Дата документу 04.10.2021 Справа № 311/3399/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 311/3399/21 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/807/885/21 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,
підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянула 4 жовтня 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційними скаргами прокурора Василівської окружної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваної ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 19 серпня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, яка має професійно-технічну освіту, непрацюючої, незаміжньої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, старший слідчий СВ Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором Василівської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , яка підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, за наступних обставин: у невстановлений в ході досудового розслідування день та час, знаходячись в невстановленому в ході досудового розслідування районі м. Запоріжжя, ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, направленим на незаконний обіг наркотичних засобів, з метою подальшого збуту, у невстановлений спосіб незаконно придбала кристалічну речовину, яка є психотропною речовиною, а саме метамфетамін, яку перенесла за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , рівномірно розфасувала до полімерних зіп-пакетів та помістила до приміщення сараю, де незаконно зберігала з метою подальшого збуту до моменту виявлення та вилучення за наступних обставин.

В період часу з 17 години 57 хвилин 16 серпня 2021 року по 01 годину 36 хвилин 17 серпня 2021 року, в приміщенні сараю за адресою: м. Запоріжжя, Вознесенівський район, вул. Січі, 11, у ОСОБА_8 виявлено та вилучено полімерні зіп-пакети з особливо небезпечною психотропною речовиною метамфетамін, обіг якої обмежено, маса якої в 1 полімерному зіп-пакеті становить 0,0547 г в перерахунку на основу, та які ОСОБА_8 незаконно придбала та зберігала з метою збуту.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.307 КК України, що кваліфікується, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту психотропних речовин.

Ухвалою слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 19 серпня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

Застосовано відносно підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 17 жовтня 2021 року.

Покладено на підозрювану ОСОБА_8 обов`язки: не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово; прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; носити електронний засіб контролю.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовуючи до вказаної особи запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя врахував наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення та дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційних скарг

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
В обґрунтування доводів зазначає, що слідчим суддею не наведено належних та достатніх мотивів відмови слідчому у задоволенні клопотання. ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів. Причетність ОСОБА_8 до вчиненого злочину була встановлена лише слідчим шляхом. Під час проведеного обшуку за її місцем проживання виявлена значна кількість різноманітних наркотичних засобів, у тому числі і заздалегідь приготовлених до збуту.
Встановивши наявність та реальність ризиків, зазначених слідчим у клопотанні, необхідно розуміти, що інші більш м`які запобіжні заходи об`єктивно не в змозі запобігти їх настанню, оскільки навіть домашній арешт передбачає лише періодичні перевірки наявності підозрюваної за місцем свого мешкання, а не цілодобове слідкування за його діями працівниками поліції, та це свідчить про недієвість усіх запобіжних заходів окрім тримання під вартою. Тобто, висновки слідчого судді про наявність гарантій, які забезпечать ненастання ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не відповідають обставинам кримінального провадження.
Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити та обрати стосовноОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В апеляційній скарзі підозрювана ОСОБА_8 вказує, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
В обґрунтування доводів зазначає, що до матеріалів клопотання не приєднано жодних доказів, що підтверджують наявність у неї умислу на збут знайденого при обшуку в її помешканні метамфетаміну.
В порушення вимог ст.210, ст.214 КПК України, незважаючи на вчинення інкримінованого злочину на території Вознесенівського району м. Запоріжжя, вона була затримана та розпочате досудове розслідування СВ Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області, що є порушенням правил територіальної підслідності, передбачених ч.1 ст.218 КПК України.
Крім того, жодний з наведених ризиків є недоведеним та абстрактним. Так, вона не перешкоджала проведенню слідчих дій та не чинила опору слідчим. Навпаки, знаходячись у приватному домоволодінні вона мала можливість знищити або спотворити будь-які речі або перекинути їх за межі домоволодіння, проте цього не зробила. Даний факт свідчить про її сумлінну поведінку та бажання співпрацювати з органами досудового розслідування.
Не підтверджений також ризик, визначений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки жодних доказів на підтвердження можливості вчинити нове кримінальне правопорушення слідчим під час розгляду клопотання доведено не було.
Таким чином, жодних ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, не існує, а доводи слідчого та прокурора з приводу їх наявності спростовуються самими матеріалами кримінального провадження.
При цьому, слідчим суддею не було враховано, що вона має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно; має стійкі соціальні зв`язки, проживає із матусею похилого віку, яка потребує ретельного догляду; не має судимості; не має повідомлення про підозру у вчиненні іншого злочину.
Знаходження під цілодобовим домашнім арештом негативно вплине на її можливість своєчасно та повно надавати догляд її матері через віддаленість проживання родини від магазинів та аптек, оскільки домоволодіння знаходиться на о. Хортиця.
Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання їй запобіжного заходу.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити та висловив заперечення стосовно доводів і вимог апеляційної скарги підозрюваної.

Підозрювана та захисник висловили заперечення вимогам апеляційної скарги прокурора та наполягали на задоволенні апеляційної скарги підозрюваної.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

У відповідності до положень ч.1 ст.404 КПК України, судове рішення переглядається в межах апеляційної скарги.

Відповідаючи на доводи прокурора та підозрюваної, судова колегія констатує, що слідчим суддею дотриманий порядок застосування запобіжного заходу, передбачений ст.194 КПК України, де зазначені підстави та обставини, які повинні враховуватися при вирішенні цього питання.

Так, відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Згідно вимог ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Відповідаючи на доводи підозрюваної щодо необґрунтованої підозри суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема і питань щодо вірності кваліфікації.

А щодо питань, пов`язаних з оцінкою доказів для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а так само і кваліфікація дій підозрюваного, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, підозра у якому їй повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

З цього приводу колегія суддів, як і слідчий суддя мають у своєму розпорядженні надані до клопотання докази у виді витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань, протоколів допиту свідків, протоколу обшуку, висновок експерта, протоколу затримання ОСОБА_8 .

На думку колегії суддів, доказування провини підозрюваної ОСОБА_8 на що впливає оцінка доказів і залежне від цього питання кваліфікації дій підозрюваної, є предметом розгляду наступних етапів.

Отже, твердження підозрюваної про необґрунтовану підозру, а саме про відсутність у неї умислу на збут наркотичного засобу, не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України доведена доданими до клопотання матеріалами, сукупність яких на даному етапі є достатньою для висновку про вірогідну причетність ОСОБА_8 до даного злочину.

Тому, всупереч положенням ч.5 ст.132 КПК України, апелянтом не надано доказів на підтвердження зазначених обставин, з огляду на засади змагальності сторін, проте стороною обвинувачення обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваною інкримінованого кримінального правопорушення.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя встановив, що надані сторонами докази та встановлені у ході розгляду клопотання обставини, не доводять наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України відносно ОСОБА_8 . З такими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, застосовуючи до вказаної особи альтернативний запобіжний захід, слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку про можливість досягти дієвості даного кримінального провадження та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Зазначений висновок слідчого судді, з огляду на явки ОСОБА_8 до суду, відсутність даних про порушення останньою покладених обов`язків, слід визнати аргументованим та таким, що знайшов своє підтвердження і одночасно цими обставинами спростовуються доводи прокурора про неможливість забезпечити дотримання підозрюваною ОСОБА_8 покладених на неї обов`язків через застосування іншого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу.

Колегія суддів наголошує, що відомостей про порушення ОСОБА_8 умов обраного запобіжного заходу у виді домашнього арешту чи ухилення від проведення слідчих, процесуальних дій після застосування відносно неї даного запобіжного заходу, при апеляційному розгляді прокурором не надано.

Отже, посилання прокурора в апеляційній скарзі та при апеляційному розгляді на те, що ОСОБА_8 перебуваючи під домашнім арештом може переховуватись від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки ґрунтуються лише на припущеннях прокурора щодо можливості такої поведінки підозрюваної в майбутньому і нічим об`єктивно не підтверджені.

З цього приводу, колегія суддів зауважує на вимогах ч.5 ст.132, ч.3 ст.184 КПК України щодо обов`язку слідчого, прокурора надати докази на підтвердження обставин, на які посилаються.

Натомість, ініціатором клопотання та прокурором до відповідного клопотання, при його розгляді слідчим суддею і у апеляційній інстанції такі докази не надані.

Що стосується даних про особу підозрюваної, то слідчим суддею цілком слушно враховані позитивні відомості стосовно особи ОСОБА_8 , яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце реєстрації та проживання, за яким проживає разом з матір`ю пенсіонеркою, працює без укладання трудового договору, що не було спростовано органом досудового розслідування та свідчить про міцність її соціальних зв`язків і взяття слідчим суддею до уваги всіх обставин у їх сукупності.

Посилання прокурора щодо вчинення тяжкого злочину не можуть слугувати підставою для обрання ОСОБА_8 найсуворішого запобіжного заходу.

З цього приводу слід зазначити, що наявність підозри у вчиненні тяжкого злочину, відповідно до вимог ст.178 КПК України та усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка згідно ст.8 КПК України, є частиною національного законодавства, сама по собі не може слугувати підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу, як на це посилається прокурор в апеляційній скарзі, не є виключними і достатніми обставинами для підтвердження неможливості застосування до ОСОБА_8 при вказаних обставинах більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання прокурор не доведе обставин, передбачених п.3 ч.1 ст.194 КПК України щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

На думку колегії суддів, з урахуванням даних про особистість підозрюваної та її процесуальну поведінку, прокурор не довів наявність обставин, які б свідчили про неможливість застосування до ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги підозрюваної про порушення правил підслідності, у зв`язку з тим, що кримінальне правопорушення було вчинено на території Вознесенівського району м. Запоріжжя, а досудове розслідування розпочате слідчим відділом Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд не вирішує питання підслідності кримінального провадження. Між тим, спори про підслідність вирішує керівник органу прокуратури вищого рівня.

Крім того, відповідно до вимог ст.218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення. Якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він проводить розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність. Разом з цим, в матеріалах провадження відсутні будь-які дані про визначення прокурором іншої підслідності.

Одночасно слід відмітити, що дане питання пов`язано із оцінкою доказів в порядку ст. 94 КПК України, що не належить до повноважень суду на даній стадії провадження.

Також, під час апеляційного розгляду прокурор повідомив, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 спрямовано до суду для розгляду кримінального провадження по суті, тобто досудове розслідування по кримінальному провадженню завершено. Таким чином, в подальшому питання щодо запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 має вирішуватись судом першої інстанції у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Істотних порушень норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, рішення слідчого судді є законним, оскільки ухвалене згідно з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та обґрунтованим, оскільки ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційні скарги прокурора та підозрюваної задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги прокурора Василівської окружної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваної ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 19 серпня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_8 до 17 жовтня 2021 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4