Провадження № 1-кп/643/323/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.02.2022 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників обвинувачених - адвоката ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , перекладача ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006350 від 28.10.2017 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку, громадянина Азербайджану, з вищою освітою, раніше не судимого, який не працює, не одружений, зареєстрованого місця проживання в Україні не має
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Баку, громадянина Азербайджану, з вищою освітою, раніше не судимого, який не працює, не одружений, зареєстрованого місця проживання в Україні не має
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Баку, громадянина Азербайджану, з вищою освітою, раніше не судимого, який не працює, не одружений, зареєстрованого місця проживання в Україні не має
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 обвинувачуються у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, та з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло.

Прокурором заявлені клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинувачених, на строк 60 діб.

В обґрунтування клопотань зазначено, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину. Обвинувачені не працюють, є громадянами іншої держави, зареєстрованого місця проживання в м. Харкові не мають, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли. Враховуючи наведене, у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, обвинувачені можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків.

В судовому засіданні 07.02.2022 року прокурор підтримав клопотання та викладені в ньому доводи.

Захисник обвинувачених адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні 07.02.2022 року заявила усне клопотання про зміну запобіжного заходу, обраного відносно обвинувачених, на більш м`який запобіжний захід. Заперечувала проти продовження тримання обвинувачених під вартою, посилаючись на недоведеність ризиків.

Захисник обвинувачених - адвокат ОСОБА_5 надав письмове клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування посилався на тривалість перебування обвинувачених під вартою, численну практику Європейського суду з прав людини, а також укладення обвинуваченими договору оренди житла в м. Харкові.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 підтримав клопотання про зміну запобіжного заходу. Заперечував проти продовження тримання обвинувачених під вартою.

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримали позицію захисників. Подали письмові клопотання про зміну запобіжного заходу.

Станом на 07.02.2022 відсутній склад суду, що розглядає дане кримінальне провадження, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді ОСОБА_10 .

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу продовженого строку.

Згідно ч. 4 ст. 201 КПК України, суд зобов`язаний розглянути клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, через відсутність складу колегії суддів суд позбавлений можливості розглянути клопотання сторони обвинувачення про продовження тримання обвинувачених під вартою та усне клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу в строк, визначений КПК України.

Вирішуючи питання щодо порядку розгляду клопотань за таких обставин, суд керується таким.

В усних клопотаннях про зміну запобіжного заходу захисники фактично просять обрати щодо обвинувачених інший запобіжний захід. Вказані клопотання в силу імперативних положень ч. 4 ст. 201 КПК України підлягають розгляду за правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до абзацу п`ятого пункту 20.5 Перехідних положень КПК України, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 02.09.2020 по справі № 0306/7567/12, коли нормами кримінально-процесуального закону відповідну ситуацію прямо не передбачено, є необхідним та можливим застосування аналогії права. Зазначена можливість встановлена частиною 6 статті 9 КПК, згідно з якою коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються встановлені частиною першою статті 7 КПК загальні засади кримінального провадження. Однією з таких засад є законність, що включає обов`язок суду, як і інших органів державної влади, неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу та інших актів законодавства.

Враховуючи наведене вище, дію карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), з метою недопущення порушення права сторони захисту на розгляд клопотання протягом встановленого КПК триденного строку, головуючий суддя приходить до висновку щодо наявності передбачених законодавством України підстав для розгляду вказаного клопотання головуючим на підставі абзацу п`ятого пункту 20.5 Перехідних положень КПК України в період відсутності складу суду, що розглядає дане кримінальне провадження.

Враховуючи наведене, клопотання сторони обвинувачення про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу розглядаються головуючим суддею одноособово на підставі абзацу п`ятого пункту 20.5 Перехідних положень КПК України.

Виходячи з положень розділу ІІ КПК України, зокрема ст. 131, 176 вказаного Кодексу, запобіжні заходи, в тому числі тримання під вартою, є одними з видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 333 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Частиною п`ятою ст. 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Таким чином, підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Згідно ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалами слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 02.11.2017 року та 03.11.2017 року щодо обвинувачених обрані запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 17.12.2019 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжено до 15.02.2020. В подальшому строки тримання обвинувачених під вартою судом також продовжувались.

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого насильницького корисливого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років. Обвинувачені є громадянами Азербайджану, зареєстровані за місцем проживанні в Азербайджані, не одружені, дітей не мають, зареєстрованого місця проживання в м. Харкові та Україні не мають. З пояснень обвинувачених судом встановлено, що кожний з них до затримання фактично проживав в м. Харкові менше 3 місяців у своїх товаришів. Адресу місця проживання товаришів, де вони проживали до затримання, обвинувачені, кожний окремо, назвати суду не змогли, пояснивши, що не володіють цією інформацією.

Судом апеляційної інстанції призначений новий розгляд справи в суді першої інстанції, при цьому тримання обвинувачених під вартою продовжено.

В даний час кримінальна справа перебуває на стадії судового розгляду.

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З постанов Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012 вбачається, що усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання особи під вартою.

Враховуючи дані про особу обвинувачених, тяжкість покарання, що їм загрожує в разі визнання їх винними, інші обставини кримінального провадження, суд вважає доведеним наявність ризиків, зазначених прокурором, в тому числі ризику переховування обвинувачених від суду через усвідомлення імовірності визнання вини за висунутим їм обвинуваченням та тиску тягаря можливого відбування покарання, та відхиляє доводи захисників щодо відсутності ризиків.

У рішенні від 26.01.1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Враховуючи, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого корисливого злочину, який згідно пред`явленого обвинувачення є насильницьким, суд приходить до висновку, що інтереси суспільства у забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинувачених переважають інтереси забезпечення поваги до їх особистих свобод і таке втручання в право обвинувачених на свободу та особисту недоторканість має легітимну мету та відповідає вимогі пропорційності.

З урахуванням наведеного суд не може визнати обґрунтованими доводи сторони захисту відносно того, що тривалість перебування обвинувачених під вартою на даній стадії розгляду справи сама по собі є достатньою підставою для відмови в клопотанні прокурора та зміні запобіжного заходу.

Крім того, суд враховує, що ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 13.12.2021 року встановлено прокурорам прокуратури Харківської області, які підтримають державне обвинувачення у даному кримінальному провадженні, строк для забезпечення явки у судове засідання потерпілого Седат Оздамір та свідків обвинувачення до 14.02.2022 року.

Таким чином, судом вживаються відповідні заходи для забезпечення розгляду кримінального провадження протягом розумного строку.

Оцінюючи доводи захисника ОСОБА_5 щодо наявності у обвинувачених житла в м. Харкові як підстави для зміни запобіжного заходу, суд керується таким.

Суду надані три договори найму домоволодіння від 07.02.2022 року, укладені між ОСОБА_11 та кожним з обвинувачених, згідно яких ОСОБА_11 передав кожному з обвинувачених у користування належне йому на праві приватної власності домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

На підтвердження належності ОСОБА_11 вказаного домоволодіння суду надані договір купівлі-продажу квартири від 02.10.2019 року, згідно умов якого ОСОБА_12 придбала вказану вище квартиру, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.10.2019 року, згідно якого власником квартири є ОСОБА_12 , та повторне свідоцтво про укладення шлюбу між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 01.06.2018 року.

У судовому засіданні ОСОБА_11 підтвердив, що надав обвинуваченим вказане вище житло для проживання.

Судом з досліджених доказів встановлено, що власником вказаної вище квартири є ОСОБА_12 . Навіть якщо виходити з презумпції спільної сумісної власності подружжя, згідно якої вказана вище квартира вважається спільною сумісною власністю подружжя, розпорядження квартирою має відбуватись за згодою всіх співвласників. Даних щодо згоди власника квартири ОСОБА_12 на передачу квартири в користування обвинуваченим, надані суду матеріали не містять.

Крім того, згідно п. 4 ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців.

Таким чином, ключове значення має не сам по собі факт наявності у обвинувачених місця проживання, тим більше тимчасового, а міцність їх соціальних зв`язків у місці їх постійного проживання.

Будь-яких даних щодо наявності у обвинувачених в м. Харкові постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків, судом не отримано.

Враховуючи наведене, суд не може визнати вказані вище доводи захисника такими, що свідчать про наявність підстав для зміни запобіжного заходу.

Доводи письмових клопотань обвинувачених щодо відсутності доказів їх винуватості, не можуть бути оцінені судом по суті на даній стадії розгляду справи, оскільки докази судом в повному обсязі не досліджено.

Крім того, виходячи з положень КПК України та висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, в п. 33 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі № 288/1158/16-к, суд на даній стадії розгляду справи позбавлений можливості надавати юридичну оцінку діяння, у вчиненні якого обвинувачується обвинувачені.

Відповідно, оцінку доводам сторони захисту щодо необґрунтованості пред`явленого обвинувачення, тобто оцінку питання доведеності поза розумним сумнівом винуватості обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм злочину, судом може бути надано виключно під час ухвалення вироку.

Враховуючи наведене та дані про особи обвинувачених, які є громадянами іншої держави, в Україні зареєстрованого місця проживання не мають, постійного місця проживання та будь-яких соціальних зв`язків також не мають, тяжкість покарання, що їм загрожує в разі визнання їх винними, інші обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченими дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на які посилався прокурор в клопотаннях про продовження застосування запобіжного заходу, не зменшились настільки, що вже не могли би виправдовувати подальше тримання обвинувачених під вартою, та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний запобігти вказаним ризикам.

Відповідно, з наведених вище підстав суд не може визнати обґрунтованими доводи та аргументи сторони захисту щодо відсутності підстав для подальшого тримання обвинувачених під вартою та необхідності застосування більш м`якого запобіжного заходу, в зв`язку з чим відмовляє у вказаних клопотаннях сторони захисту.

Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , на строк до 24:00 годин 07 квітня 2022 року.

Згідно ст. 205 КПК України, ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Одночасно суд роз`яснює обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , що вони мають право оскаржити дану ухвалу в частині продовження тримання під вартою в апеляційному порядку.

Керуючись ст. 34, 183, 331, 333, 369-372, 392, 395 КПК України,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_6 , на більш м`який запобіжний захід - відмовити.

В задоволенні клопотання ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_7 , на більш м`який запобіжний захід - відмовити.
В задоволенні клопотання ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_8 адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_8 , на більш м`який запобіжний захід - відмовити.
Клопотання прокурора прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_6 задовольнити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_6 , на строк до 24:00 годин 07 квітня 2022 року включно.
Клопотання прокурора прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_7 задовольнити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_7 , на строк до 24:00 годин 07 квітня 2022 року включно.
Клопотання прокурора прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_8 задовольнити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_8 , на строк до 24:00 годин 07 квітня 2022 року включно.
Ухвала в частині продовження тримання під вартою може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їм копії даної ухвали.
Ухвала в частині продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Повний текст ухвали буде оголошений в приміщенні Московського районного суду м. Харкова 11.02.2022 року об 11-00 год.

Головуючий суддя ОСОБА_1