Справа № 359/5051/16-к
Провадження № 1-кп/359/18/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 жовтня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

за участі потерпілого - ОСОБА_4

представників потерпілого - ОСОБА_5 , ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши в залі суду в м.Борисполі Київської області у відкритому судовому засіданні з повною технічною фіксацією в кримінальне провадження №0000355, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.12.2015, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, з вищою освітою, доцента кафедри загальновійськових дисциплін та фізичної підготовки Навчально-наукового інституту підготовки фахівців для підрозділів міліції громадської безпеки, психологічної служби та національної гвардії України Національної академії внутрішніх справ України, адреса проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого, ст.128 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області з червня 2016 року знаходиться вказане кримінальне провадження №0000355, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.12.2015, за зміненим обвинувальним актом від 22.06.2021 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України.

Відповідно до зміненого обвинувального акту від 22.06.2021 ОСОБА_7 обвинувачується в наступному.

Наказом командувача Національної гвардії України № 148 від 03.09.2015 підполковника ОСОБА_7 , призначено на посаду доцента кафедри загальновійськових дисциплін та фізичної підготовки і відповідно до витягу з наказу заступника начальника інституту - начальника факультету підготовки фахівців Національної гвардії України № 170 від 04.09.2015 вважається на посаді.

Відтак, з дня призначення ОСОБА_7 , на посаду доцента кафедри загальновійськових дисциплін та фізичної підготовки, останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу.

17.12.2015 близько о 09 годині 20 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи на території навчального стрільбища військової частини НОМЕР_1 на ґрунті раптово виниклих негативних емоцій, діючи необережно, проявляючи кримінально-протиправну недбалість, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча міг і повинен був їх передбачити, узявши із землі в праву руку залишки затверділого цементного розчину, не будучи впевненим в безпечності своїх дій для оточуючих, кинув його у бік галявини, де в той час знаходився ОСОБА_4 , потрапивши йому в район стопи лівої ноги, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді закритої травми лівої ступні, а саме: перелом діалізу 2 плюснової кістки в середній третині без зміщення уламків, які згідно висновку експерта відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я понад 21 добу, чим вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ст. 128 КК України.

В судовому засіданні 06.10.2021 на виконання вимог ст.338 КПК України потерпілому ОСОБА_4 було роз`яснено його право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі.

Потерпілий ОСОБА_4 не бажає підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі.

У зв`язку зі зміною обвинувачення, захисником ОСОБА_6 подано клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності з причини спливу строку притягнення до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_7 подав заяву, за змістом якої просив не надавати йому строк для підготовки до нового обвинувачення та підтримує клопотання захисника про закриття кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_3 вважав можливим закрити кримінальне провадження та звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності за строками давності, просив вирішити долю речових доказів.

Потерпілий ОСОБА_4 та його представники адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_5 проти закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не заперечували, просили вирішити питання про відшкодування понесених потерпілим процесуальних витрат на правову допомогу в сумі 25000 гривень.

Прокурор проти стягнення понесених потерпілим витрат не заперечував.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 проти стягнення процесуальних витрат на вказану представниками потерпілих суму заперечували, посилаючись, що в силу ст. 124 КПК України стягнення можливе лише у разі ухвалення обвинувального вироку, а також у зв`язку з тим, що розмір понесених витрат необґрунтований та недоведений.

Дослідивши подане захисником клопотання, а також документи, що підтверджують понесені потерпілим витрати на правову допомогу, заслухавши думку учасників судового розгляду, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого

Так, санкція ст.128 КК України (в редакції, чинній станом на 17.12.2015) передбачала менш суворе покарання, а саме: громадські роботи на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправні роботи на строк до двох років, або обмеження волі на строк до двох років.

Відповідно до ч.2 ст.12 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 17.12.2015) злочин, передбачений ст.128 КК України був злочином невеликої тяжкості.

В силу вимог ч.4 ст.12 КК України в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018 кримінальне правопорушення, передбачене ст.128 КК України є також нетяжким злочином.

В силу вимог ч.2 ст.5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

У зв`язку з цим застосуванню підлягає п.2 ч.1 ст. 49 КК України (в редакції, чинній на 17.12.2015), яка передбачала, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання чинності вироку сплинуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Ця норма кримінального закону є імперативною, тобто підлягає обов`язковому застосуванню судом за наявності встановлених законом умов, і розширеному тлумаченню не підлягає.Зокрема, невизнання особою вини не є перешкодою для звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.Давність притягнення до кримінальної відповідальності полягає в тому що, якщо сплинуло три роки з часу вчинення злочину, притягнення до кримінальної відповідальності неможливе, суд не може притягнути особу до кримінальної відповідальності, якщо особа заявляє клопотання про застосування строків давності.Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував проти закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, повністю підтримував клопотання захисника та просив суд його задовольнити.

З урахуванням викладеного, оскільки з дня завершення злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , з 17.12.2015, минуло більше трьох років, перебіг строків давності порушено не було, обвинуваченому відомі підстави звільнення від кримінальної відповідальності та їх наслідки, він надав згоду на таке звільнення, суд вважає необхідним звільнити його від кримінальної відповідальності, закривши провадження по справі.Цивільний позов не заявлявся. Судові витрати органу досудового розслідування по справі не значаться.

Речові докази : черевик з високим берцем, розміру 40, чорного кольору, що був переданий органу досудового розслідування потерпілим ОСОБА_4 28.12.2015 року, та який знаходиться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Дарницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону (т.3 а.с.56, 57-58), а також медичну картку на ім`я ОСОБА_4 - слід повернути власнику потерпілому ОСОБА_4 ; CD-диски з відеозаписами слідчих дій слід залишити при матеріалах кримінального провадження.

Потерпілим ОСОБА_4 та його представниками заявлено про відшкодування понесених потерпілим процесуальних витрат на правову допомогу в розмірі 25000 гривень.

Так, на підставі Договору про надання правової допомоги потерпілому в кримінальному провадженні від 3 листопада 2016 року (т.1 а.с.43-44) правову допомогу під час судового розгляду потерпілому ОСОБА_4 надавала адвокат ОСОБА_5 . Та, згідно з «Актом виконаних робіт з надання правової допомоги гр.. ОСОБА_4 потерпілому у кримінальному провадженні №359/5051/16-К, складений на підставі п.5.2 про надання правової допомоги від 3.11.2016», підписаного потерпілим та його представником ОСОБА_5 06.10.2021, адвокат підтвердила, що потерпілим ОСОБА_4 їй проведено оплату в розмірі 25000 грн. за отриману ним юридичну допомогу.

Зі змісту наданого акту вбачається, що при визначенні розміру наданих послуг адвокатом враховувалась загальна кількість витраченого адвокатом часу для надання правової допомоги 49 год. на загальну суму 31600 гривень, яка з урахуванням фінансового стану клієнта (складного матеріального стану і інших сімейних обставин, хворіє дружина) була зменшена до 25000 гривень, а саме:

- участь в судовому розгляді справи в період з листопада 2016 по вересень 2021 р. 40 судових засідань та витрачено не менше по 1 годині для кожного судового засідання, всього 40 годин, на загальну суму 28000 грн.;

- ознайомлення з матеріалами судової справи 2 год. на суму 800 гривень,

- складення заяви, яка була долучена до матеріалів справи про відшкодування шкоди заподіяної обвинуваченим в результаті вчиненого злочину 2 год. на суму 800грн.,

- надання інформаційно-консультаційних послуг клієнту в період з листопада 2016 року по жовтень 2021 року, зокрема з питань аналізу документів (матеріалів справи) і тактики захисту під час судового слідства - 5 год. на суму 2000 гривень.

За змістом ч.2 ст.120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

В силу ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Згідно з вимогами ст.125 КПК України с уд за клопотанням осіб має право визначити грошовий розмір процесуальних витрат, які повинні бути їм компенсовані.

За змістом ч.1 ст.126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

У своїй постанові від 17 червня 2020 року у справі № 598/1781/17 (провадження № 13-47кс20) Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків.

Кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, зокрема витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При цьому необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З урахуванням вищенаведених положень кримінального процесуального законодавства, а також правових позицій Верховного Суду питання відшкодування потерпілому понесених процесуальних витрат може бути вирішено за його клопотанням під час вирішення питання про закриття провадження у справі, зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_7 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності в силу нереабілітуючої підстави.

Суд звертає увагу, що згідно з наданим представниками потерпілого Актом виконаних робіт від 06.10.2021 потерпілий та його представник адвокат ОСОБА_5 своїми підписами підтвердили, що згідно з існуючою домовленістю вартість роботи однієї години адвоката складає не менше 400 грн. (з урахуванням складності роботи та понесених затрат), а також, що в кількість витрат робочого часу також входить підготовка до участі в судових засіданнях, не менше 1 години роботи адвоката (підготовка до кожного засідання) та кількість витраченого часу для участі в суді під час розгляду кримінального провадження, і вартість одного засідання є фіксованою (не менше 700 грн.), яка може змінюватися за домовленістю сторін.

Разом із з цим матеріалами судового провадження лише частково підтверджується кількість судових засідань проведених за участі представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 в зазначений в Акті період з листопада 2016 по вересень 2021 включно 32 засідання (не враховуючи останнього від 06.10.2021), це: 03.11.2016, 17.11.2016, 01.12.2016, 14.12.2016, 19.01.2017, 07.02.2017, 08.02.2017, 28.02.2017, 28.03.2017, 15.05.2017, 13.06.2017, 11.09.2017, 14.12.2017, 12.02.2018, 30.03.2018, 23.05.2018,17.09,2018, 08.11.2018, 14.02.2019, 28.02.2019, 11.03.2019, 25.03.2019, 20.05.2019, 10.06.2019, 18.07.2019, 20.11.2019, 29.01.2020, 14.07.2020, 25.09.2020, 15.02.2021, 16.03.2021, 22.06.2021.

Суд звертає увагу на різну тривалість судових засідань від 5 хвилин до 4 годин, а також, що детальний розрахунок загальної кількості годин, витрачених адвокатом на участь у вказаних засіданнях та на їх підготовку, в Акті не наведений.

Як вбачається зі змісту акту, загальна кількість витрачених адвокатом годин на участь у судових засіданнях - 40 годин, визначалась виключно з вказаної потерпілим та його адвокатом кількості засідань 40 засідань та існуючої між ними домовленості, що кількість витрат робочого часу для участі в одному засіданні становить не менше 1 години роботи адвоката, включаючи підготовку до кожного засідання.

А загальна вартість участі адвоката в судових засіданнях 28000 гривень, визначалась виходячи з досягнутих між потерпілим та його представником домовленостей, що вартість одного засідання мала становити 700 гривень.

Виходячи з наведеного, обумовленої вартості одного засідання (700гривень) та фактичної кількості засідань, що відбулися за участі представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 (32 засідання), суд дійшов висновку, що вартість правової допомоги на участь в судових засіданнях має становити 22400гривень (700грн. х32засідання).

Крім того, відповідно до наведеного в Акті розрахунку, адвокатом було витрачено ще 9 годин на надання правової допомоги потерпілому, а саме: на ознайомлення з матеріалами судової справи (2 год.), складання заяви (2 год.), надання інформаційно-консультаційних послуг клієнту (5 год.). Вартість кожної години, згідно існуючої домовленості становить 400 гривень, всього на суму 3600 гривень (400грн.х9 год.).

Так, матеріалами судового провадження підтверджується, що представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 один раз, 20.11.2019 (т.3 а.с.168) ознайомлювалась з матеріалами кримінального провадження. Отже, зважаючи на обсяг матеріалів, зазначену в розрахунку кількість витраченого часу (2 години) слід визнати обґрунтованою.

Крім того, в матеріалах є заява, складена від імені потерпілого ОСОБА_4 , датована 12.02.2021 та подана згідно ст.56, ч.1 ст.127 КПК України. Змістова частина заяви по обсягу займає менше однієї сторінки (п`ять абзаців, 25 строк). Отже, у суду є обґрунтовані сумніви щодо зазначеної в розрахунку кількості часу, витраченого на її складання (2 години).

Доказів, які б підтверджували об`єктивність викладеної інформації в цій частині, суду надано не було.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що об`єктивно затрати часу адвоката на складання поданої заяви не можуть бути більше 1 години, вартість якої, згідно з домовленість між потерпілим та адвокатом становить 400 гривень.

Суд також вважає недоведеними понесені витрати часу адвоката на надання інформаційно-консультаційних послуг потерпілому в кількості 5 годин. Жодних доказів, які б підтверджували, що такі послуги надавалися, що вони надавались у зазначеному обсязі, а також були пов`язані з наданням правової допомоги потерпілому у даному кримінальному провадженні, суду надано не було.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що понесені потерпілим витрати на правову допомогу є лише частково обґрунтованими та підлягають відшкодуванню на суму 23600гривень, виходячи з наступних витрат : 22400 гривень витрати на правову допомогу на оплату участі адвоката в судових засіданнях, 800 гривень на оплату правової допомоги адвоката та витраченого часу на ознайомлення з матеріалами справи, 400 гривень витрати на оплату правової допомоги адвоката по складанню заяви потерпілого щодо врахування судом факту заподіяної потерпілому матеріальної та моральної шкоди.

При цьому суд зазначає, що розписка адвоката ОСОБА_5 щодо отриманих від потерпілого ОСОБА_4 коштів в сумі 25000 гривень за отриману ним правову допомогу - є належним і допустимим доказом та має бути врахована судом при винесенні рішення щодо відшкодування процесуальних витрат потерпілого.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.49 КК України, ст.ст. 285,286, 372, 376 КПК України, суд

у х в а л и в:
Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінчення строків давності - задовольнити. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ст.128 КК України (в редакції закону, чинній на 17.12.2015), на підставі ст. 49 КК України (в редакції закону, чинній на 17.12.2015), у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження №0000355, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.12.2015, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, - закрити.Речові докази: - черевик з високим берцем, розміру 40, чорного кольору, що був переданий органу досудового розслідування потерпілим ОСОБА_4 28.12.2015 року, та який знаходиться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів дарницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону (т.3 а.с.56, 57-58), а також медичну картку на ім`я ОСОБА_4 - слід повернути власнику потерпілому ОСОБА_4 ;

- CD-диски з відеозаписами слідчих дій слід залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 понесені процесуальні витрати на правову допомогу в сумі 23600 гривень (двадцять три тисячі шістсот гривень).
Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_8 -Лесів