УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.09.2021 Справа №607/15665/21 Провадження № 1-кс/607/5170/2021 м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , яке погоджено прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження до 15.10.2021 строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Барнаул Алтайського краю Російської Федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина Російської Федерації, з вищою освітою, офіційно не одруженого, що має на утриманні одну малолітню дитину, офіційно не працюючого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03.09.2021 слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 за погодженням із прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про продовження до 15.10.2021 строку тримання під вартою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000465 від 21.10.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.307 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000465 від 21.10.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_4 в порушення вимог ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 із змінами та доповненнями, виник злочинний умисел направлений на незаконне виготовлення, зберігання, перевезення з метою збуту психотропної речовини амфетамін, за попередньою змовою групою осіб.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 14.06.2021, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 вступив у злочинну змову із ОСОБА_8 , направлену на незаконне виготовлення, зберігання та перевезення психотропної речовини амфетаміну, з метою збуту.

З метою виконання своїх злочинних дій, 15.06.2021, близько 13.35 год., ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 , з метою збуту незаконно виготовленої ними психотропної речовини амфетаміну, за допомогою автомобіля марки «Opel» моделі «Astra» із державним номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , перевозили її із села Синява, Тернопільського району, Тернопільської області у місто Тернопіль.

15.06.2021 близько 13.45 год. в ході проведення,на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду, обшуку у автомобілі марки «Opel» моделі «Astra» 2009 року випуску, сірого кольору, із державним номерним знаком НОМЕР_1 , який знаходився у селі Синява Тернопільського району Тернопільської області та який належить ОСОБА_8 під керуванням останнього, у якому також знаходився ОСОБА_4 , виявлено та вилучено пластикову ємкість в якій знаходилась порошкоподібна речовина, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено «амфетамін», масою в перерахунку на діючу речовину 32,1649 грама, яку останні зберігали та перевозили з метою збуту.

Згідно статті 2, 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 та Списку № 2, Таблиці №2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 із змінами та доповненнями, «амфетамін» відноситься до психотропних речовин обіг яких обмежено.

Згідно Таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000, амфетамін, який відносить до психотропних речовин, обіг яких обмежено, масою 32,1649 грама, становить особливо великий розмір.

16.06.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

17.06.2021 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15.57 год. 14.08.2021.

30.07.2021 ОСОБА_4 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

05.08.2021 постановою першого заступника керівника строк досудового розслідування, продовжено до 3-х місяців, тобто до 15.09.2021.

11.08.2021 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 23.59 год. 15.09.2021.

03.09.2021 до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області було скеровано клопотання про продовження строку досудового розслідування терміном до 4-х місяців, тобто до 15.10.2021.

Мотивуючи клопотання щодо необхідності продовження застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, слідчий вказує на обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, який, відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, а також те, що ризики, які були зазначені при застосуванні запобіжного заходу не зменшились, та продовжують існувати. Такими, на думку слідчого, є : ризик переховування від органів досудового розслідування та суду; знищення, схову або спотворення будь-якої із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення. Крім цього, строк дії ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.08.2021 про продовження тримання ОСОБА_4 під вартою завершується 15.09.2021, а для завершення досудового розслідування необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, зокрема, завершення проведення експертиз матеріалів речовин та виробів, дактилоскопічної експертизи, які перебувають на виконанні в Тернопільському НДЕКЦ МВС України, завершення проведення амбулаторно-судово-психіатричної експертизи, проведення комплексу слідчих-розшукових дій, спрямованих на встановлення свідків злочинної діяльності вчинення ОСОБА_8 , за попередньою змовою із ОСОБА_4 та іншими особами інших злочинів, встановлення цих осіб та притягнення їх до кримінальної відповідальність за вчиненні діяння.

На думку слідчого, конкретні обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_4 злочину свідчать про наявність підстав для продовження щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Слідчий вважає, що викладені у клопотанні обставини та дані про особу підозрюваного виправдовують подальше тримання ОСОБА_4 під вартою, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 . З урахуванням ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.09.2021, якою продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до чотирьох місяців, тобто до 15.10.2021, просив продовжити строк тримання ОСОБА_4 під вартою в межах строку досудового розслідування до 15.10.2021, посилаючись на тяжкість злочину, у вчиненні якого останній підозрюється, та наявність ризиків, що були підставою для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які не зменшились та не перестали існувати. Просив врахувати, що до закінчення строку тримання під вартою закінчити досудове розслідування у даному кримінальному провадженні неможливо в зв`язку з необхідністю виконання ряду слідчих і процесуальних дій. На думку прокурора, підстав для зміни запобіжного заходу на не пов`язаний з триманням під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 немає.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на недоведеність зазначених у клопотанні ризиків. Крім того, заявив клопотання про забезпечення його невідкладного судово-медичного обстеження у зв`язку із серцевою хворобою та підвищеним тиском, зазначивши про відсутність належного лікування цих хвороб в умовах тримання під вартою. Просив застосувати нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою місця реєстрації.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні заявив клопотання про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт, заперечуючи при цьому щодо задоволення клопотання прокурора посилаючись на значну тривалість перебування ОСОБА_4 під вартою та відсутність на даний час будь-яких доказів існування зазначених у клопотанні ризиків. Вказав, що тяжкість кримінального правопорушення, з урахуванням пред`явлення стороною обвинувачення підозри не може саме по собі бути єдиною підставою для продовження застосування до ОСОБА_4 найбільш суворого запобіжного заходу.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання захисника про зміну щодо підозрюваного запобіжного заходу та наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, з таких підстав.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000465 від 21.10.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.307 КК України.

16.06.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

17.06.2021 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15.57 год. 14.08.2021, визначено заставу в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 600 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот) гривень.

30.07.2021 ОСОБА_4 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

05.08.2021 постановою першого заступника керівника строк досудового розслідування, продовжено до 3-х місяців, тобто до 15.09.2021.

11.08.2021 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 23.59 год. 15.09.2021.

06.09.2021 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000465 від 21.10.2020 до чотирьох місяців, тобто до 15.10.2021.

Положеннями ч. 3 ст.199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст.199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, що підтверджується долученими до клопотання доказами, а саме: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000465 від 21.10.2020; протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж: 69/14-2681 від 27.04.2021, 69/14-3284, 69/14-3284, 69/14-3294 від 26.05.2021; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії візуального спостереження за особою № 69/14-3286 від 26.05.2021; протокол проведення обшуку в автомобілі марки «Opel Astra», від 15.06.2021; висновок експерта за результатами проведення експертизи матеріалів речовин та виробів №СЕ-19/120-21/6334-НЗПРАП від 16.06.2021; висновком експерта №СЕ-19/120-21/8070-Д від 25.08.2021; інші матеріали досудового розслідування, іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на наявність обґрунтованої підозри містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно зазначає, що вказане було встановлено слідчим суддею при ухваленні рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та в доданих матеріалах, а також з того, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а тому з огляду на наведені у клопотанні слідчого обставини, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і хоча на даному етапі не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий за погодженням з прокурором вказала на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшилися, а саме: ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, як і ризик можливого знищення, схову або спотворення будь-якої із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення слідчий суддя оцінює в сукупності з обставинами цього кримінального провадження, а також враховує, що ОСОБА_4 інкримінується кримінальне правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та іншого підозрюваного у джаноум кримінальному провадженні слідчим суддею взято до уваги, що на даний час досудовим розслідуванням не встановлено всіх свідків та очевидців кримінального правопорушення, деякі з яких можуть бути відомі ОСОБА_4 , на яких підозрюваний може впливати з метою ненадання ними показів чи надання показів в його користь, та враховано встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на потерпілих та свідків та іншого підозрюваного існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім того, мотив інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, дає підстави вважати наявним, окрім вищезазначених, ризик можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України).

З урахуванням наведеного, слідчий суддя доходить висновку про те, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, вони вказують на те, що слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного ОСОБА_4 на свободу. За встановлених обставин слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. На переконання слідчого судді, такий висновок узгоджуються з вимогами ст.5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою з наведених підстав виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного досудового розслідування у кримінальному провадженні про тяжкий злочин.

З огляду на доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя, з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , характеру та обставин справи, особи підозрюваного, дійшов висновку, що заявлені стороною обвинувачення під час обрання підозрюваному запобіжного заходу ризики продовжують існувати та не зменшилися, що є підставою для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наведених обставин, навіть позитивні дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , на які звертав увагу захисник, за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину та ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, не дають підстав застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід, оскільки застосування такого запобіжного заходів не забезпечить виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 процесуальних обов`язків та запобігання зазначеним вище ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам.

Втім, наведені в судовому засіданні підозрюваним та його захисником доводи, в тому числі і щодо наявності у підозрюваного постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, його позитивної характеристики, не можуть бути безумовною підставою для застосування щодо підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, оскільки не спростовують висновки слідчого судді про існування ризиків, які зазначені в клопотанні слідчого. З огляду на викладене, вимоги сторони захисту про зміну щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу, задоволенню не підлягають.

Таким чином, наведені прокурором у судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.

За таких обставин, клопотання захисника про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 із тримання під вартою на домашній арешт задоволенню не підлягає, а клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 підлягає задоволенню, оскільки слідчий суддя, враховуючи обґрунтованість наведених у клопотанні ризиків, вважає, що для їх запобігання застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім, як на тому наполягала сторона захисту.

До того ж, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а відтак і наявність підстав для застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, за доводами сторони захисту, в судовому засіданні не встановлено. Так, стороною захисту не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, ніж тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені ст.177 КПК України.

Посилання підозрюваного на незадовільний стан здоров`я, потребу у додатковому лікуванні, ненадання необхідної медичної допомоги в умовах слідчого ізолятора були предметом розгляду слідчого судді. Втім, на переконання слідчого судді, зазначені доводи в сукупності з встановленими в ході розгляду поданого слідчим клопотання обставинами не свідчать про неможливість перебування ОСОБА_4 під вартою, оскільки належного медичного висновку, який би засвідчував факт неможливості тримання ОСОБА_4 під вартою за станом здоров`я, як і доказів звернення останнього до керівництва СІЗО з наведених питань чи їх ігнорування, слідчому судді не надано.

Таким чином дані, що свідчать про наявність у ОСОБА_4 будь-яких захворювань, що перешкоджають триманню його в слідчому ізоляторі, а також інші обставини, що перешкоджають триманню його під вартою, відсутні.

Крім того, слідчий суддя вважає необхідним звернути увагу на те, що проведення медичного обстеження підозрюваного та оперативне лікування за його зверненням являється однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів особи, яка тримається під вартою.

Відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Крім цього, відповідно до порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України 10.02.2012 №239/5/104, керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи.

Відповідно до п.п. 2.6 - 2.8 розділу 2 Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, за №212/20525, затвердженого Наказом МОЗ України №239/5/104 від 10.02.2012, особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця. Усі висновки медичного обстеження, консультації та дані щодо проведеного лікування лікарем-фахівцем в обов`язковому порядку вносяться до форми первинної облікової документації № 025/о «Медична карта амбулаторного хворого № ___» або до форми первинної облікової документації № 003/о «Медична карта стаціонарного хворого № ___», затверджених Наказом № 110. Відшкодування витрат, пов`язаних із залученням обраного лікаря-фахівця, здійснюється за рахунок особи, узятої під варту, якій надавалась медична допомога, або її родичів. У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Про необхідність проведення обстеження, яке потребує вивезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи. Керівництво СІЗО організовує та забезпечує цілодобову охорону особи, узятої під варту, під час лікування у закладах охорони здоров`я відповідно до вимог нормативно-правових актів Міністерства юстиції, Міністерства охорони здоров`я.

Отже, законодавством чітко визначений порядок обстеження та надання медичної допомоги особам, узятим під варту і забезпечення виконання зазначеного порядку покладено саме на керівництво СІЗО.

Враховуючи викладене, в разі виникнення скарг з боку підозрюваного щодо незадовільного стану здоров`я та наявність медичних довідок з поставленням відповідного діагнозу і рекомендації про оперативне лікування, керівництво ДУ «Чортківська установа виконання покарань (№ 26)» відповідно до норм вищенаведеного Порядку зобов`язане етапувати підозрюваного ОСОБА_4 за межі СІЗО у відповідний медичний заклад з метою надання необхідних медичних послуг.

При прийнятті рішення слідчий суддя також враховує, що відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

Крім того, слідчий суддя приймає до уваги те, що для завершення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні необхідно виконати ряд процесуальних дій, завершити проведення призначених в рамках досудового розслідування експертиз, проведення інших слідчих та процесуальних дій, необхідність в яких виникне після отримання висновків експертиз та проведення поточних дій.

За таких обставин, клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою підозрюваного підлягає задоволенню, оскільки слідчий суддя, враховуючи обґрунтованість наведених у клопотанні ризиків, вважає, що для їх запобігання застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім, як на тому наполягала сторона захисту.

При цьому, продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16.05.2013), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою строком до 15.10.2021, тобто в межах строку досудового розслідування, не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у даному провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

За таких обставин, слідчий суддя доходить висновку, що у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту слід відмовити, а клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Керуючись ст..ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 201, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту відмовити.

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , яке погоджено прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження до 15.10.2021 строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 15.10.2021 із визначенням застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 600 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот) гривень, відповідно до ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.06.2021.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним, в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1