Справа № 129/1107/21
Провадження по справі № 1-кп/129/261/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" лютого 2022 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гайсині кримінальну справу № 0000116 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нападівка Липовецького району Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, працюючого охоронником магазину «Гермес» в м.Бердичів, учасника бойових дій (ООС), раніше судимого 28.10.2019 Біляєвським районним судом Одеської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік,

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

Установив:
Солдат ОСОБА_4 як військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 по АДРЕСА_3 призначений наказом її командира на посаду гранатометника 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу механізованої роти, всупереч ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за контрактом, навмисно незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а саме, 28.07.2020 р. ОСОБА_4 вибув на лікування до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, та того ж дня залишив місце служби, однак до лікувального закладу не прибув, а проводив час на власний розсуд в с.Нападівка Липовецького району Вінницької області, до 09.04.2021 р. коли солдат ОСОБА_4 прибув до Вінницької прокуратури Вінницького гарнізону.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 4 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем без поважних причин в умовах особливого періоду.

З урахуванням позицій прокурора та обвинуваченого, які заявили про скорочений порядок дослідження доказів, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України обмежився допитом лише ОСОБА_4 , оскільки він розуміє зміст обставин, які ніким не оспорюються, немає сумніву в добровільності та істинності його позиції, йому роз`яснено і зрозуміло неможливість оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

ОСОБА_4 вину визнав повністю, щиро каявся і пояснив, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом під час мобілізації на особливий період військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_3 призначений наказом її командира на посаду гранатометника 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу механізованої роти, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу під час мобілізації на особливий період, вирішив ухилитися від військової служби, 28.07.2020 р. вибув з військової частини на лікування до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, та того ж дня залишив місце служби, до лікувального закладу не прибув, а проводив час на власний розсуд в с.Нападівка Липовецького району Вінницької області, до 09.04.2021 р.

Обираючи покарання, за відсутності обтяжуючих, пом`якшуючими його обставинами суд враховує щире каяття і правдиві показання ОСОБА_4 , сприяння ним встановленню дійсних обставин справи, відсутність судимості, позитивну репутацію обвинуваченого.

За таких обставин, навіть попри тяжкість скоєного стосовно ст.12 КК України, суд визнає, що виправити підсудного і запобігти скоєнню ним нових злочинів можливо лише за умови призначення покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від нього на підставі ст. 75 КК України, якщо протягом встановленого цим вироком іспитового строку він не скоїть нових злочинів і виконає покладені на нього обов`язки.

Керуючись ст.ст. 369 - 374 КПК України,

Присудив:
ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання, якщо протягом іспитового строку один рік він не скоїть нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки повідомляти службу пробації про зміну місця проживання, роботи і навчання, періодично з`являтись для реєстрації в службі пробації.

До набуття вироком законної сили запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_4 не обирати.

Відповідно до ч. 4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти діб з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду, крім обставин, визнаних ОСОБА_4 відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: