Провадження № 1-кс/643/5248/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.12.2021 м.Харків
Слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003001 від 12.11.2021,-
ВСТАНОВИВ:
З наданих матеріалів вбачається, що у провадженні СВ Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження №0003001 від 12.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, зареєстрованого за фактом того, що: 07.04.2021 приблизно о 15-00 годині, невстановлені особи за адресою: АДРЕСА_1 , таємно, шляхом вільного доступу, скоїли крадіжку велосипеду «Winner» білого кольору, чим завдали матеріальної шкоди ОСОБА_4 на суму 9500 грн.
Під час досудового розслідування встановлено, що до вчинення даного кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який раніше вчиняв аналогічні злочини, судимість у якого не знята та не погашена, та в даному випадку вбачаються ознаки повторності, тобто кваліфікації злочину за ч.2 ст.185 КК України.
При відпрацюванні можливих місць збуту викраденого майна був встановлений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який пояснив, що придбав вищевказаний велосипед у малознайомого чоловіка на ім`я ОСОБА_7 , за попереднім описом схожого на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та про те, що велосипед крадений він не знав.
Під час огляду місця події 29.11.2021 року за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено велосипед ТМ «WINNER PULSE 2», білого кольору, з номером рами № НОМЕР_1 , який добровільно видав ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .
Власником велосипеду є потерпілий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_4 .
29.11.2021 велосипед ТМ «WINNER PULSE 2» білого кольору, з номером рами № НОМЕР_1 - було визнано речовим доказом у кримінальному проваджені.
Посилаючись на положення ст.98 КПК України прокурор зазначає, що вилучене майно є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки може зберігати на собі сліди кримінального правопорушення та містити інші відомості, які можуть бути використані, як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому, з метою забезпечення кримінального провадження, збереження речових доказів є необхідність у арешті цього тимчасово вилученого майна.
В судове засідання прокурор не з`явилась, подала заяву у якій просила клопотання задовольнити та розглянути за її відсутності.
До клопотання слідчим долучено заяву фактичного володільця майна ОСОБА_6 , який просив розглянути клопотання без його участі, проти задоволення не заперечував.
Про час та дату розгляду клопотання повідомлявся потерпілий - ОСОБА_4 , який в судове засідання не з`явився, причини його неявки до суду невідомі.
Дослідивши клопотання й додані матеріали слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч.5 ст.171 КК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Дане клопотання направлялось до суду поштою 30.11.2021, тобто на наступний день після вилучення майна, тому строк для подачі клопотання дотримано.
Відповідно п.7. ч.2 ст.131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати зокрема: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Вивчаючи правову підставу для арешту майна слідчий суддя зауважує, що в даному випадку стороною обвинувачення наведено достатнє обґрунтування на підтвердження факту вчинення кримінального правопорушення, проведення огляду та вилучення майна відповідало меті та обставинам події даного кримінального провадження, вилучене майно має статус тимчасово вилученого, а обставин, які б вказували на безпідставність його вилучення не встановлено.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно до вимог п.3 ч.2 ст.171 КПК України, дане клопотання містить посилання на конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження третьою особою майном, яке є предметом даного клопотання, а вилучене майно, відповідає вимогам ст.98 Кримінального процесуального кодексу України щодо речових доказів, оскільки є достатні підстави вважати, що воно могло зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Враховуючи наведені обставини, слідчий суддя погоджується із доводами прокурора щодо необхідності накладення арешту, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, на теперішній час здійснюється досудове розслідування, є достатні підстави вважати, що вилучене майно містить у собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з цим, для спростування або підтвердження доводів сторони обвинувачення, необхідним є проведення досудового розслідування, зокрема проведення відповідних судових експертиз, тому, на переконання суду, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому зашкодити кримінальному провадженню. Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження, негативних наслідків арешту майна судом не встановлено.
Разом з цим слідчий суддя не вбачає підстав задоволення клопотання в частині передачі арештованого майна на відповідальне користування власнику ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з огляду на наступне.
Так, згідно ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Частиною 1 статті 100 КПК України встановлено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170, 174 цього Кодексу.
Зі змісту даної статті вбачається, що клопотання про передачу речового доказу на відповідальне зберігання має розглядати орган досудового слідства, а не слідчий суддя.
За змістом ч.6 ст.100 КПК України передбачений конкретний перелік випадків, коли долю речових доказів вирішує слідчий суддя, а питання про передачу речових доказів на відповідальне збереження законному володільцю вирішується слідчим.
Керуючись ст.ст. 98, 100, 107, 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити частково.
З метою збереження речових доказів, накласти арешт на велосипед ТМ «WINNER PULSE 2», білого кольору, з номером рами № НОМЕР_1 , який було вилучено в ході проведення огляду місця події від 29.11.2021 року за адресою: м. Харків, вул. Тюрінська, буд. 137.
У задоволенні клопотання в частині передачі арештованого майна на відповідальне користування власнику ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - відмовити.
Зберігання майна визначити відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», який затверджено постановою КМ України від 19 листопада 2012 року №1104, та «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», затвердженої наказом № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010.
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1