Справа № 211/6638/21
Провадження № 1-кс/211/1186/21
У х в а л а

і м е н е м У к р а ї н и

14 жовтня 2021 року слідчий суддя Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №1 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000726 від 12.10.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України погоджене з прокурором, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Самарканд Узбекистан, громадянин України, без освіти, не працює, не одружений, на утриманні малолітніх дітей, осіб похилого віку та інших осіб не має, зареєстрований АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 , раніше не судимий в силу ст. 89 КК України,
встановив:
14.10.2021 року слідчий у кримінальному провадженні №0000726 від 12.10.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України звернувся до слідчого судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .
Вислухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, підозрюваного та захисника, які заперечували проти задоволення клопотання та просили не обирати йому тримання під вартою, а обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, так як підозрюваний має реєстрацію та місце проживання, ризики не доведені, підозра не обгрунтована, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.
Як вбачається з клопотання, 12.10.2021 приблизно в 13 годині 45 хвилин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 приїхав на автомобілі-таксі до домоволодіння за адресою: буд. АДРЕСА_3 , де в цей час перебували власник домоволодіння ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Після того, як ОСОБА_5 зайшов до будинку, між ним та ОСОБА_11 виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_5 раптово виникла гостра неприязнь до ОСОБА_11 та умисел на заподіяння їй тілесних ушкоджень.
Відразу ж після цього, приблизно о 13.50 ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заподіяння ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, з мотивів гострої неприязні до неї, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень небезпечних для життя ОСОБА_11 і бажаючи їх настання та не переслідуючи за мету заподіяти їй смерть, утримуючи в руці ніж, господарсько-побутового призначення, який він заздалегідь привіз із собою, почав послідовно один за одним наносити в різні частини тіла ОСОБА_11 , в тому числі в область розташування життєво-важливих органів людини область грудної клітини, удари ножем, нанісши при цьому не менше 3 ударів.
Після чого, ОСОБА_5 , виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, залишив територію домоволодіння.
Внаслідок умисних злочинних дій ОСОБА_5 , ОСОБА_11 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді:
проникаючої колото-різаної рани грудної клітки справа з пошкодженням нижньої долі правої легені, гемопневмоторакс справа, а також різані рани обличчя, лівої кисті, лівого стегна,
які, відповідно до п.2.1.3 й) Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.
У скоєнні даного кримінального правопорушення, з правовою кваліфікацією ст. 121 ч.1 КК України, за ознаками "умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння" обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , якому 13.10.2021 повідомлено про підозру.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1. наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2. наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3. недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Наявність підстав для підозри ОСОБА_5 у вчиненні, інкримінованого злочину обґрунтовується наступними зібраними доказами:
- протоколом огляду місця події буд. АДРЕСА_3 від 12.10.2021, в ході якого вилучено сліди кримінального правопорушення - пасма волосся перемотана резинкою, змиви речовини бурого кольору з підлоги веранди та з підлоги кімнати будинку;
- довідкою з КП «Криворізька міська лікарня № 2»КМР, відповідно до якої ОСОБА_11 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани грудної клітки справа з пошкодженням нижньої долі правої легені, гемопневмоторакс справа, а також різані рани обличчя, лівої кисті, лівого стегна;
- показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які в своїх поясненнях розповіли про події та обставини вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення;
- речовими доказами: речами підозрюваного ОСОБА_5 та знаряддям злочину ножем, які вилучені у ОСОБА_5 під час затримання його в порядку ст.208 КПК України;
- іншими матеріалами кримінального провадження, які в своїй сукупності підтверджують причетність саме ОСОБА_5 до вчинення злочину відносно ОСОБА_11 ..
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду - даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 після вчинення злочину, в якому він підозрюється, залишив місце вчинення злочину, після заподіяння ОСОБА_11 тілесних ушкоджень будь-яку допомогу останній не надав, до правоохоронних органів з заявою про вчинений ним злочин не звернувся, і був встановлений та затриманий лише завдяки роботі працівників поліції. Крім того, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_5 у разі визнання його винним у вчинені кримінального правопорушення, відсутність його тісних соціальних зв`язків, свідчить про те що останній зможе переховуватися як від органів досудового розслідування та суду, що у подальшому може ускладнити процес встановлення його місцезнаходження та вплинути на розумність строків досудового розслідування та судового розгляду, тобто наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
2. Незаконно впливати на свідків або потерпілу - даний ризик обґрунтовується тим тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного насильницького тяжкого злочину проти життя та здоров`я людини, є реальні підстави вважати, що останній, залишаючись на свободі, матиме змогу незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, з якими не проведені усі необхідні слідчі (розшукові) дії за їх участю, так як знайомий з останніми, а також перебуває з деякими в близьких стосунках, тобто наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.
3. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється - зазначений ризик обґрунтовується характером вчиненого та способом вчинення кримінального правопорушень, в якому підозрюється ОСОБА_5 , тому є всі підстави вважати, що він може вчинити інші насильницькі кримінальні правопорушення, у тому числі в першу чергу щодо ОСОБА_11 , тобто наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років. За злочин, у скоєнні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 кримінальним законом передбачено покарання від 5 до 8 років позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Обґрунтовуючи недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слід відмітити, що відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, зокрема правовим позиціям, викладеним в п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», вирішуючи питання про доцільність обрання, та/або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та таким чином обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість, яке можливе лише у передбачених законом випадках та за встановленою процедурою, судом повинно бути враховано, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що в даному випадку є правом потерпілої сторони на особисту недоторканність, яке підозрюваним ОСОБА_5 було порушено. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Вчиненням злочину, пов`язаного із посяганням на життя та здоров`я людини, підозрюваний порушив публічний порядок в суспільстві, яке піклується про гарантії прав людини і в якому життя та здоров`я людини є найвищою цінністю, що закріплено в ст.2 Конвенції. Європейським судом визнано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє ув`язнення особи протягом певного часу.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».
Ст. 5 Рекомендації Комітету Європи від 27.06.1980 "Про взяття під варту до суду" зауважується на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим.
При цьому слід враховувати правові позиції Європейського суду з прав людини, викладеними за розглянутими справами: «Шалімов проти України», «Боротюк проти України», «Харченко проти України», в яких зазначено, що:
утримання під вартою може бути виправданим по тій чи іншій справі лише при наявності специфічних ознак того, що цього вимагають справжні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, мають перевагу над правилом поваги до особистої свободи;
судові органи мають дослідити всі факти «за» і «проти» існування реального суспільного інтересу, який, при належному обліку принципу презумпції невинності, виправдовує відступ від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи.
Тому, виходячи з принципу презумпції невинуватості особи, приймаючи до уваги наявність існування обґрунтованих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зважуючи всі факти «за» і «проти» існування реального суспільного інтересу та публічний інтерес щодо обставин кримінальних правопорушень, зокрема, що ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, враховуючи їх в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема, що лише при наявності специфічних ознак того, що цього вимагають справжні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, мають перевагу над правилом поваги до особистої свободи, а також існування реального суспільного інтересу, який, при належному обліку принципу презумпції невинності, виправдовує відступ від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, тому застосування саме виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 є обґрунтованим, а запобігти встановленим ризикам, шляхом застосуванням більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою неможливо.
Враховуючи вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, не має міцних соціальних зв`язків, не одружений, неповнолітніх дітей чи інших непрацездатних осіб на утриманні не має, не працює, а також характер вчиненого злочину, який вчинено із застосуванням насильства, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками у справі, є достатні підстави для застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я, з метою запобігання вищезазначеним ризикам, розмір застави в даному випадку визначати недоцільно.
Враховуючи вищевикладене, керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176 178, 182-184, 194 КПК України,-
ухвалив:
клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_6 - задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 10 грудня 2021 року включно, без визначення застави.
Виконання ухвали покласти на ВП № 1 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її проголошення.
Повний текст ухвали виготовлено 14.10.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1