Справа № 128/1941/21
Провадження №11-кп/801/1017/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 вересня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 22.07.2021, якою задоволено подання начальника Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 та звільнено останнього умовно-достроково від відбування покарання за вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 08.05.2018 за ч. 3 ст. 185 КК України з невідбутим строком відбування основного покарання в 1 рік 1 день.
Суд мотивував прийняте рішення тим, що засуджений ОСОБА_7 відбувши 3/4 частини покарання, призначеного судом за вчинення злочину, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а відтак до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 .

На переконання прокурора висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Апелянт зазначає, що дані про особу засудженого ОСОБА_7 за весь період відбування ним покарання не свідчать про його сумлінну поведінку і, відповідно, доведення його виправлення. До праці ОСОБА_7 залучався не регулярно, протягом тривалих періодів до нього не застосовувались заохочення, водночас мав шість стягнень, адміністрацією установи відмовлено в застосуванні до нього ст. 101 та 82 КК України, оскільки він не став на шлях виправлення, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти злочини.
Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора на підтримку апеляційної скарги, засудженого, який просив судове рішення залишити без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно рекомендацій п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії. Зокрема, слід з`ясовувати ставлення засудженого до вчинення злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, суд дотримався наведених вимог закону та, врахувавши особу засудженого, обґрунтовано прийшов до висновку про можливість його звільнення від невідбутої частини покарання.

Колегія суду погоджується з таким рішенням суду першої інстанції та не знаходить підстав для його скасування, адже як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 відбув 3/4 строку покарання, характеризується позитивно, працевлаштований в установі, має вісім заохочень, дисциплінарні стягнення зняті, дотримується правомірних та ввічливих стосунків із персоналом установи, виконує їх законні вимоги, дбайливо ставиться до майна установи, яким користується, залучений до програми диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», підтримує соціально-корисні зв`язки, вину в скоєному злочині за вироком суду визнав, щиро розкаявся.
Вказане свідчить, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а отже є всі підстави для його умовно-дострокового звільнення від невідбутої частини покарання.

Доводи апеляційної скарги прокурора про відсутність підстав для застосування до засудженого ст. 81 КК України, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

З огляду на наведене, висновок суду про необхідність умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання є законним та обґрунтованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягнули скасування або зміну судового рішення, колегією суддів не виявлено.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 22.07.2021, якою задоволено подання начальника Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4