Номер провадження: 11-кп/813/1750/21
Номер справи місцевого суду: 521/6242/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2021 року м. Одеса

деський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 05.07.2021 року про відмову у задоволені клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великозименове, Великомихайлівського району, Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, до засудження офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

засудженого 19.04.2017 року Роздільнянським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 115, КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 05.07.2021 рокувідмовлено у задоволені клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Рішення суду мотивоване тим, що застосуванню ст. 81 КК України підлягає по відбуттю 3/4 частини строку покарання, а саме з 11.05.2021 року. Натомість засуджений звернувся з клопотанням до суду 29.04.2021 року та свідчить про те, що ОСОБА_8 формально поставився до подачі клопотання і завчасно звернувся до суду, не відбувши, на момент подачі клопотання, 3/4 частину покарання визначену ч. 3 ст. 81 КК України.

Крім того судом першої інстанції враховано тяжкість вчиненого злочину засудженим, його поведінку під час відбування покарання, зокрема наявність лише одного заохочення від 31.01.2020 року протягом всього строку відбування покарання, а саме з 2017 року. Зазначене на думку суду свідчить про нестабільність поведінки засудженого, відсутність власного бажання працювати, засуджений не став на шлях виправлення, оскільки з початку відбування покарання характеризувався посередньо та лише перед строком можливого умовно-дострокового звільнення почав змінювати свою поведінку. Відтак, наявність одного заохочення у 2020 році, ще не свідчить про позитивну динаміку виправлення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що при винесені ухвали суд не врахував відсутність стягнень, позитивну характеристику та заохочення.
Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою застосувати до засудженого ст. 81 КК України.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, захисника засудженого, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, прокурора, який заперечували проти задоволення апеляційної скарги, представника колонії, який просив вирішити питання щодо апеляційної скарги на розсуд суду, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи клопотання, апеляційний суд приходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Частиною третьою ст. 539 КПК України встановлено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.

Згідно ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом не відбутої частини покарання.

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове-звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» роз`яснено, що судам, при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Щодо доводів апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи засуджений ОСОБА_8 звернувся з клопотанням про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання у виді позбавлення волі, посилаючись на відповідні підстави, наведені вище.

Відповідно до клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 засуджений:

-04.02.2010 року Великомихайлвським районним судом Одеської області за ст. 115 ч. 1 КК України до 3 років позбавлення волі, яке відбуте повністю.

- 19.04.2016 року Роздільнянським районним судом Одеської області за ст. 185 ч. 3, КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. При цьому у строк попереднього ув`язнення включено строк тримання під вартою з моменту затримання ОСОБА_8 з 23 липня 2016 року до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання рахується з 23.07.2016 року, а кінець строку відбування покарання датується 26.03.2023 року в «Одеській виправній колонії (№14)» засуджений відбуває покарання з 09.06.2017 року.

Таким чином, на момент подачі клопотання ОСОБА_8 не відбув передбачені законом більше ніж 3/4 частини покарання, про що вірно вказано в оскаржуваній ухвалі суду. Однак на момент розгляду фактично відбув передбачені законом більше ніж 3/4 частини покарання та формально мав право на розгляд питання про умовно-дострокове звільнення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З наявної в матеріалах провадження довідки про стягнення та заохочення на ОСОБА_8 вбачається, що останній за час відбування покарання мав 4 стягнення, однак відповідно до ч. 14 ст. 134 КВК України визнається таким, що стягнення не має. При цьому має одне заохочення (а.с.17). Відповідно до характеристики засуджений ОСОБА_8 характеризується наступним чином: у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні взаємовідносини, адекватно реагує на критику у свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Намагається утримувати у чистоті і порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Намагається дбайливо ставитися до майна установи і предметів, якими користується при виконані дорученої робота, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Не допускає порушень пожежної безпеки і безпеки праці. Приймає участь у організації виховних заходів, які проводяться в установі.

З огляду на приписи ст. 6 КВК України, апеляційний суд вважає, що аналізу підлягають дані про поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що наявність одного заохочення у 2020 році не свідчить про позитивну динаміку виправлення та ОСОБА_8 не довів своє виправлення, оскільки з початку відбування покарання характеризується посередньо, лише перед строком можливого умовного дострокового звільнення почав змінювати свою поведінку.

Таким чином, на думку апеляційного суду, дані про особу засудженого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, звільнявся від відбування покарання на підставі ст. 107 КК України, свідчать про те, що це не призвело до позитивних змін в його особистості та не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, він не зробив належних висновків для себе, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний злочин, за який на теперішній час відбуває покарання.

При цьому, звертаючи увагу на два заохочення, апеляційний суд констатує, що існують на даний час дані, які свідчать про зміну ставлення засудженого до своєї поведінки, що у даному випадку є позитивним, однак вважає, що таке ставлення має носити постійний, систематичний характер та має оцінюватись у сукупності, за весь період відбування покарання.

Висновки апеляційного суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має в тому числі право:1) залишити ухвалу без змін; 2) змінити ухвалу; 3) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу або закрити кримінальне провадження; 4) скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Порушень вимог кримінального та кримінального процесуального закону під час розгляду клопотання засудженого, які вказували на необхідність скасування ухвали суду першої інстанції встановлено не було.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 05.07.2021 рокупро відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4