місцем проживання до 02.11.2021, коли стало відомо про злочин правоохоронними органами.

Крім того, ОСОБА_5 особисто знайомий зі свідками у вказаному кримінальному провадженні, а тому є підстави вважати, що останній матиме можливість незаконно впливати на них через застосування до них погроз або фізичної сили, що може суттєво вплинути на повноту та об`єктивність досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Отже, у ході досудового розслідування кримінального провадження №0000316 від 02.11.2021 стосовно ОСОБА_5 зібрано достатньо доказів, які свідчать про вчинення ним особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, про відповідну негативну репутацію, а також про те, що, перебуваючи на волі, останній може переховуватися від органів досудового розслідування, прокуратури або суду чи чинити вплив на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні.

Таким чином, наявність наведених ризиків, передбачених ст. 177 КПК свідчить про те, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід, який припинив би подальшу злочинну поведінку і повністю забезпечив виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Обставин, які могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, в ході досудового розслідування не встановлено.
В судовому засіданні старший слідчий ВП № 1 ОСОБА_4 , який входить до групи слідчих у кримінальному провадженні за 0000316 від 02.11.2021 та прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримали із зазначених вище підстав, вважають що менш тяжкий запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки під час досудового розслідування підозрюваного ОСОБА_5 .

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні при вирішенні клопотання покладався на розсуд суду.
Підозрюваний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав, заперечив проти обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки він не ухилятися від органів досудового розслідування.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 29 Конституції України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини, ніхто не може бути позбавлений свободи інакше як за вмотивованим рішенням суду і на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При встановленні факту наявності (чи відсутності) обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 суд керується не лише положеннями національного кримінального процесуального законодавства, а й відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини з цього приводу, відображену в рішеннях «Чеботарь проти Молдови», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Як вбачається зі змісту клопотання та доданих до нього матеріалів, пред`явлена ОСОБА_5 підозра за ч. 1 ст. 115 КК України має місце та підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних у їх сукупності.
З огляду на викладене вище суд вважає, що підозра про ймовірну причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, є обґрунтованою.

При вирішенні клопотання суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року, згідно з якою особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. При цьому обґрунтована підозра у тому, що особа вчинила тяжкий злочин, може на початку слугувати підставою для взяття її під варту. Крім того, необхідність забезпечення належного здійснення провадження, є належною підставою для первинного взяття під варту (рішення від 15 вересня 2009 року у справі «Ямрозі проти Польщі», рішення від 10 лютого 2011 року у справі «Плєшков проти України»).
Тобто, із зазначеної практики Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений у ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.
У даному випадку суд враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, а тому, зважаючи на тяжкість покарання, та відсутність у підозрюваного постійного місця роботи, відсутність легального джерела заробітку, існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зазначені у клопотанні.

Так, слідчим суддею враховується той факт, що на даний момент не встановлено всі обставини скоєного кримінального правопорушення та речей, які могли бути знаряддями злочину чи зберегти на собі його сліди, тому ОСОБА_5 перебуваючи на волі може знищити, сховати або спотворити будь яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Крім того, суд враховує ту обставину, що ОСОБА_5 особисто знайомий зі свідками у вказаному кримінальному провадженні, а тому є підстави вважати, що у разі застосування відносно менш обтяжливого запобіжного заходу ніж тримання під вартою останній матиме можливість незаконно впливати на них через застосування до них погроз або фізичної сили, що може суттєво вплинути на повноту та об`єктивність досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Крім того, слідчий суддя вважає, що у судовому засіданні встановлений ризик того, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки одразу після вчинення злочину останній залишив місце події, незважаючи на те, що йому було достовірно відомо про наслідки його протиправних дій. Отже, вказаний факт вказують на те, що останній може спробувати переховуватися від слідства та суду.

Окрім цього, на даний час до матеріалів клопотання долучені документи, які вказують на причетність ОСОБА_5 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, а тому, враховуючи принцип невідворотності покарання за даний злочин, останній може здійснити спроби уникнути кримінальної відповідальності шляхом переховування.

Крім того, згідно із характеристикою, наданою Річківською сільської радою Сумського району підозрюваний ніде не працює, домашнього господарства не утримує, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , але часто зникає з дому.

Таким чином підозрюваний ніде не працює, не має родини та коштів для проживання, що свідчить про можливу вірогідність підозрюваного до вчинення іншого правопорушень.

Отже, обставин, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою в ході судового розгляду не встановлено.
Таким чином, викладені у клопотанні обставини вказують на існування визначених ст. 177 КПК України ризиків, а саме: переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, можливої спроби вчинити інші правопорушення, а тому з метою запобігання заявленим ризикам, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання.

Сукупність матеріалів, доданих до клопотання слідчого, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатніми для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обґрунтованість підозри не є актом притягнення особи до відповідальності, а є лише сукупністю даних, які переконують, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме: питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів приходить висновку, що причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, підозра в якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад 3 роки.

Крім того, застосування вказаного запобіжного заходу виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного досудового розслідування у кримінальному провадженні і встановлення істини, що за таких обставин переважає принцип поваги до особистої свободи.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість підозри не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте така підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

При цьому суд враховує згадану вище практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загально - суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст. ст. 3, 29 Конституції України, ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 395 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого відділення поліції № 1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Білопільського відділу Сумської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування у кримінальному провадженні за №0000316 від 02.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити.

Застосувати у кримінальному провадженні за №0000316 від 02.11.2021 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, на обліку у лікаря-нарколога не перебуваючого, перебуває на обліку у лікаря психіатра з 2007 року з діагнозом: «шизофренія, параноїдальна форма, безперервний тип перебігу F 20.00», раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, тобто по 01 січня 2022 року включно без визначення розміру застави.

Виконання даної ухвали покласти на відділення поліції № 1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Строк дії ухвали слідчого судді по 01 січня 2022 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: