Житомирський апеляційний суд
Справа №296/7578/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.345 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження №296/7578/21 за апеляційною скаргою прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 25 листопада 2021 року, відносно

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,

в с т а н о в и в:
зазначеним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України та призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 06 (шести) місяців арешту.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 обраховано з 25 листопада 2021 року.
Зараховано обвинуваченому в строк відбуття покарання, строк перебування під вартою з 31.07.2021 по 25.11.2021 року.
Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, відносно ОСОБА_8 залишено попередній тримання під вартою, продовжено термін дії міри запобіжного заходу до 23 січня 2022 року, включно.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, 30.07.2021 року, близько 22 години 15 хвилин поліцейському взводу реагування №2 роти №1 Управління поліції охорони в Житомирській області ОСОБА_10 , який перебував на чергуванні, під час виконання своїх службових обов`язків, одягнений у формений одяг, який зі знаками розрізнення відповідного зразку, знаходився в службовому автомобілі марки «Mitsubishi» моделі «Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на службовий планшет надійшло повідомлення з приводу бійки, що відбувається за адресою в м. Житомирі, вул. Київська, 93. В подальшому, прибувши на місце події, було виявлено, що відбувається сутичка між двома невідомими чоловіками, один з яких представився ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при спробі якого посадити останнього до службового автомобілю, ОСОБА_8 почав поводити себе агресивно.
В подальшому, за вищевказаних обставин у ОСОБА_8 виник протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень поліцейському взводу реагування № 2 роти № 1 Управління поліції охорони в Житомирській області ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_8 , перебуваючи поруч з службовим автомобілем марки «Mitsubishi» моделі «Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , розуміючи, що перед ним знаходиться працівник поліції, одягнений у формений одяг зі знаками розрізнення відповідного зразку, виконує свої службові обов`язки, ігноруючи неодноразові вимоги працівників поліції заспокоїтись, раптово, наніс тілесні ушкодження ОСОБА_11 , у вигляді поверхневої укушеної рани та двох саден на першому пальці лівої кисті.
В результаті вказаних дій, ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді поверхневої укушеної рани та двох саден на першому пальці лівої кисті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Умисні дії ОСОБА_8 , які виразилися в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, судом кваліфіковано за ч.2 ст.345 КК України.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого та відповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.345 КК України у виді одного року позбавлення волі та на підставі ст.71 КК України визначити остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом повного приєднання невідбутого покарання, призначеного вироком Корольовського районного суду м.Житомира від 15.12.2016 року у виді двох років позбавлення волі. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_8 засуджено вироком Корольовського районного суду м.Житомира від 15.12.2016 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді одного року позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на один рік. В подальшому ОСОБА_8 22.08.2017 року вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, за вказаним фактом обвинувальний акт скеровано до суду, рішення у вказаному провадженні ще не прийнято. Вказує, що таким чином у даному провадженні відносно ОСОБА_8 підлягають застосуванню положення ч.1 ст.71 КК України із призначенням останньому покарання за сукупністю вироків з урахуванням вироку Корольовського районного суду м.Житомира від 15.12.2016 року.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка просила задовольнити подану апеляційну скаргу, пояснення захисника та обвинуваченого, які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали судового провадження, а також вирок суду в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції дотримався вище наведених вимог закону.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини кримінального провадження, їх кримінально-правова кваліфікація, доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України в апеляційному порядку сторонами кримінального провадження не оскаржено, а тому вирок суду в цій частині апеляційним судом не переглядається.
Предметом апеляційного розгляду у цій справі є призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_8 .
Норми ст.71 КК України, на які посилається прокурор в поданій апеляційній скарзі, урегульовують порядок призначення покарання у випадку, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення. Суд за таких обставин до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 раніше судимий вироком Корольовського районного суду м.Житомира від 15 грудня 2016 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік, та на підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку тривалістю один рік (а.80-81).
Відповідно ж до положень ч.3 ст.78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими у статтях 71, 72 КК.
Вироком Корольовського районного суду м.Житомира від 25 листопада 2021 року встановлено, що ОСОБА_8 заподіяння працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків вчинив 30 липня 2021 року, тобто після спливу іспитового строку, встановленого за попереднім вироком.
Посилання прокурора на вчинення 22.08.2017 року, тобто в період іспитового строку, ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, щодо якого обвинувальний акт перебуває на розгляді в Корольовському районному суді, є безпідставним з огляду на наступне.
Конституцією України встановлені права, свободи та обов`язки людини і громадянина. Зокрема, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду (ст. 62).
Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ч. 1 ст. 17 КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Відповідно до ч. 5 зазначеної статті поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.
Таким чином, негативні наслідки у вигляді призначення покарання за сукупністю вироків, тобто в порядку, передбаченому ст. 71 КК України, настають для особи, яка під час іспитового строку вчинила новий злочин, лише при постановленні вироку за злочин, вчинений під час іспитового строку.
Зазначене кореспондується з позицією Конституційного Суду України, згідно якої сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати як кримінальну відповідальність, оскільки особа не несе кримінальної відповідальності, доки її не буде визнано судом винною у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили (Рішення від 27.10.1999 р. у справі №1-15/99).
При цьому, в ході апеляційного розгляду встановлено, що на момент постановлення оскаржуваного вироку, остаточне рішення за результатами розгляду Корольовським районним судом матеріалів кримінального провадження №0004830 від 09.09.2017 року, на яке вказує прокурор в поданій апеляційній скарзі, не прийнято, натомість триває лише судовий розгляд даного кримінального провадження в Корольовського районному суді м.Житомира.
З огляду на вищевказані правові норми та принцип презумпції невинуватості, за відсутності вироку суду, який набрав законної сили, наявність кримінального провадження, в тому числі на стадії його судового розгляду, не породжує правових наслідків для юридичної оцінки наступних чи попередніх діянь особи, у вчиненні яких вона обвинувачується, а є лише версією органів досудового розслідування, яку вони доводять на підставі обов`язку доказування відповідно до вимог ч.1 ст. 92 КПК України.
Таким чином, наявність на розгляді у Корольовському районному суді м.Житомира іншого кримінального провадження щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України не може впливати на призначення йому покарання у даному кримінальному провадженні, та з урахуванням, що злочин за ч.2 ст.345 КК України ОСОБА_8 вчинив 30 липня 2021 року, тобто після спливу одного року з часу ухвалення попереднього вироку, не можна стверджувати, що обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього вироком Корольовського районного суду м.Житомира від 15.12.2016 року та вчинив нове кримінальне правопорушення у період іспитового строку за цим вироком, що було правильно враховано судом першої інстанції.
Враховуючи, ці обставини, колегія суддів приходить до висновку, що доводи прокурора про необхідність призначення ОСОБА_8 остаточного покарання за правилами ч.1 ст.71 КК України є такими, що не відповідають вищевказаним вимогам законодавства, оскільки до того часу, коли обвинувальний вироку суду не набере законної сили, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, а тому відповідні державні органи повинні поводитися з нею, як з невинуватою особою, та, відповідно, не може йти мова про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення в період іспитового строку
Також апеляційний суд звертає увагу на те, що прокурор у своїй апеляційній скарзі наводив доводи лише щодо неправильного визначення ОСОБА_8 остаточного покарання з огляду на положення ч.3 ст. 78 КК України, не вказуючи будь-яких доводів чи аргументів про незаконність застосування ст.69 КК України та необхідність призначення обвинуваченому покарання за ч.2 ст.345 КК України у виді позбавлення волі.
Така неузгодженість позиції прокурора не дає можливості суду вийти за межі доводів апеляційної скарги прокурора, оскільки згідно з вимогами ч.2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Крім того, ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 11.01.2022 року було задоволено подання Корольовського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Житомирській області та пом`якшено покарання засудженому ОСОБА_8 згідно вироку Корольовського районного суду м.Житомира від 15.12.2016 відповідно до Закону України від 22.11.2018 р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» за ч.1 ст.185 КК України -призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Зазначене покарання у виді штрафу обвинувачений ОСОБА_8 на даний час фактично відбув, оскільки такий штраф було сплачено 13.01.2022 року, що підтверджено відповідною копією банківської квитанції.
Таким чином, вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання є законним та обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі прокурора - відсутні.
Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального закону, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційну скаргу прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_9 - без задоволення.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 25 листопада 2021 року відносно ОСОБА_8 , без змін.

На ухвалу апеляційного суду учасниками судового розгляду справи можуть бути подані касаційні скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.
Судді :