Провадження № 1-кс/643/4950/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові погоджене з прокурором клопотання старшого слідчого СВ Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за №0003038 від 13.11.2021, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, розлученого, на утриманні має малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, раніше неодноразово засудженого: 27.10.2011 Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі, звільненого ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.08.2013 року умовно-достроково на невідбуту частину покарання строком 1 рік 2 місяці 28 днів; 22.06.2015 Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі; 04.10.2016 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого 28.01.2019 з Хролівського ВЦ в Харківській області № 140, ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18.01.2019 умовно-достроково на невідбуту частину покарання строком 7 місяців 10 днів; 05.02.2020 Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 1 ст. 162 КК України, до покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 850 грн; відносно якого 31.05.2021 до Московського районного суду м. Харкова направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000672 від 27.04.2021 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, рішення не має; відносно якого 30.07.2021 до Московського районного суду м. Харкова направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001263 від 08.06.2021 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, рішення не має; відносно якого 28.09.2021 до Московського районного суду м. Харкова направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000301 від 18.03.2021 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, рішення не має, без зареєстрованого місця мешкання, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Під час досудового розслідування встановлено, що 13.11.2021 близько 18:00 год., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись на території ринку «Новосалтовський», який розташований за адресою: м. Харків пр-т. Ювілейний, 64, разом із раніше знайомим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час раптово виниклого конфлікту, діючи за раптово виниклим умислом, спрямованим на позбавлення життя ОСОБА_8 , бажаючи настання смерті останньому, усвідомлюючи протиправність своїх дій, та, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді настання смерті ОСОБА_8 , з мотивів особистої неприязні, тримаючи у правій руці невстановлений предмет з колюче - ріжучими властивостями, підійшов до ОСОБА_8 та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді настання його смерті, наніс колото- ріжучою частиною невстановленого предмету один прицільний удар у грудну клітину ОСОБА_8 .
В результаті протиправних дій ОСОБА_6 , спрямованих на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 , останньому було спричинено проникаюче колото-різане поранення лівої половини грудної клітини, що підтверджено довідкою ДУ «Інституту загальної та невідкладної хірургії ім. В.Т. Зайцева Національної академії медичних наук України»» № 6017 від 13.11.2021.
Після чого, ОСОБА_6 , вважаючи, що виконав усі дії, які є необхідними для реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на заподіяння смерті ОСОБА_8 , байдуже ставлячись до можливого настання тяжких наслідків у вигляді смерті останнього, залишив місце скоєння злочину. Проте, злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від волі ОСОБА_6 , у зв`язку з своєчасною госпіталізацією ОСОБА_8 до ДУ "Інститут загальної та невідкладної хірургії ім. В.Т. Зайцева НАМН України", де йому надана медична допомога та збережене життя.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а саме закінчений замах на умисне вбивство, тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Слідчий в клопотанні посилався на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, за який законом передбачено покарання від семи до п`ятнадцяти років позбавлення волі.

У органу досудового розслідування є підстави вважати що у підозрюваного можуть виникнути передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України спроби:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя людини, що визнано найвищою соціальною цінністю в державі, максимальна санкція за який передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 15 років позбавлення волі, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, останній буде переховуватися від органів досудового розслідування, з метою уникнення покарання. Крім того, вказаний ризик підтверджується і тим, що підозрюваний ОСОБА_6 усвідомлюючи невідворотність уникнення покарання, майже одразу, після вчинення особливо тяжкого злочину намагаючись уникнути кримінальної відповідальності за скоєне покинув місце вчиненого злочину, у зв`язку з чим наявний ризик його ухилення від слідства та суду, який повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідуваннями доказами;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Даний ризик підтверджується тим, що на даний час не знайдено всіх речових доказів по вказаному кримінальному провадженню, а саме, знаряддя злочину та інших речових доказів, які мають суттєве значення для розслідування вказаного тяжкого злочину.

- незаконно впливати на потерпілих, свідків. Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні суспільно-небезпечного особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства, тому може шляхом погроз, вмовлянь незаконно вплинути на потерпілого, з яким знайомий тривалий час та його місце мешкання підозрюваному відоме.

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 раніше неодноразово засуджений за злочини проти життя та здоров`я особи та проти власності, судимість за які не знята та не погашена в установленому законом порядку, тому є підстави вважати, що продовжить злочинну діяльність. Крім того, відносно ОСОБА_6 скеровані обвинувальні акти за підозрою у вчинені злочинів проти власності та проти життя та здоров`я особи, які на даний час перебувають на розгляді у районних судам м. Харкова, що свідчить про те що, останній може продовжити злочинні діяння з метою особистого збагачення.

Також, враховується, що підозрюваний неодружений, офіційно не працює, осіб на утриманні не має та в нього відсутні стабільні соціальні зв`язки, що унеможливлює застосування відносно нього домашнього арешту за місцем мешкання останнього, з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення схильний до вчинення злочинів.

Враховуючи викладене, у органу досудового розслідування є обґрунтовані підстави вважати, що до підозрюваного ОСОБА_6 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою строком на 60 діб.

Прокурор в судовому засіданні наполягав на задоволенні клопотання та обранні стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що підозра необґрунтована, однак факт події не заперечував, не погоджується з кваліфікацією. Зазначив, що умисел на вбивство не мав, удар наніс викруткою, а не ножем, як вказано в підозрі. Після нанесеного удару потерпілий не кликав на допомогу, не просив викликати швидку, дійшли разом до перехрестя вулиць та розійшлися. Вказав, що неофіційно працює вантажником на ринку Барабашово та хворий на СНІД, перебуває на обліку в обласному ВІЧ-центрі. Заперечував проти обрання стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем свого мешкання, де також мешкає його матір та бабуся.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні проти обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечувала, у задоволенні клопотання просила відмовити, зазначила, що підозра та ризики не обґрунтовані, не підтверджуються матеріалами справи, прокурором не надано доказів, що її підзахисний ухилявся від суду, останній має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання та на утриманні доньку, має захворювання СНІД та потребує постійного прийому ліків. Просила застосувати цілодобовий домашній арешт.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши учасників кримінального провадження встановив наступне.

14.11.2021 за погодженням із прокурором Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 . ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, що підтверджується: електронним рапортом зі «служби 102» щодо повідомлення про вчинення кримінального правопорушення; заявою потерпілого ОСОБА_8 від 13.11.2021; протоколом огляду місця події проведеного в період часу з 19:30 год. по 20:10год. 13.11.2021 за адресою: м. Харків, пр. Тракторобудівників, 110-Б; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 14.11.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 13.11.2021, в ході якого останній повідомив про обставини які йому відомі з приводу вищевказаного злочину; протоколом затримання ОСОБА_6 як особи підозрюваної у вчиненні злочину, в порядку ст. 208 КПК України; довідкою ДУ «Інститут загальної та невідкладної хірургії імені В.І. Зайцева Національної академії медичних наук України» від 13.11.2021 № 6017, згідно якої ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження, а саме проникаюче колото-різане поранення лівої половини грудної клітини, лівобічний гемо-пневмоторакс.

Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування, суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків, потерпілого у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.
Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.
При розгляді даного клопотання слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харків, українець, громадянин України, з середньою-спеціальною освітою, розлучений, офіційно непрацюючий, на утриманні має малолітню доньку, 2016 року народження, у м. Харкові та Харківській області без місця реєстрації, раніше неодноразово судимий за скоєння корисливих злочинів, востаннє 05.02.2020 Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 1 ст. 162 КК України, до покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 850 грн; відносно якого 31.05.2021 до Московського районного суду м. Харкова направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000672 від 27.04.2021 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, рішення не має; відносно якого 30.07.2021 до Московського районного суду м. Харкова направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001263 від 08.06.2021 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, рішення не має; відносно якого 28.09.2021 до Московського районного суду м. Харкова направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000301 від 18.03.2021 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, рішення не має, в м. Харкові та Харківській області не має місця реєстрації, вчинив особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, що, на думку слідчого судді, свідчить про недостатність застосування до останнього запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі в межах даного кримінального провадження, оскільки вказаний запобіжний захід не дозволить забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Крім того, настання кожного окремо, та усіх у сукупності ризиків можливе і з урахуванням невідворотності призначення реального покарання особі, оскільки санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років позбавлення волі.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» N.°14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5&1(с), поліція не зобов`язала мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.2007).

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Летельє проти Франції" від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я чи з інших підстав слідчому судді не надано.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде ефективним та доцільним в рамках даного кримінального провадження.
У відповідності до положень ч.4 ст.183 КК України, слідчий суддя при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначає розмір застави, оскільки інкримінований ОСОБА_6 злочин, є злочином, який вчинено із застосуванням насильства.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківській слідчий ізолятор» строком на 60 діб з моменту затримання.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання з 22-10 години 13.11.2021.

Строк дії ухвали (в частині тримання під вартою) до 22-10 години 11.01.2022.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити про взяття під варту ОСОБА_6 родичів останнього.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_6 в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Копію ухвали отримав: «_____»_____________2021 року __________________________________