Справа № 591/7127/19
Провадження № 1-в/591/18/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2022 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши подання начальника Ковпаківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Зарічного районного суду м.Суми від 05.12.2019 р. відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 309 КК України,
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшло зазначене подання, яке мотивоване тим, що ОСОБА_3 був засуджений Зарічним районним судом м.Суми 05.12.2019 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн..
Вирок відносно ОСОБА_3 надійшов на виконання до Копаківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області області 20.01.2020 року.
Згідно ч.1 ст.26 КВК України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу. ОСОБА_3 квитанцію про сплату штрафу в передбачений законом термін до органу пробації не надав.
Як зазначається в ч.1 п.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, а саме: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі. Вирок відносно ОСОБА_3 набрав законної сили 09.01.2020 року.
Згідно ч.3 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. Як надав роз`яснення Верховний суд України на засіданні Судової палати у кримінальних справах 24 грудня 2015 року, розглядаючи справу № 5-324кс15 правило відмови у звільненні засудженої особи від відбування покарання у виді штрафу у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку не може пов`язуватися із самим фактом несплати засудженим протягом місячного строку суми штрафу. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зазначив, що ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом. Особливість цього факту полягає у тому, що питання про його встановлення може бути вирішено лише одним суб`єктом -судом. Адже відповідно до частини першої статті 389 КК ухилення від відбування покарання у виді штрафу є злочином. Такі юридичні факти встановлюються виключно за чітко регламентованою законодавством процедурою. Зокрема, відповідно до частини першої статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Тому до набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання, питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду, згідно роз`яснення Верховного суду України, вирішувати неправомірно. Чинним законодавством не передбачено порядок направлення подання до органів поліції на підставі ст.389 ч.І КК України для встановлення факту ухилення від виконання покарання у вигляді штрафу.
На підставі ч.4 ст.80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Станом на 21.12.2021 року до Сумського РУП відомостей про вчинення нового злочину ОСОБА_3 не надходило.
Під давністю виконання обвинувального вироку розуміється сплив встановлених у законі строків з дня набрання чинності обвинувальним вироком, що виключає виконання призначеного судом покарання. Існування в КК цього виду звільнення від відбування покарання обумовлюється недоцільністю виконання обвинувального вироку, оскільки після спливу вказаних строків його виконання не може мати належного карального і превентивного впливу, а також тим, що невчинення засудженим у цей період нового злочину, як правило, свідчить про втрату ним суспільної небезпечності. Загальними умовами, за яких особа, крім тих, що засуджені за злочини, передбачені ст.ст.437-439 і ч.1 ст.442, або за інші злочини до довічного позбавлення волі, звільняється від відбування покарання відповідно до ст.80 КК України , є:
1) закінчення зазначених у ч.1 і ч.3 ст.80 строків; .
2) невчинення протягом цих строків нового середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину;
3) неухилення засудженого від відбування покарання, (згідно науково-практичного коментарю до ст.80 КК України 2018 року).
Враховуючи, що з моменту набрання вироком законної сили (09.01.2020 року р.) минув зазначений у ч.1 п.1 ст.80 КК України строк, а також те, що факт ухилення від відбування покарання у вигляді штрафу не був встановлений, а також відсутність факту вчинення особою нового злочину, та керуючись п.14 ст. 539 КПК України та ч.1,3,4 ст.80 КК України начальник Ковпаківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області ОСОБА_4 просить суд звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання у виді штрафу призначеного вироком Зарічного районного суду м.Суми від 05.12.2019 року.
Учасники провадження до суду не з`явилися, про час і місце були повідомлені належним чином. Тому, суд вважає за можливе розглядати подання за правилами ч.3 ст. 107 КПК України без фіксації судового процесу.
Дослідивши матеріали справи, вважає, що подання начальника Ковпаківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області Міністерства юстиції України ОСОБА_4 підлягає задоволенню з наступних підстав :
Із вироку Зарічного районного суду м. Суми від 05.12.2019 року (а.с. 59) вбачається , що ОСОБА_3 було визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України та засуджено до покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Згідно вимог ч. 1 ст.80КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
За положеннями ч. 3 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.
У частині 4 ст.80 КК України зазначено, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. З цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.
Отже, ст.80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.
Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.
Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.
Оскільки в матеріалах справи відсутні дані про ухилення засудженої від відбування покарання, зокрема притягнення її до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України, та про вчинення нею нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.
Враховуючи той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Зарічного районного суду м. Суми від 05.12.2019 року, факт ухилення ОСОБА_3 від відбування покарання не встановлений, вироком суду, засуджена ОСОБА_3 нового злочину не вчинив, то суд вважає, що подання підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі ст. 80 ч. 1 п. 1 КК України, призначеного вироком Зарічного районного суду м. Суми від 05.12.2019 року.
На підставі викладеного, керуючись ст. 80 КК України, ст. 539 КПК України,ст. 152 КВК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Подання начальника Ковпаківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області ОСОБА_4 про вирішення питання про звільнення від призначеного покарання у виді штрафу у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку - задовольнити.

ОСОБА_3 від призначеного судом покарання за вироком Зарічного районного суду м. Суми від 05.12.2019 року - звільнити.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 7 днів , через Зарічний районний суд м. Суми.

Суддя ОСОБА_5