У Х В А Л А
Іменем України

24 грудня 2021 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання дізнавача Деснянського УП ГУНП у м. Києві про арешт майна

ВСТАНОВИВ:
24 грудня 2021 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання дізнавача Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :62:022:0023, нежитлову будівлю літера А загальною пложею 1562,3 кв.м. за адресою м. Київ, вул. Братиславська, 52-Б, яка належить ОК «Ідея», незавершене будівництво об`єкту в процесі поділу 2 та 3 черги літ. Б, процес готовності 33% за адресою м. Київ, вул. Братиславська, 52-Б, яка належить ТОВ «ОГМ Будсервіс» із забороною відчуження, користування та розпорядження майном.

Дане клопотання подано в кримінальному провадженні №0002405 за ознаками кримінальних правопорушень передбаченого ст.356, 358 ч.4 КК України.

22.11.2021 земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :62:022:0023, нежитлову будівлю літера А загальною пложею 1562,3 кв.м. за адресою м. Київ, вул. Братиславська, 52-Б, яка належить ОК «Ідея», незавершене будівництво об`єкту в процесі поділу 2 та 3 черги літ. Б, процес готовності 33% за адресою АДРЕСА_1 , яка належить ТОВ «ОГМ Будсервіс» було визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Оскільки вказані нежитлові приміщення визнані в кримінальному провадженні речовими доказами, дізнавач в поданому клопотання просить накласти арешт на вищевказане майно.

Прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити.

Дослідивши клопотання, долучені до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

В клопотанні дізнавачем не зазначено конкретну мету накладення арешту на дану квартиру, мотивування застосування заходу забезпечення кримінального провадження є суто формальним, крім того, не враховано наслідки застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження для третіх осіб.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість клопотання щодо накладення арешту та про відмову в його задоволенні, оскільки воно не відповідає вимогам глави 17 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170,171,172 КПК України,

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання дізнавача Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в кримінальному провадженні №0002405 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя