Справа № 136/2126/21
Провадження №11-сс/801/803/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2021 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, на ухвалу слідчого судді Липовецького районного суду від 19.11.2021, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого у кримінальному провадженні, за №0000368 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Плисків, Погребищенського району, Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який органами досудового слідства підозрюється за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України в тому, що 17.11.2021 близько 19 години 30 хвилин, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, спільно зі своїм знайомим ОСОБА_9 , перебували в АДРЕСА_1 , біля магазину-бару «Жужу», де в цей час випадково зустрілись з іншим місцевим мешканцем ОСОБА_10 , який виходячи з приміщення вищевказаного магазину випадково зіткнувся із ОСОБА_8 , внаслідок чого між ними виникла словесна суперечка та штовханина. В подальшому дана суперечка була вирішена шляхом перемовин та примирившись, після закриття вказаного магазину ОСОБА_10 спільно із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 разом пішли додому, оскільки проживають приблизно в одному напрямку по вул. Центральній, де ОСОБА_9 першим звернув праворуч в напрямку власного житлового будинку, а ОСОБА_8 та ОСОБА_10 продовжили рух далі. Дійшовши до домоволодіння, в якому проживає ОСОБА_8 , яке розташоване в по АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 та
ОСОБА_10 зупинились та продовжили розмову між собою на різні теми, ставши обличчями один до одного. Під час розмови, у ОСОБА_8 на ґрунті попередньої суперечки, виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 з метою умисного позбавлення його життя. В подальшому ОСОБА_8 біля 20:00 години, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за допомогою заздалегідь підготовленого для спричинення тілесних ушкоджень ріжучого предмета (ножа), тримаючи його в правій руці, умисно наніс ним один удар в область лівої частини шиї потерпілого ОСОБА_10 . Після отриманого удару ОСОБА_10 схопив обома руками за верхній одяг ОСОБА_8 намагаючись захиститись. Після цього, ОСОБА_8 , намагаючись довести свій злочинний умисел до кінця, тим же предметом наніс ще один удар у область паху ОСОБА_10 . Після цього, ОСОБА_8 після нанесення ОСОБА_10 останнього удару ножем зрозумів, що останній більш фізично розвинений та має перевагу в силі, так як ОСОБА_10 продовжував непохитно стояти та утримувати його за одяг, розуміючи, що не зможе довести свій злочинний умисел до кінця, з причин, що не залежали від його волі, вирвався з рук ОСОБА_10 та втік з місця події. Своїми умисними діями ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення лівої пахової ділянки з ушкодженням чепця, а також обширної різаної рани передньої поверхні шиї.
Вказані дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 3 ст. 15,
ч. 1 ст. 115 КК України, а саме незакінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство).

Слідчий суддя мотивував прийняте рішення тим, що наявні ризики є не достатніми для переконання, що інший, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти дотримання підозрюваним зобов`язань, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та стороною кримінального провадження не доведено наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину та відсутнє місце роботи, проживає сам, розлучений, тому наявні ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_8 може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, начальник слідчого відділу просив суд вирішити питання щодо обрання запобіжного заходу стосовно підозрюваного у вигляді тримання під вартою, з метою запобіганню вище вказаним ризикам, оскільки інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить цього.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, ОСОБА_8 та його адвоката, які просили ухвалу слідчого судді залишити без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя безпідставно дійшов висновку, що немає достатніх доказів на обґрунтування підозри, що стало підставою для відмови в обранні підозрюваному запобіжного заходу.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до статті 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам, серед іншого, переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, іншим чином вчинити інше кримінальне правопорушення.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону суддею не дотримані в повному обсязі.

Із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях її застосування, якими є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які статтею 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності, як обґрунтованої підозри так і наведених ризиків.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину за ч. 3 ст.368 КК України за яке передбачено покарання, у виді позбавлення волі строком до 10 років.
Посилання суду першої інстанції на необґрунтованість підозри не береться апеляційним судом до уваги, оскільки за правовими позиціями Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра" це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Наявність обґрунтованої підозри є обов`язковим елементом застосування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування (досудового розгляду кримінальної справи), що також випливає з рішень Європейського суду з прав людини.
Зазначене свідчить про те, що на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя не може надавати оцінку "обґрунтованості підозри" в розрізі оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.
Тому суд не оцінює доводи сторони захисту щодо не доведення винуватості обвинуваченого та виходить з наявності обґрунтованої підозри, що знайшла своє відображення та викладена в клопотанні слідчого.
Крім того, оцінка доказів вини чи невинності підозрюваного, чи вони зібрані відповідно до вимог КПК України, визнання їх недопустимими, також має проводиться не на стадії вирішення питання про обрання запобіжного заходу підозрюваному.
При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.
Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.
Колегією суддів перевірено та встановлено ,що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочину, за ч. 3 ст. 15,

ч. 1 ст. 115 КК України, а саме незакінченого замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство).

При цьому встановлено, що клопотання слідчого містить посилання на відповідні матеріали, які підтверджують обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні вказаного злочину, а саме протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_10 та показання потерпілого ОСОБА_10 , який прямо вказує на ОСОБА_8 , як особу, яка наносила йому ножові поранення, та довідка з лікарні про наявність тілесних ушкоджень.

Вагомість вказаних доказів в обґрунтування підозри, не викликає сумнівів.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тих, що ОСОБА_8 може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні колегія суддів вважає доведеними та такими, що мають місце.

За таких обставин та зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, а саме за ст. 115 КК України це позбавлення волі до 15 років, та характер злочину апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги прокурора обґрунтованими.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що вказані обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу в триманні ОСОБА_8 під вартою, а тому щодо нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

На переконання колегії апеляційного суду, застосування щодо ОСОБА_8 зазначеного запобіжного заходу забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків та зможе запобігти спробам будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню. Підстав вважати, що більш м`які запобіжні заходи можуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України - немає.
Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства , однак враховуючи клопотання слідчого та позицію прокурора Суд вважає за можливість визначити заставу.
Частиною 5 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Таким чином, Суд вважає за доцільне визначити підозрюваному ОСОБА_8 заставу в розмірі 454 000грн., що дорівнює 200 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З огляду на наведене вище та переконливу і послідовну позицію органу досудового розслідування, колегія суддів вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді взяття під варту з визначенням розміру застави, враховуючи обставини кримінального провадження та вимоги ст. ст. 177, 178 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, суд

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу прокурора задовільнити.
Ухвалу слідчого судді Липовецького районного суду від 19.11.2021, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого у кримінальному провадженні, за №0000368 про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_8 скасувати.
Клопотання начальника СВ ВП № 4 Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_12 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб задовільнити.
Застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят діб до 16.01.2022.
Взяти ОСОБА_8 під варту з залу суду.

Визначити заставу в розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 454 000,00 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області (Одержувач коштів - ТУ ДСАУ в Вінницькій області, Рахунок UA 0000401, код ЄДРПОУ 26286152, Банк ДКСУ, м. Київ, ГУДКСУ у Вінницкій області , МФО 820 172).
У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на два місяця, а саме:
- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;
- не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
- утримуватись від спілкування із особами, які є свідками у даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України до міграційної служби .

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_13