ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/4628/21 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/3084/21 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: Умовно-дострокове звільнення
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_7 , який взяв захист своїх інтересів на себе, без участі представника ВК №140 належним чином повідомлених про розгляд справи, від яких надійшли заяви про розгляд справи без них, розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 16.08.2021 року, -

ВТСАНОВИЛА:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні подання начальника ДУ «Хролівський виправний центр №140» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від22.12.2016 року.
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні вказаного вище клопотання зазначив, що матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, зміст матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 22 грудня 2016 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаною вище ухвалою, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.
В апеляційній скарзі вказав, що має лише одну не погашену, в порядку ст. 89 КК України судимість від 16.01.2013 року та вже відбув 8 років 1 місяць, і залишилось 11 місяців.
Вказує, що з 2016 року до 2019 року перебував у місцях попереднього ув`язнення, а тому не міг бути залучений до оплачуваної роботи. Звертає увагу на те, що отримав освіту у Харківському навчальному центрі №43.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Засуджений підтримали вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити в повному обсязі.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною і обґрунтованою.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого та його захисника, позицію прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження та особову справу засудженого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно з ч.1 ст.404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 81 КК України, обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про безумовне умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.
За змістом зазначеної норми сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.
Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.
Як вбачається з матеріалів особової справи на засудженого ОСОБА_7 , останній в місцях позбавлення волі знаходиться з 13.04.2016 року.
3 23.07.2020 року відбуває покарання в державній установі «Хролівський виправний центр (№ 140) згідно ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.07.2020 року як особа, що стала на шлях виправлення, згідно ст. 82 КК України.
Зі змісту характеристики на засудженого ОСОБА_7 від 02.06.2021 року вбачається, що за час відбування покарання у виправному центрі характеризується позитивно, умови відбування покарання не порушував, стягнень не має заохочувався адміністрацією установи два рази. Працевлаштований на АО «Електромашина», до виконання поставлених завдань ставиться добре, робітничу норму та поставленні завдання виконує, дбайливо ставиться до майна виправного центру та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. У відношенні до представників адміністрації виправного центру не конфліктний. ввічливий, дотримується правомірних взаємовідносин, виконує їх законні вимоги. Роботи із самообслуговування виконує, має достатній рівень необхідних навичок, порушень техніки безпеки не допускає. За характером спокійний, цілеспрямований, у відношенні до інших засуджених не конфліктний, підтримує рівні стосунки з різними категоріями засуджених. Приймає участь в організації і проведенні культурно-масових та фізкультурно-оздоровчих заходів серед засуджених, згідно ст. 66 КВК України. За власним бажанням приймає участь в програмі диференційованого впливу на засуджених «Духовне відродження», «Підготовка до звільнення». Підтримує соціально-корисні зв`язки з родичами шляхом телефонних розмов, листування, побачень, отримує посилки та передачі. За вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 22 грудня 2016 року має судові витрати у розмірі 352 гривень, які відшкодував у добровільному порядку, а тому адміністрація виправного центру зробила висновок, що засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, на підставі статті 81 КК України його можливо звільнити умовно-достроково.
Не можна залишити поза увагою те, що засудженого ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий та вже застосовувались заохочувальні заходи у вигляді умовно-дострокового звільнення, а саме : 28.10.1993 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 142 КК України( 1960р.) до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 08.04.1997 року умовно- достроково на 1 рік 6 місяців 16 днів; 15.04.1999 року Ленінським районним судом м. Полтава за ч. 2 ст. 140, ст..43 КК України (1960р.) до 2 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Звільнений 18.12.2000 року за відбуттям строку покарання; 06.11.2003 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 289, ст. 68, 70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 майна. Звільнений 07.08.2006 року умовно-достроково з невітбутим строком 1 рік 1 місяць 12 днів; 16.01.2013 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст..75 КК України іспитовий строк 2 роки. Згідно ухвали Полтавського районного суду від 27.02.2014 року іспитовий строк відмінено та направлено в місця позбавлення волі. Звільнений 20.03.2015 року умовно-достроково з невітбутим строком 6 місяців 10 днів; 22 грудня 2016 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст.121 КК України до 9 років позбавлення волі. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 06.07.2020 року ОСОБА_7 замінену не відбуту частину покарання у вигляді 2 років 26 днів позбавлення волі більш м`яким покаранням у вигляді обмеження волі.
Викладене свідчить, що засуджений будучи неодноразово засудженим до позбавлення волі, після відбуття покарання знову вчиняв злочини та був засуджений, крім того, до засудженого вже тричі застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у 1993 році, 2003 році та 2013 році, після чого він знову вчиняв злочини та був засуджений, має стійку тенденцію на систематичне вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення, а також про неефективність застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
У роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в постанові пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.
Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.
Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Згідно ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.

Як вбачається зі змісту довідки про працевлаштування засудженого та нарахування заробітної плати, виданої начальником майстерні ОСОБА_8 та довідки про доходи ОСОБА_7 , виданої головним бухгалтером, засуджений був працевлаштований у серпні 2020 року у майстерні установи, в період з вересня 2020 року по грудень 2020 року на контрагентському об`єкті Державне підприємство «Сільськогосподарське підприємство ДКВС України (№109), у лютому 2021 року на контрагентських об`єктах Філія «КРОСС-п/ф «ЗОРЯ» ПАТ «Агрохолдинг Авангард» та АТ «Електромашина», в період з березня 2021 року по травень 2021 року на контрагентському об`єкті АТ «Електромашина», за що отримував заробітну плату.
Вирішальне значення має активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.
Разом з тим, суд першої інстанції вірно встановив, що на протязі всього періоду відбуття покарання поведінка змінювалась, а саме: під час тримання в Полтавському слідчому ізоляторі з 13.04.2016 року по 27.01.2019 засуджений характеризувався з негативного боку, заохочень не мав, мав стягнення у 2019 році, яке виразилось у зберіганні продуктів шумування; з 28.01.2019 року відбував покарання у Харківській виправній колонії №43, де характеризувався з посереднього боку, заохочень та стягнень не мав, про що свідчить характеристика на засудженого від 06.02.2019 року. Під час тримання в Полтавському слідчому ізоляторі з 19.03.2019 по 02.06.2019 року характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. І тільки коли з 03.06.2019 року відбував покарання в державній установі «Харківська виправна колонія (№ 43) поведінка засудженого почала змінюватись, він став характеризуватись з позитивного боку за що заохочувався двічі у 2019 та у 2020 роках, до оплачуваних робіт не залучався у зв`язку з недостатністю виробничих потужностей, залучався до робіт з благоустрою без оплати праці (Про зазначене свідчить характеристика на засудженого від 10.06.2020 року, довідка щодо працевлаштування засудженого від 27.05.2020). Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 06.07.2020 року ОСОБА_7 замінену не відбуту частину покарання у вигляді 2 років 26 днів позбавлення волі більш м`яким покаранням у вигляді обмеження волі. За час відбування в державній установі «Хролівський виправний центр (№ 140) з 23.07.2020 року засуджений характеризується позитивно, умови відбування покарання не порушував, стягнень не має, заохочувався адміністрацією установи два рази у 2020 та 2021 роках.
Викладене свідчить про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про не системність праці засудженого, що підтверджується наявними матеріалами особової справи.
З огляду на викладене, суд першої інстанції вірно оцінив дані про особу ОСОБА_7 та врахував його небажання ставати на шлях виправлення і перевиховання та необхідність утримання останнього в умовах ізоляції від суспільства.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги щодо скасування ухвали від 16.08.2021 року є безпідставними.

Викладені в оскаржуваній ухвалі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає вірними, оскільки вони ґрунтуються на аналізі даних про поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а не лише за час, що безпосередньо передував розгляду питання про застосування умовно-дострокового звільнення.
Тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 на даний час не довів своє виправлення.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, через що, апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.
Керуючись ч.2 ст.376, ч.6 ст.9, ст. ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 16.08.2021 року про відмову в задоволені клопотання адміністрації Хролівського виправного центру №140, поданого щодо засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, - залишити без змін
Апеляційну скаргу засудженого, - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ _____________ ___________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4