КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю:
представника власника майна ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні суду в м. Києві, матеріали за апеляційною скаргою прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 вересня 2021 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про накладення арешту на вилучене у ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме:

- жорсткий диск марки «Red» серійний номер: T1055839;

- мобільний телефон ОСОБА_8 марки «Iphone X» IMEI НОМЕР_1 , в якому заходилась сім-карта з контактним номером НОМЕР_2 ;
- грошові кошти у сумі 146 500 гривень, а саме: 90 купюр номіналом по 200 гривень, 121 купюра номіналом по 500 гривень та 68 купюр номіналом по 1000 гривень;
- грошові кошти у сумі 800 доларів США, а саме: вісім купюр номіналом по 100 доларів США з наступними серійними номерами: МЕ28358304В, МЕ28358305В, МЕ28358322В, МЕ28358323В, МЕ28358303В, МЕ28358328В, МЕ28358329В, МЕ28358321В.
Згідно ухвали, слідчий суддя зазначає, що матеріали клопотання не містять підтвердження необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а також, що майно містить ознаки речових доказів.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно ОСОБА_8 , вилучене під час обшуку 13.08.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, прокурор просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали. Зазначає, що копію ухвали було отримано лише 18.10.2021 року, що підтверджується копією супровідного листа Печерського районного суду м. Києва.

Апелянт вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою.

Сторона обвинувачення зазначає, що клопотання про арешт майна було подане, з дотриманням вимог ч. 5 ст. 172 КПК України, 14.08.2021 року засобами поштового зв`язку до Печерського районного суду м. Києва. 20.08.2021 року відповідно до автоматизованого розподілу справ клопотання було передано слідчому судді для розгляду, який у період з 21.08.2021 по 27.08.2021 року перебував у відпустці. Під час з`ясування прокурором дати розгляду справи, суддя ОСОБА_9 особисто повідомив, що клопотання вже розглянуто з дотриманням строків, встановлених ст. 172 КПК України, хоча фактично рішення було прийняте лише 09.09.2021 року. Сторона обвинувачення зазначає, що слідчим суддею було проведено розгляд клопотання без участі прокурора, який прибув для участі у судовому засіданні.

Прокурор зауважує, що до клопотання долучено докази, які підтверджують, що вилучене майно є речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України, а також наявні підстави для накладення арешту на майно, які не були враховані слідчим суддею.
У апеляційній скарзі зазначається, що під час обшуку житла ОСОБА_8 , який є ІТ-спеціалістом ТОВ «Експрес-Т», що обслуговує діяльність ТОВ «Евакуатор-Сервіс», ТОВ «Експедиція 777» та ТОВ «Автосос-Сервіс», було вилучено мобільний телефон та комп`ютер, які могли бути засобами вчинення злочину у кримінальному провадженні № 0000808.

З огляду на те, що прокурором було отримано копію ухвали слідчого судді лише 18.10.2021 року, що підтверджується копією супровідного листа Печерського районного суду м. Києва, строк на апеляційне оскарження ухвали слід поновити.
Заслухавши доповідь судді, доводипредставника власника майна, яка просила залишити ухвалу слідчого судді без змін,перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з представлених апеляційному суді матеріалів, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000808від 18 серпня 2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України.
У ході досудового розслідування, 13 серпня 2021 року було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , де виявлено та вилучено майно, а саме:
- жорсткий диск марки «Red» серійний номер: T1055839;

- мобільний телефон ОСОБА_8 марки «Iphone X» IMEI НОМЕР_1 , в якому заходилась сім-карта з контактним номером НОМЕР_2 ;
- грошові кошти у сумі 146 500 гривень, а саме: 90 купюр номіналом по 200 гривень, 121 купюра номіналом по 500 гривень та 68 купюр номіналом по 1000 гривень;
- грошові кошти у сумі 800 доларів США, а саме: вісім купюр номіналом по 100 доларів США з наступними серійними номерами: МЕ28358304В, МЕ28358305В, МЕ28358322В, МЕ28358323В, МЕ28358303В, МЕ28358328В, МЕ28358329В, МЕ28358321В.
Постановою слідчого ГСУ НП України ОСОБА_10 від 13 серпня 2021 року зазначене вилучене майно було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000808.
14 серпня 2021 року прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на вилучене у ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , майно.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 вересня 2021 року у задоволенні клопотання сторони обвинувачення про арешт майна було відмовлено.
Колегія суддів звертає увагу, що наведені у клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому було досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовано обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Зокрема, слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання сторони обвинувачення про накладення арешту на майно, вказав, що відсутні будь-які відомості, які б переконливо свідчили про необхідність накладення арешту на вказане майно. Окрім цього, прокурором не було доведено необхідності застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, для досягнення визначеної у клопотанні мети.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що у даному клопотанні прокурор не навів достатніх підстав вважати, що майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, а тому підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, для накладення арешту на майно не вбачається.

Долучена до клопотання сторони обвинувачення постанова про визнання майна речовим доказом від 13 серпня 2021 року (а.п. 25-27) носить формальний характер, оскільки за своїм змістом не містить даних на підтвердження того, що майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України.

Крім того, відповідно до витягу з ЄРДР, у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 , майно якого було вилучено під час проведення обшуку, повідомлення про підозру не вручалось і процесуального статусу у кримінальному провадженні № 0000808 він не має.
Доводи апелянта щодо начебто усних обіцянок слідчого судді, пов`язаних з ходом розгляду судового провадження, не є предметом дослідження суду апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 307, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити прокурору відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 вересня 2021 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 вересня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000808 від 18.08.2020 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ _______________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/6413/2021
Єдиний унікальний номер справи 757/45024/21-к
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_9
Доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1