УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 120 201 001 000 072 48 від 17.11.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 клопотання старшого слідчого СВ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 про арешт майна.
На обґрунтування клопотання зазначено, що 20.02.2021 ОСОБА_4 повідомлений про підозру за ч. 2 ст. 307 КК України.

Підозра ґрунтується на зібраних доказах, зокрема, 21.01.2021, 19.02.2021 у ОСОБА_4 проведені оперативні закупки особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, 19.02.2021 у нього ж проведена оперативна закупка психотропної речовини амфетаміну.

Під час розслідування вказаного кримінального провадження відносно ОСОБА_4 проводився комплекс негласних слідчих (розшукових) дій в порядку ст.260 та ст.263 КПК України, та під час проведення негласних слідчих розшукових дій отримано докази щодо незаконного збуту наркотичних засобів та психотропних речовин ОСОБА_4
Зв`язок з потенційними покупцями заборонених в обігу речовин останній підтримував за допомогою власного мобільного телефону марки Samsung з сім-карткою НОМЕР_1 , та мобільного телефону марки Meizu з сім-карткою НОМЕР_2 , що підтверджується протоколами про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно останнього, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , яка надала показання про спілкування з ОСОБА_4 та купівлю у останнього заборонених в обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, протоколом огляду предметів, під час яких оглянуто мобільні телефони ОСОБА_4 , які на момент огляду у заблокованому стані, та зафіксовано номера сім-карток, які розташовуються у вказаних телефонах.

Під час санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 виявлено та вилучено наркотичні засоби, психотропні речовини, прилади для фасування, мобільні телефони, серед яких мобільний телефон Samsung IMEI НОМЕР_3 , НОМЕР_4 з абонентським номером НОМЕР_1 , та мобільний телефон Meizu, з абонентським номером НОМЕР_2 , та друга сім-картка оператора lifecell, номер якої встановити не вдалось через ії заблокування.
Через те, що ОСОБА_4 використовував вищевказані мобільні телефони з метою забезпечення збуту наркотичних засобів та психотропних речовин вищевказані речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №120 201 001 000 072 48.
Оскільки санкція інкримінованого підозрюваному злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, передбачає конфіскацію майна, слідчий просив накласти арешт на вказані предмети з метою забезпечення виконання вироку в частині конфіскації майна.
У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Підозрюваний та йогозахисник заперечували проти задоволення клопотання, зазначивши, що вказані мобільні телефони з дня проведення обшуку перебувають під контролем слідчого, підозрюваному не повернуті. Крім того, будь-якої матеріальної цінності зазначене майно не має, тому його конфіскація не є доцільною.
Заслухавши слідчого, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про таке.

За положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр, що з-поміж іншого воно підлягає конфіскації.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст.170 КПК арешт майна допускається з метою його конфіскації як виду покарання.

У такому випадку, згідно з ч. 5 ст. 170 КПК арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого за наявності достатніх підстав вважати, що суд може призначити покарання у виді конфіскації майна.

На переконання слідчого судді, достатніми є докази, які доводять обґрунтованість висунутої ОСОБА_4 підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Слідчий суддя не бере до уваги доводи сторони захисту про тривале перебування майна, щодо якого ініційований арешт, під контролем органу досудового розслідування, а також його незначну вартість, оскільки вказаний захід забезпечення застосовується з метою можливої конфіскації майна як виду покарання.

Сукупність наведеного свідчить про наявність передбачених законом підстав для задоволення клопотання.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 170, 172, 173, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
Клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні № 120 201 001 000 072 48 від 17.11.2020 арешт на майно підозрюваного ОСОБА_4

-мобільний телефон марки Samsung, чорного кольору, IMEI НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , з сім-карткою оператора lifecell з номером НОМЕР_1 ;
-мобільний телефон марки Meizu, з сім-карткою оператора lifecell з номером НОМЕР_2 , та друга сім-картка оператора lifecell з невідомим номером.
На цю ухвалу упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1