ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2737/21 Справа № 171/583/15-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001493 від 18 грудня 2014 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 липня 2021 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Єлизаветпілля, Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянки України, українки, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 липня 2021 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України, та призначено їй покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Відповідно до обвинувального акту, органом досудового розслідування та прокурором як стороною обвинувачення, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 17 грудня 2014 року, приблизно о 19 годині, ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де також знаходився її співмешканець ОСОБА_10 , з яким на кухні вищевказаної квартири розпивали спиртні напої Після цього, між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 виникла словесна сварка із-за того, що останній почав ревнувати її до інших чоловіків, під час якої у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_10 . Реалізуючи свій злочинний намір, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_7 , передбачаючи, що в результаті її діяння наступить смерть ОСОБА_10 і бажаючи цього, дістала правою рукою з кухонної шафи кухонний ніж і тримаючи його в правій руці, нанесла близько 2-х ударів в область передньої частини тулуба останнього, внаслідок чого настала смерть потерпілого.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_10 згідно Висновку експерта №192 від 10.01.2015 року, були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: проникаюче колото-різане поранення грудної клітки ліворуч, яке починається шкіряною раною, умовно пронумерованою як рана №1, розмірами 2,5х0,7 см., з напрямком ранового каналу спереду-назад, дещо зверху-вниз, зліва-направо, з ушкодженням підшкірно-жирової клітковини, м`яких тканин 5-го міжребер`я, пошкодженням серцевої сорочки та серця, довжиною не менше 12,0 см, проникаюче колото-різане поранення черевної стінки праворуч, яке починається шкіряною раною, умовно пронумерованою як рана №2, розмірами 2,0х0,5 см., з напрямком ранового каналу спереду-назад, дещо зверху-вниз, справа-наліво, з ушкодженням підшкірно-жирової клітковини, м`язів живота, пошкодження правої частини печінки, довжиною не менше 8,0 см. Три садна на переніссі.
Всі виявлені тілесні ушкодження при дослідженні трупа ОСОБА_10 прижиттєві, що підтверджується морфологічними змінами внутрішніх органів. Так, смерть ОСОБА_10 настала від двох проникаючих колото-різаних поранень тулуба з ушкодженнями серця та печінки, що супроводжувалось та ускладнилось загальною крововтратою, внаслідок як зовнішньої, так і внутрішньої кровотечі, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечні для життя під час їх заподіяння, і в даному конкретному випадку закінчились смертю потерпілого ОСОБА_10 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст.115 ч.1 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Водночас, згідно з обставинами, встановленими судом, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 приблизно з червня 2014 року до грудня 2014 року проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаний період часу ОСОБА_10 неодноразово застосовував до ОСОБА_7 фізичне насильство. 17 грудня 2014 року приблизно о 19.00 годині, ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, поводячи себе агресивно, застосував до малолітнього сина ОСОБА_7 психологічне та фізичне насильство, а потім наніс ОСОБА_7 удари кулаком у плече та обличчя, а також гумовою палкою по голові (яка згідно висновку експерта є засобом активної оборони), у зв`язку з чим ОСОБА_7 оцінювала дії ОСОБА_10 як такі, що загрожують її здоров`ю та життю, а також здоров`ю і життю її малолітнього сина, побоюючись продовження насильницьких дій з боку ОСОБА_10 як відносно неї, так і відносно її дитини, обґрунтовано вважала, що останній, якщо його не зупинити, може завдати значної шкоди її здоров`ю та життю, а в подальшому і життю її дитини, тому після нанесення їй ударів та перебуваючи у шоковому стані, способом захисту обрала застосування до ОСОБА_10 умисного протиправного заподіяння тілесних ушкоджень, які не були співмірними з небезпекою вчиненого ОСОБА_10 посягання, і обвинувачена, перевищуючи межі необхідної оборони, нанесла ножем, який підшукала поруч від неї, удари ОСОБА_10 , що спричинили смерть останнього, після чого одразу викликала швидку допомогу.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
На переконання прокурора, суд безпідставно кваліфікував дії обвинуваченої за ст. 118 КК України, не надавши оцінку показанням останньої, наданим у суді, які вказують на наявність в неї реальної можливості запобігти конфлікту іншим шляхом, а також характеру завданих потерпілому тілесних ушкоджень, які не свідчать про те, що її дії були самообороною.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу сторони обвинувачення підтримав, обвинуваченої та захисника, які просили вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ст. ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.
Обґрунтованість судового рішення, означає відповідність висновків суду у рішенні фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у кримінальному проваджені.
Мотивувальна частина вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини та його мотивів.
Обґрунтування обвинувачення, це не перелік доказів наданих органами досудового розслідування, це аналіз усіх зібраних у провадження доказів, тобто всіх фактичних даних, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, обвинуваченого, у висновках експертів та інших джерелах доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення.
Суд зобов`язаний саме після всебічного, повного і об`єктивного розгляду, дати оцінку доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності для ухвалення обвинувального вироку.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого судового рішення.
Так, з оскаржуваного вироку вбачається, що суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 118 КК України.
Разом із цим, обставин вчинення злочину, які б відповідали зазначеній правовій кваліфікації, суд не встановив та докладних мотивів свого рішення у вироку не навів.
Так, з встановлених судом обставин, визнаних доведеними, неможливо з`ясувати ані способу та механізму спричинення тілесних ушкоджень, зокрема кількість та локалізацію завданих ударів, ані їх наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, а також й місця вчинення кримінального правопорушення.
Більш того, суд послався у вироку на зміну обвинувачення, замість перекваліфікації дій винного, що суперечить положенням ст. 338 КПК України, оскільки змінити обвинувачення в суді має право прокурор та з огляду на матеріали кримінального провадження, останнім таке право реалізовано не було.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався, зокрема, на показання обвинуваченої ОСОБА_7 , та дійшов висновку, що вони узгоджуються з іншими дослідженими ним доказами.
Так, суд визнав достовірними показання ОСОБА_7 в тій частині, що до моменту вчинення нею даного злочину, потерпілий неодноразово вчиняв відносно неї насильницькі дії, а також, що 17.12.2014 останній в черговий раз застосував до неї фізичне насильство, у тому числі гумовою палицею, оскільки, такі факти підтверджуються показами свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , висновком експерта про наявність на її тілі тілесних ушкоджень, а також протоколом огляду трупа та місця події, під час якого було виявлено та вилучено гумову палицю.
Поряд із цим, суд погодився з твердженням ОСОБА_7 й про те, що 17.12.2014 ОСОБА_10 був у алкогольному сп`янінні і вів себе агресивно, оскільки це підтверджується висновком експертизи трупа ОСОБА_10 , яким було виявлено етиловий спирт у концентрації 3,22 проміле, а також з приводу того, що ОСОБА_7 перебувала у стані алкогольного сп`яніння, оскільки даний факт підтверджується довідкою з лікарні.
Між тим, суд не надав оцінки показанням обвинуваченої в частині існування реальної загрози для неї та її дитини безпосередньо в момент заподіяння нею тілесних ушкоджень потерпілому, а також раптовості її дій.
З наданих обвинуваченою показань вбачається, що вона та потерпілий в момент завдання останньому удару ножем сиділи за столом.
Як вбачається з вироку, суд не з`ясував яким саме чином потерпілий сидячи за столом, за умови зазначеного взаємного розташування наносив удари потерпілій, яка реальна небезпека при цьому існувала та у який проміжок часу після нанесення цих ударів, були завдані потерпілому удари ножем, чи було це обороною саме в момент завдання ударів, де саме перебував ніж та чи мала обвинувачена реальну можливість взяти його зі столу та нанести ним удари, перебуваючи також в положенні сидячи.
З метою встановлення наявності чи відсутності ознак перевищення меж необхідної оборони, суд повинен врахувати не лише відповідність чи невідповідність знаряддя захисту і нападу, але і характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил нападника та того, хто захищався, а також місце і час та раптовість нападу, неготовність до його відбиття, фізичні дані нападника та інші обставини. Лише за наявності стану необхідної оборони можна зробити висновок, чи перевищила особа її межі.
Колегія суддів вважає, що з наведених у вироку мотивів неможливо беззаперечно встановити чи дійсно дії обвинуваченої слід вважати необхідною обороною та чи мало місце перевищення її меж.
На переконання колегії суддів, суд помилково поклав в основу вироку показання обвинуваченої, не перевіривши належним чином їх достовірності.
При цьому, суд звертає увагу на те, що останні протягом й попереднього судового розгляду були суперечливими.
З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2016 року, судом констатовано протиріччя показань ОСОБА_7 стосовно обставин вчинення злочину та вказано на необхідність їх усунення під час нового судового розгляду, що судом здійснено не було.
Таким чином, суд не перевірив належним чином обставин провадження, не виконав вказівок суду апеляційної інстанції, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченої.
На переконання колегії суддів наведені порушення перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України, до підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції належить істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно зі ст. 412 КПК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.
Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять зазначені порушення, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України, враховуючи те, що апелянт питання про дослідження доказів у кримінальному провадженні та ухвалення свого рішення не порушує, колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.
Отже, перевіривши матеріали кримінального провадження та надавши їм належну оцінку, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції не дотримано вимог кримінального процесуального закону, а ухвалене ним рішення підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
При новому судовому розгляді, суду слід усунути допущені порушення кримінального процесуального законодавства та вказані протиріччя, ретельно перевірити доводи, викладені в поданій апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 412 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.
Вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 липня 2021 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4