Справа № 298/723/19 Провадження № 1-кп/304/45/2022
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2022 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000022 від 19 січня 2019 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, завідувача клубу села Стужиця Ставненської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, одруженого (має на утриманні трьох малолітніх дітей), українця, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , перебуваючи з 02 березня 2013 року на посаді завідувача клубу села Стужиця Стужицької сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області, будучи службовою особою, яка наділена організаційно-розпорядчими функціями, 28 лютого, 30 березня, 31 липня, 31 серпня та 29 вересня 2017 року, а також 31 січня, 28 лютого, 31 березня, 31 серпня та 28 вересня 2018 року перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці, умисно, користуючись службовим становищем, вніс до Табелю обліку використання робочого часу працівників клубу с. Стужиця за вказані місяці неправдиві відомості про те, що 11 лютого, 3, 10 та 11 березня, 4 та 13 липня, 25 серпня та 15 і 16 вересня 2017 року, а також 20 та 24 січня, 22 та 24 лютого, 1 березня, 12 та 15 серпня, а також 15, 19 та 20 вересня 2018 року перебував на робочому місці повний робочий день (8 год), в той час як за відомостями бази даних Державної прикордонної служби України щодо осіб, які перетнули державний кордон України, обвинувачений перебував за межами України, залишивши робоче місце, та відповідно не виконуючи службові обов`язки, після чого передавав табелі обліку робочого часу до бухгалтерії Стужицької сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області, внаслідок чого ОСОБА_4 було зайво нараховано та виплачено заробітну плату за невідпрацьований час на загальну суму 2 785,28 грн, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 366 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, розкаявся та подав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям. Також пояснив, що працюючи на посаді завідувача клубом села Стужиця, дійсно декілька раз покидав робоче місце у робочий час та виїжджав за кордон то на прохання товариша, то з метою придбання автомобіля. У вчиненому злочині щиро кається, активно сприяв у його розкритті, зокрема з`являвся за викликами слідчого та надавав органам досудового слідства допомогу у встановленні істини у справі, зробив для себе належні висновки та просив суд врахувати те, що завдану злочином шкоду відшкодував у повному обсязі.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання обвинуваченого не заперечив та зазначив, що ОСОБА_4 й надалі працює на тій самій посаді, подібного порушення закону більше не допускав, зробивши для себе відповідні висновки, шкоду відшкодував у повному обсязі, а відтак вважав, що для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності наявні всі правові підстави.

Заслухавши думку учасників судового провадження, з`ясувавши добровільність звернення обвинуваченого із заявою про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з приписом, зазначеним у ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року (далі постанова Пленуму) при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.

Встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 366 КК України, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, який згідно ст. 12 цього Кодексу (в редакції Закону, що діяв на момент вчинення кримінального правопорушення) відносився до злочину невеликої тяжкості (в редакції Закону станом на 01.07.2020 нетяжкий злочин).

Відповідно до ст. 45 КК України, так само в редакції на момент вчинення кримінального правопорушення, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Пунктом 3 Постанови роз`яснено, що дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вперше вчинив злочин невеликої тяжкості (нетяжкий злочин), який відповідно до корупційних кримінальних правопорушень не відноситься.

Водночас судом також враховується, що ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся, на стадії досудового розслідування активно сприяв у розкритті вчиненого кримінального правопорушення, ще на стадії підготовчого судового засідання при попередньому розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_4 повністю відшкодував спричинені збитки у вигляді зайво нарахованої йому та виплаченої заробітної плати, потерпілих у даному кримінальному провадженні немає.

Навпаки, як ствердив у судовому засіданні прокурор, усвідомивши провину, обвинувачений ОСОБА_4 й надалі працюючи на тій самій посаді, подібного порушення закону більше ніколи не допускав.

Відтак все вищенаведене свідчить про наявність матеріально-правових підстав, передбачених ст. 45 КК України, та процесуально-правових підстав звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям.

Крім того, суд також враховує позитивні характеристики обвинуваченого за місцем проживання як хорошого сім`янина, який разом з дружиною виховує трьох неповнолітніх дітей, бере активну участь у громадському житті села, працює завідувачем клубу з 2007 року.

Як роз`яснено в п. 3 постанови Пленуму, передбачене у ст. 45 КК звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі ст. 45 КК України слід звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, закривши провадження у справі.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався, на даний час клопотання про його обрання суду не подано, отже питання щодо такого судом не розглядається.

Питання речових доказів та процесуальних витрат вирішуватиметься у порядку ст. 100, 124 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст. 45 КК України, ст. 284 ч. 2, 286, 288, 369, 372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :
клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям задовольнити.

ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.366 КК України на підставі ст. 45 цього Кодексу звільнити у зв`язку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження закрити.

Речові докази, а саме табелі обліку використання робочого часу працівників клубу с.Стужиця за лютий, березень, липень, серпень, вересень 2017 року та січень, лютий, березень, серпень, вересень 2018 року, що зберігаються при матеріалах даного кримінального провадження при них зберігати.

Процесуальні витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи № 4/60 від 15 березня 2019 року у розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн та судової економічної експертизи № 14/8 від 27 березня 2019 року у розмірі 6 864 (шість тисяч вісімсот шістдесят чотири) грн стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Перечинський районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Копію ухвали суду сторони кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6, 7 ст. 376 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1