Справа №463/9496/21
Провадження №1-кс/463/5369/21
У Х В А Л А

27 серпня 2021 року м. Львів

Слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_4 від 30.07.2021 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000267 від 02.07.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України, -
в с т а н о в и в :
скаржник звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_4 від 30.07.2021 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000267 від 02.07.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України. Просить таку скасувати.
Скаргу мотивує тим, що 23 липня 2021 року в порядку ст.220 КПК України він звернувся до Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові із заявою від 23.07.2021 року у кримінальному провадженні №0000267 від 02.07.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України про залучення його до провадження, як потерпілого. Слідчий ОСОБА_4 своєю постановою від 30.07.2021 року, відмовив у визнанні адвоката ОСОБА_3 потерпілим. Адвокат ОСОБА_3 вважає дану постанову необґрунтованою, такою, що порушує його права, у зв`язку з чим просить її скасувати, а тому звернувся до суду із скаргою, яку просить задоволити.
Скаржник до судового засідання подав заяву про розгляду скарги у його відсутності, скаргу підтримує в повному обсязі та просить задоволити.
Враховуючи положення ч.1 ст.28 КПК України, яка передбачає, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, а положеннями ч.3 ст.306 КПК України хоч і визначено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, але наслідки неявки у судові засідання такої не визначено, з врахуванням клопотання скаржника, слідчий суддя вважає, що скаргу слід розглянути у відсутності скаржника на підставі наявних матеріалів.
Представник суб`єкта оскарження - Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином. У зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України.
Дослідивши матеріали скарги вважаю, що таку слід задоволити частково виходячи з наступних підстав.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених КПК України, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне (ч. 3 ст. 110 КПК).
Необхідно визначити, у яких випадках особа може набувати статусу потерпілого відповідно до норм кримінального процесуального закону. Так, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди (ч. 1 ст. 55 КПК України). Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України). Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 3 ст. 55 КПК України).
З урахуванням цих положень, потерпілим може бути 1) особа, якій завдано шкоди (моральної, фізичної або майнової), яка 2) подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або 3) яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода, і тому вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Слід враховувати, що слідчий має право відмовити особі у визнанні її потерпілим. Зокрема, така відмова (у формі постанови) є обґрунтованою за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди (ч. 5 ст. 55 КПК України). Це єдиний випадок, коли можна відмовити особі у визнанні її потерпілим.
Так, процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.
Проаналізувавши постанову слідчого, останній вважає, що в ході кримінального провадження не встановлено достатніх відомостей, які б свідчили на спричинення, або ж замаху на спричинення заявнику моральної, фізичної або майнової шкоди. Разом з тим, скаржник вказує, що кримінальним правопорушенням йому завдано майнову шкоду в сумі 5000 грн., однак жодних доказів завдання шкоди не надає, не обгрунтовує належним чином ці доводи, а лише констатує ст. 55 КПК України.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до правил оцінки доказів (частина 3 статті 370 КПК України). Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, суд повинен виносити вмотивовані рішення (наприклад, Рішення Великої Палати у справі Moreira Ferreira проти Португалії (no. 2) від 11 липня 2007 року, Заява № 19867/12, параграф 84). Вмотивованість вимагає від суду чітко вказати на підстави тієї чи іншої аргументації. При вирішенні питання про встановлення процесуального статусу осіб, таким чином, необхідно чітко вказати, на підставі яких доказів в осіб виникає такий процесуальний статус
Окрім цього, звертаю увагу на те, що процесуальний статус потерпілого виникає саме з моменту, коли встановлено, що цій особі було завдано шкоди. У цьому випадку скаржник не надає будь якого підтвердження завдання йому будь-якої шкоди кримінальним правопорушенням.
Слідчий суддя критично ставиться до доводів скаржника з приводу того, що постанова є незаконною та необґрунтованою. У постанові слідчого є мотивувальна частина з посиланням на положення КПК, яка містить мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування (у задоволенні клопотання відмовлено, оскільки майнова шкода підлягає доказуванню, а на даний момент недостатньо відомостей, які б свідчили про шкоду, завдану скаржнику кримінальним правопорушенням).
Таким чином, у задоволенні скарги слід відмовити, оскільки скаржником не доведено будь-якими доказами розміру шкоди, що була завдана, або могла бути завдана кримінальним правопорушенням. Разом з тим, звертаю увагу на те, що таким чином права скаржника не обмежуються, оскільки визнання потерпілим може відбутися на будь-якій стадії кримінального провадження, щойно буде встановлено (або належним чином доведено) вид і розмір шкоди, що була завдана кримінальним правопорушенням.
Керуючись вимогами ст.ст.55, 303, 306, 307, 372 КПК України, -
у х в а л и в :
В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_4 від 30.07.2021 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000267 від 02.07.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України, відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в порядку та строки, передбачені ст.395 КПК України.
Слідчий суддя: ОСОБА_1