У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2021 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси кримінальне провадження № 0000663 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

в с т а н о в и в :

У провадженні Черкаського районного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Дане кримінальне провадження підсудне Черкаському районному суду Черкаської області (підсудність визначена Черкаським апеляційним судом). Угод про визнання винуватості чи про примирення до суду не надходило.
У підготовчому засіданні учасники судового провадження висловили думку про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду.
Суд вважає, що кримінальне провадження має бути призначене до судового розгляду на підставі обвинувального акту, у відкритому судовому засіданні, за участю: обвинуваченого, захисника, прокурора та свідків.
Відповідно до даних реєстру матеріалів досудового розслідування, 28.07.2021 року відносно ОСОБА_5 обрано міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 діб, до 23.09.2021 року. 21.09.2021 року строк тримання під вартою продовжено до 26.10.2021 року.
Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки у разі доведення вини за вчинений злочин, обвинуваченому загрожує максимальне покарання у вигляді 10 років позбавлення волі, і з метою уникнення від покарання, він може переховуватись від суду. Також судом не допитані свідки у кримінальному провадженні, і перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може незаконно впливати на останніх.

Обвинувачений та захисник покладалися на розсуд суду щодо клопотання прокурора.

Заслухавши пояснення учасників підготовчого провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про можливість продовження обвинуваченому міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
ст. 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні питання щодо продовження обвинуваченому міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Суд також враховує положення ч.1 ст. 178 КПК України, і бере до уваги: характер (обставини) злочину; тяжкість покарання; стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи; характеристику обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".
І тому, ОСОБА_5 , перебуваючи на волі та будучи обізнаними про суворість передбаченого законом покарання, може перешкодити кримінальному провадженню, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. Небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують, та міжнародними контактами.
У звязку з цим, суд оцінює особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який є: не працюючим, не одруженим, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних звязків, як заходів стримання від девіантної поведінки. Також у ОСОБА_5 відсутній стабільний законний дохід, який би виключив мотив скоєння ним кримінальних правопорушень задля отримання прибутку.

Суд розглядає всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими обставинами є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, ухилення від явки до суду, продовження вчинення злочину.
Зважаючи на те, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин у сфері обігу особливо небезпечних наркотичних засобів, і його дії створювали загрозу для населення, та становили підвищену суспільну небезпечність, суд вважає, що у даній справі, з урахуванням презумпції невинуватості, превалює суспільний інтерес, який виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.
Відповідно до вимог ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.. 177 КПК України.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Зокрема менш сувора міра запобіжного заходу аніж тримання особи під вартою, як то домашній арешт або порука є недоцільними у даній справі, оскільки обвинувачений є не працюючим, і не підтвердив про наявність у нього власного житла, з яким він має зв`язок.

Від обвинуваченого не надходило скарг на його стан здоров`я, який би ставив під загрозу його життя, за умови перебування у слідчому ізоляторі.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України - суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

У відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне визначити заставу відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та зумовити його належну процесуальну поведінку.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, обвинувачений або заставодавець мають право у будь - який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, суд вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст.183 та ч. 5 ст.194 КПК України, у разі внесення застави, покласти на обвинуваченого такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; докласти зусиль до пошуку роботи; утримуватись від спілкування зі свідками.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314-317,331 КПК України,-

у х в а л и в:

Призначити кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України до розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Черкаського районного суду Черкаської області на 03 листопада 2021 року на 12 годину 00 хвилин.
У судове засідання забезпечити явку: обвинуваченого, захисника та свідків.

Про час та місце розгляду справи повідомити прокурора Звенигородської окружної прокуратури.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) діб - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, на строк шістдесят днів - до 24 грудня 2021 року включно.
Одночасно визначити заставу, після внесення якої ОСОБА_5 звільняється з-під варти, в розмірі - 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 136200 гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як обвинуваченим, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок отримувач: ТУ ДСА України в Черкаській області.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний вище депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій службовій особі ДУ «Черкаський слідчий ізолятор».

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти та повідомити письмово прокурора, що звернувся з клопотанням та суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти, внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Уповноважена службова особа ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» у разі внесення застави, при звільненні ОСОБА_5 зобов`язана роз`ясняти йому, або застоводавцю обов`язки , покладенні на обвинуваченого та наслідки їх невиконання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , у разі внесення застави, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- не відлучатися без дозволу суду з місця свого проживання;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- прибувати до суду за першою вимогою:

- зайнятися пошуком роботи;

- утриматись від спілкування зі свідками, поза межами судового засідання.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання ним покладених обов`язків, застава буде звернена в дохід держави. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, надіслати на адресу ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» - для виконання, в частині продовження міри запобіжного заходу.
На ухвалу, в частині, щодо продовження міри запобіжного заходу у виді взяття під варту, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. У іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1