Провадження № 1-кп/742/247/21
Єдиний унікальний № 742/2000/21
ВИРОК
Іменем України

07 грудня 2021 року м. Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Прилуки кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0000230 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прилуки Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, у силу ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

28.04.2021 року обвинувачений ОСОБА_4 близько 06 год.00 хв. перебуваючи на зупинці громадського транспорту за адресою: м.Прилуки Чернігівської області,пл.Привокзальна, разом із ОСОБА_5 , помітив, що в останнього з кишені штанів випав на поверхню дороги мобільний телефон «Samsung Е-1080»,саме в той час у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто вказаного телефону.
Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , припускаючи, що його дії не помітні, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді майнової шкоди, діючи умисно, з корисливих мотивів ,з метою незаконного збагачення, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон «Samsung Е-1080», завдавши ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 270 гривень.
Після цього, ОСОБА_4 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння кримінального проступку зник, у подальшому розпорядившись ним на власний розсуд.
Дії ОСОБА_4 кваліфікуються як таємне викрадення чужого майна (крадіжка),тобто як вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
В даному кримінальному провадженні, 31 травня 2021 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Згідно з даною угодою потерпілий ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій за ч. 1 ст. 185 КК України; всіх істотних для даного кримінального провадження обставин; потерпілий жодних претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має. Крім того, сторони узгодили покарання та надали згоду на його призначення обвинуваченому у виді 100 годин громадських робіт за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України обом відомі .

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні та потерпілий ОСОБА_5 який до суду не з`явився, надавши відповідну заяву, просили вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_4 , беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.185 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував щодо затвердження даної угоди про примирення і призначення обвинуваченому узгодженої в угоді міри покарання.

Кримінальне правопорушення , у вчиненні якого ОСОБА_4 , беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є кримінальним проступком .

Суд, перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення в ході підготовчого судового засідання з`ясував у обвинуваченого ОСОБА_4 , та що вбачається із тексту угоди, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що сторони повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення; характер обвинувачення та вид покарання.

ОСОБА_4 цілком розуміє права обвинуваченого, визначені п. 1 ч. 5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Крім того, перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення судом під час підготовчого судового засідання з`ясовано та вбачається з тексту угоди, що потерпілий, цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає встановленим в судовому засіданні, що своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна , обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок,передбачений ч.1 ст.185 КК України.

По матеріалам кримінального провадження потерпілим цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню необхідно вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 314, 369, 373, 374, 468-469, 471, 473-475, 476 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення укладену 31 травня 2021 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді 100 годин громадських робіт .

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу - не обирати.

Речові докази по кримінальному провадженню після набрання вироком законної сили : жіночу футболку знищити, телефон залишити у потерпілого.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення даного вироку, а в разі неоскарження вироку у вказаний строк, такий набирає законної сили.
Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 1 ст.473 КПК України.
Копію вироку негайно вручити засудженому, прокурору, надіслати потерпілому.

Суддя ОСОБА_6