справа №619/3281/21
провадження №1-кс/619/1313/21
УХВАЛА
Іменем України

17 грудня 2021 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 20.07.2021 (н.с.619/3281/21, н.п.1-кс/619/843/21),-
В С Т А Н О В И В:
Так, до Дергачівського районного суду Харківської області надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000169 від 18.09.2020, відповідно до якого просив скасувати арешт, найдений ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 20.07.2021 (н.с.619/3281/21, н.п.1-кс/619/843/21) на майно ОСОБА_6 , а саме: ноутбуку Samsung 700G s/n HX7G91 JCB 00024H.
В обґрунтування заявленого клопотання зазначено, що слідчими СУ ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000169 від 18.09.2020 за ознаками ч.3 ст.191 КК України. Так, за твердженням слідчих, службові особи ДП «Завод «Електроважмаш», перебуваючи у змові зі службовими особами ТОВ «Завод «Діалог» та ТОВ «Купрум капітал груп», здійснили постачання профілю колекторного, що завдало державі збитків у сумі понад 2 млн грн. У вказаному кримінальному провадженні 13.07.2021 слідчими був проведений обшук за місцем проживання ОСОБА_7 , в ході якого був виявлений та вилучений ноутбук Samsung 700G s/n HX7G91 JCB 00024H. Ухвалою Дергачівського районного суду від 20.07.2021 задоволено клопотання прокурора про арешт вилученого у ОСОБА_6 майна. Зазначене рішення обґрунтовано головним чином припущенням про те, що інформація на вилучених електронних носіях може мати доказове значення, а тому ці речі можуть бути визнані речовими доказами, збереження яких потребує накладення арешту. Власник майна обґрунтовує необхідність скасування арешту з його майна надмірною тривалістю такого обмежувального заходу при відсутності доказів здійснення стороною обвинувачення дій.
Представника власника майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 вказав, що просить розгляд клопотання проводити без участі заявника та його представника.
Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 під час судового засідання заперечували проти задоволення клопотання, проте зазначили, що вважають за можливе змінити місце зберігання ноутбуку Samsung 700G s/n HX7G91 JCB 00024H, на який ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 20.07.2021 накладено арешт, передавши власнику, ОСОБА_6 .
Слідчий суддя, вивчивши надані документи та матеріали, приходить до наступного.
З матеріалів справи вбачається, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000169 від 18.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.
Однією із загальних засад кримінального провадження згідно п.2 ч.1 ст.7, ч.1 ст.9 КПК є законність, що передбачає обов`язок суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції, цього кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою, вимог інших актів законодавства.
Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України . За змістом статті 173 цього Кодексу питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження заклопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Отже, у випадках, визначених вказаною статтею, власник або інший володілець майна під час досудового розслідування не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.
Згідно з ч.3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Окремою формою судової діяльності відповідно до норм КПК України є судовий контроль, який реалізує слідчий суддя, за додержанням законів органами досудового розслідування та прокурором. Зміст і характер судового контролю в межах кримінального процесу пов`язаний передусім із необхідністю забезпечення прав і свобод людини як на стадії досудового розслідування кримінального провадження, так і після його закінчення.
Так, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 20.07.2021 (№619/3281/21; №1-кс/619/843/21) клопотання прокурора відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000169 від 18.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України задоволено; накладено арешт на майно, вилучене за наступними адресами: 1) АДРЕСА_1 ; 2) АДРЕСА_2 ; 3) АДРЕСА_3 ; 4) АДРЕСА_4 ; 5) АДРЕСА_5 . Визначено місцем зберігання майна, на яке накладено арешт - СУ ГУНП в Харківській області у відповідності до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження»; місцем зберігання вилучених документів - при матеріалах кримінального провадження.
Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду від 16.09.2021 апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 , ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_5 задоволено частково; ухвалу слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 02.08.2021 щодо накладення арешту на майно по кримінальному провадженню №0000169 в частині визначення місця зберігання Статуту ТОВ «Купрум капітал груп» на 16 арк., два Статути за 2019 рік ТОВ «Купрум капітал груп» на 32 арк., банківських карток ПриватБанк: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , А-Банк: НОМЕР_6 , Ощадбанк: НОМЕР_7 скасовано; постановлено нову, якою визначено, що після виготовлення копій, повернути Статути та банківські картки на відповідальне зберігання власнику, попередити про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України, в решті ухвалу залишено без змін.
Відповідно до положень статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості приховування, знищення, використання, перетворення, пересування та відчуження. З метою забезпечення схоронності речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним в статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно пункту 1 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 19 листопада 2012 № 1104 (далі - Порядок), цей Порядок визначає правила зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження.
Відповідно до пункту 4 Порядку, речові докази, крім тих, що повернуті власнику або передані йому на відповідальне зберігання, реалізовані, знищені, технологічно перероблені, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку. Якщо через громіздкість чи з інших причин речові докази не можуть бути передані суду, вони зберігаються в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку, до набрання законної сили судовим рішенням, яким закінчується кримінальне провадження або вирішується спір про їх належність у порядку цивільного судочинства.
Пунктом 5 зазначеного Порядку встановлено, що умовою зберігання речових доказів повинне бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Забороняється зберігання речових доказів в умовах, що можуть призвести до їх знищення чи псування. У разі потреби необхідне вжиття невідкладних заходів для приведення таких речових доказів до стану, що дає змогу забезпечити їх подальше зберігання.
Будь-яких доказів того, що власник ноутбуку Samsung 700G s/n HX7G91 JCB 00024H може приховати, пошкодити, знищити вказане майно слідчим суду не надано.
Відповідно до п. 166 Рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).
Пункт 168 Рішення говорить про те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»(James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).
Відповідно до статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, які зокрема можуть бути у виді арешту майна.
Відповідно до частини 5 статті 9 КПК Украйни, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».
Згідно до ч.1 ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.
Враховуючи викладене, наслідки арешту майна для власника майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить вважає можливим змінити місце зберігання арештованого майна та передати його на відповідальне зберігання власнику майна ОСОБА_6 , з покладенням на нього обов`язку забезпечити зберігання даного майна до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку, та попередити останнього про кримінальну відповідальність за статтею 388 КК України.
Разом з тим, на даний час слідчий суддя не вбачає підстав для скасування арешту майна ОСОБА_6 , накладеного на підставі ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 20.07.2021 (н.с.619/3281/21, н.п.1-кс/619/843/21). Відтак, у задоволенні клопотання в цій частині слідчий суддя вважає необхідним відмовити.
Керуючись ст.ст. 174, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна - задовольнити частково.
Змінити місце зберігання ноутбуку Samsung 700G s/n HX7G91 JCB 00024H, на який ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 20.07.2021 (н.с.619/3281/21, н.п.1-кс/619/843/21) накладено арешт, передавши власнику, ОСОБА_6 , з покладенням на нього обов`язку забезпечити зберігання даного майна - до скасування арешту у встановлену КПК України порядку.
Попередити ОСОБА_6 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.
В іншій частині в задоволенні клопотання - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали оголошено в приміщенні Дергачівського районного суду Харківської області 21.12.2021 о 16 год. 15 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1