21.02.2022
Справа № 642/2861/21
Провадження № 1-кс/642/530/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2022 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові скаргу адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , на повідомлення слідчого про підозру у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000049 від 21.04.2020,-

В С Т А Н О В И В:

07 лютого 2022 року до слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтересах підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КПК України ОСОБА_4 , на повідомлення старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 14.04.2021 про підозру у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000049 від 21.04.2020.

В обґрунтування поданої скарги адвокат ОСОБА_3 зазначив, що в провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, знаходиться кримінальне провадження № 0000152 (що було виділено з матеріалів кримінального провадження №0000049 від 21.04.2020) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України за нібито підозрою у відношенні до ОСОБА_4 .

14.04.2021 р. старшим слідчим цього правоохоронного органу ОСОБА_5 було складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 191 КК України, - розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинена у великих розмірах.

Стосовно його клієнта, ОСОБА_4 були допущені зловживання та процесуальні порушення зі сторони обвинувачення, а саме визнання його підозрюваним без дотримання обов`язкової процедури вручення повідомлення про підозру - складення повідомлення з порушенням реквізитів та суперечностями за змістом.

Отже, адвокат вважає, що оскаржуване повідомлення про підозру від 14.04.2021 року є такою, що підлягає скасуванню слідчим суддею з огляду на наступні обставини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 виїхав за межі України

08.04.2021в той час як судові повістки були вручені для передачі ОСОБА_7 лише.

09.04.2021 що спростовує обставину повідомлення ОСОБА_4 про підозру та ухилення останнього від слідства. Отже, ОСОБА_4 покинув територію України, коли щодо нього навіть не було сформовано повідомлення про підозру, тобто в той час коли він не був обмежений в своїх правах та міг вільно перетинати кордон. На даний час, ОСОБА_4 здійснює догляд за хворим батьком, через що не має змоги повернутися до України.

Зазначеними вище обставинами підтверджується, що ОСОБА_4 не міг набути статусу підозрюваної особи, оскільки повідомлення про підозру не було йому

Всупереч вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, яка передбачає, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень, допускається хибне вживання у відношенні ОСОБА_4 терміну/процесуального статусу «підозрюваний», в той час як ОСОБА_4 не вручалось повідомлення про підозру.

Відповідно до змісту ч. ч. 1, 2 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Частинами 1 та 3 ст. 136 КПК України передбачає, що належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом, а частина 3 ст. 111 КПК України передбачає, що повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Проте в матеріалах справи та взагалі у світі відсутні докази, які б підтверджували обставини вручення під розпис ОСОБА_4 повідомлення про підозру.

Праву підозрюваного «знати, у вчинені якого кримінального правопорушення його підозрюють», що визначено пунктом 1 частини третьої статті 42 КПК України, кореспондує обов`язок сторони обвинувачення довести це до його відома, повідомити про наявність підозри та роз`яснити її зміст. Таким чином, повідомлення про підозру ОСОБА_4 хоч і складено, але фактично не вручено, що вказує на недотримання порядку її вручення та підлягає оскарженню.

Та обставина, що особа не може вважатися підозрюваною, доки не будуть належним чином виконанні передбачені процесуальним законом дії щодо повідомлення особи про підозру підтверджується рішенням Першої дисциплінарної палати ВРП України Перша Дисциплінарна палата Вищої ради правосуддя № 1421/1дп/15-18 від 18.05.2018 р.
Статтею 278 КПК України встановлено порядок вручення письмового повідомлення про підозру, відповідно до якого письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення -у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно із статтею 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Відповідно до статті 135 глави 11 розділу II КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Згідно із приписами статті 136 КПК України підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом. Якщо особа попередньо повідомила слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про адресу своєї електронної пошти, надіслана на таку адресу повістка про виклик вважається отриманою у випадку підтвердження її отримання особою відповідним листом електронної пошти.

Пункт 7 ч. 1 ст. 277 КПК України передбачає обов`язковим та окремим реквізитом повідомлення про підозру - права підозрюваного. До повідомлення про підозру від 14.04.2021 була додана лише пам`ятка про права підозрюваного, яка не замінює реквізит, що передбачений у зазначеному положенні. Таким чином повідомлення про підозру було складено та вручено з порушенням вимог процесуального закону.

Адвокат також зазначає, що відповідно до постанови про визначення підслідності від 22.04.2020 року підслідність у відповідному провадження виділено за слідчими Територіального управління ДБР, розташованого у м. Полтаві. Зазначена постанова є необґрунтованою та незаконною з огляду на наступне.

Відповідно до наказу №152-к від 21.11.2017 ОСОБА_4 був призначений на посаду заступника директора ДП «Красноградське лісове господарство», яке належить до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України.

Відповідно до ч.4 ст. 216 КПК України слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень щодо працівників правоохоронного органу.

Згідно з п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України « Про державну лісову охорону» від 16.09.2009 року Держлісоохорона має статус правоохоронного органу. У додатку 2 до зазначеного Положення міститься вичерпний перелік посадових осіб органів державної лісової охорони. Якщо детально проаналізувати цей Додаток, то можна зробити очевидний висновок, що така посада як «заступник директора» в ньому відсутня. Отже, очевидним стає факт порушення правил підслідності у цьому провадженні.

Крім того, перед формуванням повідомлення про підозру не було встановлено фактичних даних, які б стверджували, що ОСОБА_4 прямо причетний до цього правопорушення, не в повній мірі було досліджено докази на критерій їх достовірності.

Аналіз змісту повідомлення про підозру, не містить виклад обставин та обґрунтування, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в можливій причетності ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому злочину (кримінального правопорушення).

У порушення презумпції невинуватості, передбаченої кримінально процесуальним законом, у повідомленні про підозру старший слідчий ОСОБА_5 стверджує, що саме ОСОБА_4 уклав договір купівлі-продажу № 11/12/264/1 від 03.12.2018 року, проте не наводить жодних фактів, які б підтверджували цю обставину. Зокрема, не було заявлено клопотання про проведення почеркознавчої експертизи для встановлення приналежності підпису, що був здійснений у договірі купівлі-продажу № 11/12/264/1 від 03.12.2018 року моєму клієнту або для виявлення фальсифікації документа.

У оскаржуваному повідомлені зазначається, що ОСОБА_4 у невстановлений в ході досудового розслідування час та спосіб нібито наказав в.о. головного бухгалтера ДП «Красноградське лісове господарство» ОСОБА_8 здійснити перерахування коштів ДП «Красноградське лісове господарство» на рахунок ФОП ОСОБА_9 , але знов ж таки ці обставини нічим не підтверджені. Якщо гіпотетично вважати, що відповідний наказ мав місце, то слідчому необхідно було зазначити його реквізити та долучити до матеріалів кримінального провадження як письмовий доказ. У разі ж якщо на думку слідчої мав місце наказ у вигляді психологічного тиску/насилля, то слідча, перед прийняттям процесуального рішення про повідомлення про підозру була зобов`язана призначити та провести судову психологічну експертизу (ст. 9 КПК України).

Крім цього, у разі якщо ОСОБА_4 були надані незаконні вказівки щодо перерахування 13.12.2018 коштів у розмірі 897795,00 грн., то чому в.о. головного бухгалтера ослухалась вказівки та замість одного платежу грошові кошти були перераховані частинами (саме шість платежів). Також у повідомлені про підозру містяться певні суперечності щодо розрахунку загальної суми перерахованих коштів з рахунку ДП «Красноградське лісове господарство» на рахунок ФОП ОСОБА_9 .. Так, в повідомлені зазначено, що перераховані грошові кошти на суми «197 795,00 грн., 150 000,00 грн., 150 000, 00 грн., 150 000,00 грн., 150 000,00 грн., 1000 000,00 грн., відповідно, а всього на загальну суму 897 795, 00 грн.». Проте, якщо підрахувати вказані слідчою платежі, то загальна сума буде дорівнювати 1 797 795, 00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що було проведено судову транспортно- товарознавчу експертизу від 07.04.2020 щодо транспортного засобу «Урал-375», р.н. НОМЕР_1 . Зазначеною експертизою було встановлено ринкову вартість автомобіля у розмірі 472 590 грн. 84 коп. нібито станом на 03.12.2018 року, проте чи було враховано при проведені експертизи такі обставини як: знос автомобіля, його комплексність, амортизація та інші чинники станом на момент придбання зазначеного транспортного засобу? Питання риторичне. Судову економічну експертизу на предмет наявності збитків слідство також не проводило.

У повідомленні про підозру, зокрема на аркуші 5 в абзаці 2 слідча ОСОБА_10 в категоричній формі зазначає дії, які вчинив ОСОБА_4 , зловживаючі своїм службовим становищем, тобто констатує його вину, чим грубо порушує презумпцію невинуватості у відношенні до ОСОБА_4 та оголяє свою упередженість.

За таких обставин адвокат ОСОБА_3 вважає, що постанова, винесена слідчою ОСОБА_5 від 14.04.2021 про підозру ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000049 від 21.04.2020 підлягає скасуванню.

Адвоката ОСОБА_3 у судове засідання з`явився, підтримав подану ним скаргу, пославшись на викладені в ній обставини, а також зазначив, що вказане повідомлення про підозру складено із порушеннями, визначеного положеннями КПК, а саме було порушено правила підслідності та здійснення досудового розслідування не уповноваженим на це органом, що стало наслідком складання та затвердження повідомлення про підозру ОСОБА_4 службовими особами із виходом за межі власної компетенції та складання вказаного повідомлення на підставі доказів, які не відповідають критеріям допустимості, оскільки всі процесуальні документи, що знаходяться в матеріалах досудового розслідування, які були надані слідчому судді не належним чином засвідчені посадовою особою, а також, що підозра не була вручена ОСОБА_4 .

В судове засідання підозрюваний ОСОБА_4 не з`явився, оскільки на даний час він перебуває за межами України.
Старший слідчий Другого слідчого відділу слідчого відділу (з дислокацією у м.Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, про дату , місце та час розгляду скарги була повідомлена своєчасна, про причини своєї неявки суд не сповістила.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 306 КПК України неявка слідчого у судове засідання не перешкоджає розгляду скарги.

Слідчий суддя, вислухавши доводи адвоката ОСОБА_3 , дослідивши доводи поданої скарги, матеріали кримінального провадження № 0000049 від 21.04.2020 та надані докази у їх сукупності, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, виходячи з наступного.
Частиною 1 ст. 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дії чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження. Так, відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.
Згідно зі ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають змісті спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У відповідності до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобовязані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Як вбачається з наданих матеріалів справи старшою слідчою Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_5 здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № № 0000049 від 21.04.2020.
Відповідно до постанови даного слідчого від 14.04.2021 року, яка була погоджена прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КПК України.
Згідно з вимогами ч.1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Підозра - це процесуальне рішення прокурора, слідчого (за погодженням із прокурором), яке ґрунтується на зібраних доказах під час досудового розслідування та в якому формується припущення про причетність конкретної особи до вчинення кримінального правопорушення з повідомленням про це такій особі та із роз`ясненням її прав та обов`язків.

Окрім того, під повідомленням про підозру також можна розуміти кримінальне процесуальне рішення слідчого, прокурора, яке приймається в обов`язковому порядку у випадках затримання особи за підозрою в учиненні кримінального правопорушення або наявності достатніх доказів для підозри особи в учиненні кримінального правопорушення в письмовій формі й тягне за собою набуття особою, щодо якої воно прийняте, процесуального статусу підозрюваного.
Згідно п.3 ч.1 ст.276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках, зокрема, наявності достатніх доказів для підозри особи в учиненні кримінального правопорушення.
Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.
Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, імя, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст.278 КПК України). У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст.279 КПК України).
В тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, то можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.
Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст.17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ст. 303 ч. 1 п. 10 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.
Відповідно до ст. 89 КПК України, визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.
На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття "обґрунтована підозра" як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (заява N42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.
Повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.
При цьому, ч. 1 ст. 276 КПК визначає, що повідомлення про підозру здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 КПК, відповідно до норм якої письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений КПК для вручення повідомлень особисто, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений для виклику та приводу особи (глава 11 КПК України, ст.ст. 135, 136), тобто шляхом: надіслання поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою (ч. 1 ст. 135 КПК); врученням під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з нею проживає «для передання»; врученням житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч. 2 ст. 135 КПК).
Судом встановлено, що відповідно до наданої довідки Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 30.04.2021 ОСОБА_4 виїхав з України до Російської Федерації 08.04.2021.
З наданих матеріалів кримінального провадження, письмове повідомлення про підозру було відправлено слідчим поштовим зв`язком на адреси реєстрації та фактичного проживання підозрюваного ОСОБА_4 , а також вручено Директору КП «Жилкомсервіс», відповідно до відмітки в матеріалах кримінального провадження, а також до опису вкладення УКРПОШТИ , в якому зазначено про вкладення повідомлення про підозру та пам`ятку підозрюваного.
Крім того з наданої слідчою особової картки працівника ОСОБА_4 встановлено, що він користується мобільним телефоном за номером НОМЕР_2 .
Відповідно до наданого слідчою скрин-шоту месенджера WhatsApp встановлено, що нею ОСОБА_4 14.04.2021 було направлено повідомлення про підозру, на що він відповів «Спасибо».
Таким чином за своїм змістом повідомлена 14.04.2021 р. ОСОБА_4 підозра відповідає вимогам ст. 277 КПК, при врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти переконливого висновку, що ОСОБА_4 був причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.
Враховуючи зазначене слідчий суддя вважає, що при здійсненні повідомлення про підозру органом досудового розслідування було дотримано вимоги положень ст. 276-278 КПК України, а відтак відсутні підстави для задоволення скарги.
Керуючись ст.ст. 276-278, 303- 307, 309, 371-372, 376 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , на повідомлення слідчого про підозру у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000049 від 21.04.2020 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено за відсутності особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1