Єдиний унікальний номер 341/2061/21
Номер провадження 1-м/341/4/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року місто Галич

Галицький районний суд ІваноФранківської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Галичі клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України,

в с т а н о в и в:

До Галицького районного суду ІваноФранківської області надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Зюзінського районного суду м. Москви Російської Федерації від 22 травня 2020 року, ухвалено відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України.

В обґрунтування поданого клопотання зокрема Міністерство зазначає, що 30 вересня 2021 року наказом Міністерства № 3453/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком суду Російської Федерації громадянина України ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 засуджено вироком від 22 травня 2020 року Зюзінського районного суду м. Москви Російської Федерації, який набрав законної сили 09 червня 2020 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років за вчинення злочину, передбаченого частиною 3 статті 30, пунктом «Г» частини 4 статті 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, групою осіб за попередньою змовою у великому розмірі) КК Російської Федерації, що також є караними діяннями відповідно до статей 15, 307 КК України.

ОСОБА_4 зараховано у строк відбування покарання період тримання під вартою з 16 січня 2019 року по 21 травня 2020 року. Кінець відбуття строку покарання 14 січня 2025 року.

ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ Виправна колонія №6 УФСВП Росії по Тверській області».

Міністерство зазначає на необхідність максимального врахування покарання, визначеного вироком Російського суду, з метою створення належних підстав для реалізації засудженим ОСОБА_4 права бути переданим в Україну, як державу свого громадянства для подальшого відбування покарання.

Посилаючись на викладене, керуючись статтею 9 Конституції України, статтями 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, статтями 606-610 КПК України, Міністерство просить:

1) визначити за Кримінальним кодексом України правову кваліфікацію діяння, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винним вироком Зюзінського районного суду м. Москви Російської Федерації від 22 травня 2020 року;

2) визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_5 згідно з Кримінальним кодексом України, зазначивши про початок відбування строку покарання;

3) копію ухвали суду, яка набрала законної сили, у двох примірниках, направити Південно-Західному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) для повідомлення Міністерства юстиції України та організації прийняття засудженого в Україну;

4) розглянути клопотання без участі у судовому засіданні заявника, явка якого згідно з частиною 1 статті 610 КПК України не є обов`язковою.

Прокурор в судовому засіданні зазначив про наявність правових підстав для задоволення клопотання Міністерства. Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за частиною 3 статті 15, частиною 2 статті 307 КК України.

Приймаючи рішення по суті клопотання суд враховує наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1 КПК України, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. При цьому, частина 2 цієї статті передбачає, що кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Згідно зі статті 2.2. Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 року (надалі Конвенція ETS №112), учасниками якої є Україна та Російська Федерація, особу, засуджену на території однієї Сторони, може бути передано на територію іншої Сторони, відповідно до положень цієї Конвенції, для відбування призначеного їй покарання. З цією метою засуджена особа може висловити державі винесення вироку або державі виконання вироку своє побажання бути переданою згідно з цією Конвенцією.

Відповідно до статті 3.1. Конвенції ETS №112, засуджену особу може бути передано за цією Конвенцією тільки за таких умов: a) якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; b) якщо рішення є остаточним; c) якщо на час отримання запиту про передачу засуджена особа має відбувати покарання впродовж якнайменш шести місяців або якщо їй винесено вирок до ув`язнення на невизначений строк; d) якщо на передачу згодна засуджена особа або, коли з врахуванням її віку або фізичного чи психічного стану одна із двох держав вважає це за необхідне, - законний представник засудженої особи; e) якщо дія або бездіяльність, на підставі якої було винесено вирок, є кримінальним злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або була б кримінальним злочином у разі вчинення на її території; і f) якщо держава винесення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженої особи.

Судом встановлено, що вироком від 22 травня 2020 року Зюзінського районного суду м. Москви Російської Федерації, який набрав законної сили 09 червня 2020 року ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років за вчинення злочину, передбаченого частиною 3 статті 30, пунктом «Г» частини 4 статті 228-1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, групою осіб за попередньою змовою у великому розмірі) КК Російської Федерації.

ОСОБА_4 зараховано у строк відбування покарання період тримання під вартою з 16 січня 2019 року по 21 травня 2020 року.

ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ Виправна колонія №6 УФСВП Росії по Тверській області». Відповідно до довідки виконуючого обов`язки керівника установи, станом на 16 квітня 2021 року ОСОБА_4 відбув 2 роки 3 місяці покарання. Не відбута частина 3 роки 8 місяців 28 днів. Зараховано період тримання під вартою з 16 січня 2019 року по 21 травня 2020 року. Кінець відбуття строку покарання 14 січня 2025 року.

Таким чином, під час дослідження документів доданих до клопотання, судом встановлено існування відносно ОСОБА_4 обставин, передбачених пп. a d, f ст. 3.1. Конвенції ETS №112.

Частина 3 статті 610 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

Відповідно до вироку Зюзінського районного суду м. Москви Російської Федерації, який набрав законної сили 09 червня 2020 року ОСОБА_4 засуджений за вчинення злочину, передбаченого частиною 3 статті 30, пунктом «Г» частини 4 статті 228-1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, групою осіб за попередньою змовою у великому розмірі) КК з призначеним покаранням у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Згідно з частини 2 статті 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Діяння ОСОБА_4 вчинено в період 2018 2019 роки.

Відповідно до частини 3 статті 15 КК України, замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Частина 2 статті 307 КК України передбачає кримінальну відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 цього Кодексу, або із залученням неповнолітнього, а також збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів у місцях, що призначені для проведення навчальних, спортивних і культурних заходів, та в інших місцях масового перебування громадян, або збут чи передача цих речовин у місця позбавлення волі, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах чи особливо небезпечні наркотичні засоби або психотропні речовини, що карається позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Отже, суд визначає, що засуджений громадянин України ОСОБА_4 , вчинив на території Росії кримінальне правопорушення, за яке на території України передбачена відповідальність за частиною 3 статті 15, частиною 2 статті 307 КК України.

Згідно з частиною 1 статті 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з частини 4 статті 610 КПК України, при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: 1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; 2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Отже, суд в межах покарання визначеного вироком Російської Федерації визначає ОСОБА_4 строк покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

При цьому, відповідно до частини 5 статті 27 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Таким чином, під час дослідження документів доданих до клопотання, судом встановлено також існування відносно ОСОБА_4 обставини, передбаченої п. е) ст. 3.1. Конвенції ETS №112, що на думку суду, у своїй сукупності з існуванням обставин, передбачених пп. a d, f ст.3.1. Конвенції ETS №112 є достатньою та належною підставою для задоволення поданого клопотання і приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 369, 371, 372, 376, 603, 610 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідність із законодавством України

- задовольнити.

2. Вирок від 22 травня 2020 року Зюзінського районного суду м. Москви Російської Федерації, який набрав законної сили 09 червня 2020 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років за вчинення злочину, передбаченого частиною 3 статті 30, пунктом «Г» частини 4 статті 228-1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, групою осіб за попередньою змовою у великому розмірі) КК Російської Федерації - привести у відповідність із законодавством України та

вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за частиною 3 статті 15, частиною 2 статті 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років, рахувати з 16 січня 2019 року, зарахувавши, відповідно до частини 5 статті 72 КК України, попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, строк з 16 січня 2019 року по 21 травня 2020 року включно.

3. Ця ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, ця ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

4. Ця ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду, органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Строк апеляційного оскарження для особи, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, обчислюється з дня отримання нею копії цієї ухвали.

5. Копію цієї ухвали направити до Міністерства юстиції України та центрального органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.

Суддя ОСОБА_6