Номер провадження: 11-кп/813/261/21
Номер справи місцевого суду: 510/2047/13-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 , яка діє в інтересах потерпілої ОСОБА_10 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 02.07.2020 року, якою, на підставі ст.49 КК України
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м. Вінниці, має вищу освіту, працює оператором заводу м. Гнівань Вінницької області, одружений, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, та, на підставі п.1 ч.2 ст.284 КК України, кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000371 від 29.05.2013 року було закрито
установив
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Зазначеною ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 02.07.2020 року, постановленої у підготовчому судовому засіданні, було задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та у зв`язку з закінченням строків давності обвинувачений ОСОБА_7 був звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, та кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000371 від 29.05.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України було закрито.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 28.05.2013 року приблизно о 20 годині 45 хвилин він, разом із особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебуваючи на площі Свободи у м. Рені Одеської області, навпроти кафе «Гламур», розташованого по вул. Комсомольській, 171, що є громадським місцем, та в якому на той час знаходилися люди, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи спільний умисел, направлений на вчинення хуліганських дій, з мотивів явної неповаги до суспільства, з метою демонстрування зневажливого відношення до встановлених правил поведінки та загальноприйнятих норм моральності, вчинив дії, що супроводжувалися особливою зухвалістю, а саме, використовуючи нецензурну лайку, ображаючи честь та гідність особи ОСОБА_11 , наніс удар в область грудей останнього, та своїми діями закликав до вчинення більш тяжкого кримінального правопорушення особою, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, який, у свою чергу, наніс ОСОБА_11 більше двох ударів руками та ногами в область голови і тулуба, в результаті чого останні отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч.2 ст.296 КК України як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
На вказану ухвалу адвокат ОСОБА_9 , яка діє в інтересах потерпілої ОСОБА_10 , подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що ухвала суду є необґрунтована та незаконна зокрема, обґрунтовуючи апеляційну скаргу тим, що:

- суд першої інстанції істотно порушив вимоги кримінально процесуального закону, оскільки не з`ясував думку потерпілого щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності;

- судом першої інстанції допущена неповнота судового розгляду, так як суд не встановив наявність чи відсутність вини обвинуваченого,

- в порушенні вимог законодавства, суд першої інстанції звільнений обвинуваченого від кримінальної відповідальності а не від покарання.

У зв`язку з викладеним адвокат ОСОБА_9 , яка діє в інтересах потерпілої ОСОБА_10 , просить скасувати оскаржену ухвалу і постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника потерпілої, яка підтримала апеляційну скаргу, думку обвинуваченого та прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Положення ст.2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як видно зі змісту мотивувальної частини ухвали суду, вона відповідає вимогам зазначеної вище норми закону, оскільки у ній наведені докладні мотиви на підтвердження встановлених судом обставин та положення кримінального процесуального закону, якими керувався суд при постановленні ухвали.
Так, розглядаючи заявлене в підготовчому судовому засіданні клопотання ОСОБА_7 про звільнення його від кримінальної відповідальності, суд першої інстанції, враховуючи те, що кримінальне правопорушення, за яким обвинувачується останній, відноситься до категорії нетяжких злочинів та з моменту його вчинення минуло більше п`яти років; перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України, не зупинявся і не переривався; дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання обвинуваченого та звільнення його. від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України і, відповідно, закриття кримінального провадження стосовно нього за ч.2 ст.296 КК України.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з таких підстав.
Санкцією ч.2 ст.296 КК України (в редакції, чинній на момент вчинення кримінального правопорушення), за якою обвинувачується ОСОБА_7 , передбачене покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на строк до чотирьох років, що відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України (в редакції, чинній на момент вчинення кримінального правопорушення) є злочином середньої тяжкості.
Пунктом 1 ч.2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.49 КК України, (в редакції, чинній на момент вчинення кримінального правопорушення) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.
За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули визначені ч.1 ст.49 КК України строки давності; 3) особа не ухиляється від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч.1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового злочину певного ступеня тяжкості.
Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 року у справі № 345/2618/16-к, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.
Відтак, суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.
Отже, суд встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, підготовче засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження у суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 року у справі № 309/1201/15-к).
Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, ОСОБА_7 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.296 КК України 28.05.2015 року.
Тобто, на день постановлення оскаржуваної ухвали минуло понад п`ять років з дня вчинення ОСОБА_7 вказаного кримінального правопорушення. Протягом цього строку він не вчинив нового кримінального правопорушення та не ухилявся від слідства або суду, а тому строки давності сплинули.
Апеляційний суд звертає увагу, що на час розгляду клопотання судом першої інстанції не встановлено та сторонами провадження не надано інформації про ухилення обвинуваченого від слідства, вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а так само і відомостей про переривання чи зупинення строків, згідно ч.2 ст. 49 КК України.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги що судом не враховано, що ОСОБА_7 провину у скоєному не визнав а суд не встановив наявність чи відсутність вини обвинуваченого, з таких підстав.

За змістом ст.284 - 288 КПК України, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.
Виходячи з цих положень Закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком обвинуваченого, а отже, невизнання ним своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ним свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст.49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення, з визнанням ним своєї вини у вчиненні злочину. Також суд не встановлює в таких випадках наявність чи відсутність вини обвинуваченого, оскільки обвинувачений підлягає звільненню від кремінної відповідальності а кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

У відповідності до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від №730/67/16-к від 26.03.2020 року, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.
Також, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08.11.2018 року, у справі № 425/4506/15-к дотримання умов, передбачених ч. 1 - 3 ст.49 КК України, є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.
Згідно матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 наполягав на закритті відносно нього кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, звільнивши його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст.49 КК України.
При цьому судом першої інстанції було роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_7 , що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК у зв`язку із закінченням строків давності не є реабілітуючою підставою.
Також апеляційний суд звертає увагу на те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК у зв`язку із закінченням строків давності не є реабілітуючою підставою, а тому в разі її звільнення потерпілий не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування заподіяної шкоди в порядку цивільного судочинства.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції істотно порушив вимоги кримінально процесуального закону та не з`ясував думку потерпілого щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, оскільки потерпілі були повідомлені судом про день та час розгляду справи, разом з тим в судове засідання не з`явились, від потерпілого ОСОБА_11 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що, як вже було зазначено вище, за наявності відповідного клопотання обвинуваченого та дотримання умов, передбачених ч.1 - 3 ст.49 КК України, є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності, а тому заперечення потерпілих щодо закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності не може бути підставою для відмови від задоволення такого клопотання обвинуваченого. Більш того, потерпіла ОСОБА_10 через свого представника виразила свою думку щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, звернувшись з апеляційною скаргою, яка є предметом розгляду.
Також апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що в порушенні вимог законодавства, суд першої інстанції звільнений обвинуваченого від кримінальної відповідальності а не від покарання, оскільки у відповідності до вимог ст.49 КК України закінчення строків давності є підставою для звільнення особи саме від кримінальної відповідальності а не від покарання, звільнення від якого або від його відбування здійснюється з інших підстав, передбачених розділом XII КК України.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції об`єктивно врахував обставини справи та дійшов правильного висновку про необхідність звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України на підставі ч.1 ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, та закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КК України, тому апеляційна скарга представника потерпілої не підлягає задоволенню, а ухвала суду є обґрунтованою та відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.
Керуючись ст.284,376, 404, 405, 407, 409, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив
Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 02.07.2020 року, якою, на підставі ст.49 КК України, обвинувачений ОСОБА_7 був звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, та, на підставі п.1 ч.2 ст.284 КК України кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000371 від 29.05.2013 року було закрито залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4