Єдиний унікальний номер 389/271/20
провадження №1-кп/389/43/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2022 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , представника потерпілої - адвоката ОСОБА_5 , неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника н/п обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002165 від 28 листопада 2019 року, щодо неповнолітнього

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гостинне Знам`янського району Кіровоградської області, громадянина України, освіта середня, не працює, місце реєстрації АДРЕСА_1 , не зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Неповнолітній (далі н/п) ОСОБА_6 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, за наступних обставин.

В квітні 2019 року (точної дати та часу під час досудового розслідування встановити не представилось можливим) н/п ОСОБА_6 знаходився за місцем свого мешкання за адресою АДРЕСА_2 , де у нього раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у житло, а саме на крадіжку, належного ОСОБА_4 , майна з приміщення житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_2 .

Реалізуючи даний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, скориставшись тим, що його злочинні дії не помічені сторонніми особами, ОСОБА_6 , через незачинену вхідну хвіртку, проник на територію подвір`я домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_2 . Перебуваючи на території двору, ОСОБА_6 , через розбите віконне скло, проник в середину приміщення житлового будинку, звідки таємно викрав, належні ОСОБА_4 , плиту пічного опалення, вартістю 466,67 грн. та електричний двигун від холодильника «Мінськ», вартістю 343,33 грн.

Після цього ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 810,00 грн.

Допитаний під час судового розгляду н/п обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, визнав повністю і надав суду покарання, відповідно до яких в квітні 2019 року, через незачинену вхідну хвіртку, зайшов на територію подвір`я домоволодіння по АДРЕСА_3 Друга, де, через розбите віконне скло, заліз в приміщення житлового будинку, звідки викрав плиту пічного опалення та електричний двигун від холодильника. Був впевнений, що під час вчинення крадіжки його ніхто не бачив.

В скоєному щиро розкаюється.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 просила сина суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_4 надала показання, відповідно до якиху квітні 2019 року у її житловому будинку, по АДРЕСА_3 Друга, розбили вікно і через нього викрадено плиту пічного опалення та електричний двигун від холодильника «Мінськ», а також інше майно і він був не сам бо сам би все не виніс, вказуючи на заподіяння їй значної матеріальної та моральної шкоди, що описано у позовній заяві, просила позов задовольнити. Обрати міру запобіжного заходу пов`язану з позбавленням волі.

Представник потерпілої просив обрати міру покарання пов`язану з позбавленням волі, позовну заяву задовольнити повністю.

Представник служби у справах дітей Знам`янської міської ради Кіровоградської області та уповноважений відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду кримінального провадження повідомлені належним чином.

Крім повного визнання своєї вини в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, вина н/п обвинуваченого, в скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення встановлена судом і підтверджується дослідженими матеріалами кримінального провадження, а саме:

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_4 від 27.11.2019 та протоколом огляду місця події - домоволодіння по АДРЕСА_3 Друга, якими підтверджено факт вчиненні кримінального правопорушення;

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.12.2019, відповідно до якого встановлено особу н/п ОСОБА_9 ;

висновком судово-товарознавчої експертизи №418, яким визначено вартість викраденого.

За таких обставин суд вважає вину н/п ОСОБА_6 доведеною, а його дії правильно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло.

При призначенні покарання н/п обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке закон класифікує як тяжкий злочин, особу неповнолітнього, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно, досудову доповідь, відповідно до якої виправлення н/п обвинуваченого можєливе без обмеження або позбавлення волі.

До обставин, які пом`якшують покарання н/п ОСОБА_6 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, які обтяжують покарання н/п ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» позбавлення волі на певний строк є найсуворішим покаранням, що може бути призначене, особам, яким на момент вчинення злочину не виповнилось 18 років. Це покарання має застосовуватись до таких осіб тільки тоді, коли у суду є переконання, що застосування більш м`якого покарання не сприятиме виправленню засудженого.

Відповідно до п.5.1 Пекінських правил заходи впливу на неповнолітніх правопорушників мають ґрунтуватися на врахуванні не лише тяжкості правопорушення, а й особливостей їх особистості. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суди повинні зважено підходити до вирішення питання про призначення неповнолітньому покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та впевнитись у переконливості обставин, які свідчать про неможливість виправлення неповнолітнього без реального позбавлення волі.

У статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».
В рішенні «Бемер проти Німеччини» (заява 37568/97 п. 61 від 03.10.2002 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому, навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Роблячи такий прогноз…суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою».
Враховуючи ступінь тяжкості скоєного н/п ОСОБА_6 , особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують та відсутність обставин, які обтяжують його покарання, суд вважає, що виправлення н/п ОСОБА_6 наразі ще можливе без ізоляції його від суспільства, тож можливо, призначивши мінімальне покаранн у виді позбавлення волі, застосувати до останнього положення ст.ст.75,104 КК України, і звільнити від відбування показанн з іспитовим строком. На думку суду, з урахуванням наведених обставин справи та особи н/п ОСОБА_6 , саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення останнього та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень зі сторони обвинуваченого.

Відповідно до ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження, до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Частиною другою ст.1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст.1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

Згідно з вимогами ст.1167 ЦК України, моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка його заподіяла, при наявності вини вказаної особи.

Згідно з ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності й справедливості.

За викладеного, цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до н/п ОСОБА_6 в частині відшкодування, заподіяної злочином, майнової шкоди в сумі 41037,00 грн., з урахуванням встановлення вини обвинуваченого, встановлення вартості викраденого, а саме 810,00 грн., відсутності доказів, які б підтверджували розмір заподіяної майнової шкоди саме на суму 41037,00 грн., вбачається необхідним задовольнити частково, на суму 810,00 грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до н/п обвинуваченого ОСОБА_6 , в частині відшкодування, заподіяної злочином, моральної шкоди в сумі 50000,00 грн., з урахуванням встановлення вини обвинуваченого, характеру правопорушення, обгрунтування глибини фізичних та душевних страждань потерпілої, за відсутності доказів погіршення стану здоров`я, виходячи з вимог розумності й справедливості, вбачається необхідним задовольнити частково, визначивши розмір відшкодування в сумі 10000,00 грн.

Відповідно до ст.118-119 КПК України, процесуальні витрати складаються із: 1) витрат на правову допомогу; 2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; 3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; 4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів. Витрати, пов`язані з оплатою допомоги захисника, несе підозрюваний, обвинувачений, крім випадку, коли захисника залучено для здійснення захисту за призначенням. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законодавством.

За викладеного, процесуальні витрати по кримінальному провадженню необхідно стягнути з обвинуваченого на: користь держави за залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 190,00 грн. та на користь потерпілої на відшкодування витрат на правову допомогу у сумі 2000,00 грн.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому не обрана. Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Неповнолітнього ОСОБА_6 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.185 КК України і призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,104 КК України, неповнолітнього ОСОБА_6 звільнити від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

У відповідності зі ст.76 КК України, покласти на неповнолітнього ОСОБА_6 , на період іспитового строку, наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 , в рахунок від шкодування заподіяної кримінальним правопорушенням, майнової шкоди 810 (вісімсот десять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 , в рахунок від шкодування заподіяної кримінальним правопорушенням, моральної шкоди 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 , понесені процесуальні витрати на правову допомогу 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню в сумі 190 (сто дев`яносто) грн.. 00 коп. стягнути з неповнолітнього ОСОБА_6 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1