справа № 462/5311/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2021 року
Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз вироком Сихівського районного суду м. Львова від 01.02.2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим терміном один рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим вироком Сихівського районного суду м. Львова від 01.02.2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим терміном один рік, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та вчинив новий злочин, а саме: 04.07.2021 року приблизно о 21 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Роксоляни, 26, в ході з`ясування обставин, які стали причиною виклику поліції за вказаною адресою, усвідомлюючи, що перед ним знаходиться працівник правоохоронного органу, а саме інспектор взводу 1 роти 2 батальйону 3 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції ОСОБА_5 , який був у форменому одязі з відповідними знаками розрізнення, під час того, як він намагався припинити незаконні дії ОСОБА_4 , який спілкувався з ним в грубій формі, із використанням нецензурної лексики, шляхом його затримання, умисно вкусив ОСОБА_5 за ліве плече, чим спричинив останньому згідно висновку судово-медичного експерта № 778 від 06.07.2021 року садно на лівому плечі, що відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.345 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що 04.07.2021 року він вживав алкоголь. Повертаючись з вулиці додому, він під будинком побачив працівників поліції, яких викликала його мати, та які не пропускали його, між ними виник конфлікт, під час якого він вкусив за плече працівника поліції. У вчиненому щиро кається, просить суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав не доцільним дослідження інших доказів по справі, обмежився допитом обвинуваченого.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, показаннями обвинуваченого, доказами, що характеризують особу обвинуваченого.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження, дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст. 345 КК України є правильною, оскільки він вчинив умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 р.) при призначенні покарання в кожному випадку суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п. 3 вказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 345 КК України, оскільки він вчинив умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу не заявлялося.

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.345 КК України, доведена у повному обсязі і підтверджується доказами, які є у матеріалах кримінального провадження і обвинуваченим не оспорюються.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відсутні.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, а також те, що він визнав свою вину, висловив щире каяття у скоєному та приходить до висновку про можливість призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 345 КК України із застосуванням ст. 71 КК України, оскільки він вчинив злочин до повного відбуття покарання, призначеного вироком Сихівського районного суду м. Львова від 01.02.2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України, у виді 2 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим терміном один рік.

Пунктом 10 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України. Частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Запобіжний захід в межах даного провадження не обирався.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-370, 371, 374 КПК України, суд-

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднати ОСОБА_4 невідбуту частину покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 01.02.2021 року, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 3 (три) місяці.

Строк відбуття покарання рахувати з приведенням вироку до виконання.

Запобіжний захід в даному провадженні не обирався.

Речові докази: компакт -диск DVD R, на якому знаходяться відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, залишити в матеріалах справи.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому.

Суддя/підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_1