Справа № 524/3709/20
Провадження 1-кп/524/140/21
УХВАЛА

20.12.2021 року Автозаводський районний суд м.Кременчука в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5
представника потерпілої адвоката ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Кременчука Полтавської області клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001371 від 21.04.2020 року відносно вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.3 КК України,-
В С Т А Н О В И В :

10.12.2021 року у провадження Автозаводського районного суду м.Кременчука надійшло клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строків тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , в якому він зазначає, що оскільки є ризики, передбачені ст.. 177 КПК України, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому просить суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ще на 60 днів.
Суд вислухавши думку учасників кримінального провадження, представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 , яка вважає за необхідне продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_4 , який не заперечував проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримує думку свого захисника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків:
Відповідно до ч. 2 ст. 31 КПК України (в редакції від 20.07.2021 року) кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів.
Так як санкція ст. 187 ч.3 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, розгляд справи згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи визначено у складі колегії суддів, а саме головуючого - судді ОСОБА_7 , суддів: ОСОБА_8 і ОСОБА_1 .
Пунктом 20-5 Перехідних положень КПК України визначено, що тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановлюються певні особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження. Зокрема цим пунктом визначено, що у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.
Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 року "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (в редакції від 21.10.2021 року) з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 31 грудня 2021 року на території України встановлений карантин.
Оскільки на території України встановлено карантин, головуючий суддя ОСОБА_7 перебуває на лікарняному, а строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 закінчується 27.12.2021 року, і відповідно неможливо за вищевказаних обставин розглянути колегією суддів питання продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, то суд, з урахуванням Перехідних положень КПК України, приходить до висновку про можливість розгляду клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 одноособово суддею зі складу колегії суддів - суддею ОСОБА_1 .
Так, двомісячний строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, застосований ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 29.10.2021 року спливає 27.12.2021 року.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів.
За даним кримінальним провадженням, суд враховує також обсяг пред`явленого обвинувачення, всі ризики, встановленні під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які не змінилися до теперішнього часу, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який не працює та не одружений, а також превалювання суспільного інтересу над індивідуальним інтересом у даному провадженні.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці (справи «Талаліхіна проти України», «Виноградський проти України», «Чернявський проти України») неодноразово зазначав, що з метою недопущення надмірності строків тримання особи під вартою суддям необхідно належним чином оцінювати обставини та необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У відповідності до ст.5 п. «С» Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою при провадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, також судом не отримано відомостей, щодо комплексу обставин, які би переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.
Згідно ч. 1 ст.177КПК України застосування запобіжного заходу здійснюється з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також спробам незаконно переховуватись від органів досудового розслідування, та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на потерпілого, свідка, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити його.
Суд вважає, з метою недопущення перешкоджання кримінальному провадженню, виконанню рішення суду, з урахуванням вимог ст. 183 КПК України, заявлених ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, та які не зменшилися і до обвинуваченого не можуть бути застосовані більш м`які альтернативні запобіжні заходи, так як такі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 продовжити строк тримання під вартою на 60 днів.
Також при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ст. 187 ч.3 КК України , у разі доведення його вини йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна, він офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, тому вказане свідчить про наявність ризиків переховування від суду, знаходячись на волі може незаконно впливати на потерпілу та свідків , перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, можливості скоювати інші злочини.
Вирішуючи клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, суд враховує, що ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений може не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, є реальними та триваючими, вони виключають можливість скасування, зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , а альтернативні запобіжні заходи, як вище зазначив суд не забезпечать достатній рівень гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочинів не визнає, з висунутим обвинуваченням не погоджується, а тому може перешкоджати об,єктивному встановленню обставин провадження .
Суд вважає, що продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод,оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, та є підстави для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 20.12.2021 року до 17.02.2022 року включно.
Так як злочин вчинений обвинуваченим ОСОБА_5 із застосуванням насильства, суд, враховуючи положення статей 177 та 178 КПК України, вважає за необхідне не визначати розмір застави відповідно до пункту 1 частини 4 статті 183 КПК України.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.06.2019 р. по справі №3-208/2018, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Керуючись ст.ст. 331 ч.3, 369, 372, 392, 394 ч.5, ст.395 ч.2 п.1-1 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, а саме з 20.12.2021 року до 17.02.2022 року включно .
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду, через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом 5 днів з дня її оголошення обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

Суддя : ОСОБА_9