Справа № 307/2821/21
Провадження № 1-кп/307/276/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2021 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1
за участі: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, кримінальне провадження за № 0000430, про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та мешканку АДРЕСА_1 , громадянина України, із повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України,
В С Т А Н О В И В:
19 липня 2021 року, в період з 06.35 по 06.55 год., ОСОБА_4 , знаходячись у службовому приміщенні Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, по вулиці Нересенська, № 1, перебуваючи у статусі свідка у кримінальному провадженні № 0000401, розпочатому за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, під час проведення допиту, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за завідомо неправдиве показання, умисно, з метою штучного створення доказів, надав завідомо неправдиві показання про те, що за кермом автомобіля марки «Mercedes-Benz», н/з НОМЕР_1 , на момент ДТП перебував ОСОБА_5 , хоча за кермом транспортного засобу був ОСОБА_6 , який зізнався у вчиненому та звернувся із заявою про вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 384 КК України завідомо неправдиве показання свідка, поєднані з обвинуваченим у тяжкому злочині.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю. Пояснив, що критичного дня він знаходився в автомобілі «Mercedes-Benz», н/з НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_6 . Крім них у автомобілі знаходилися ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Під час руху, між селами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 він почув звук якогось удару. ОСОБА_11 розвернув автомобіль і вони зрозуміли, що збили пішохода. Після цього потерпілого відвезли до лікарні. Так як ОСОБА_11 за кілька годин перед цим вживав спиртне, він боявся, що це виявить експертиза і вони, порадившись, вирішили повідомити слідству, що за кермом був ОСОБА_12 . Під час допиту він дав показання слідчому, що за кермом автомобіля, який вчинив наїзд на пішохода був ОСОБА_5 . Через кілька годин ОСОБА_13 змінив свої показання і повідомив, що за кермом був ОСОБА_11 . Після того він також розповів слідчому правду. Про вчинене шкодує і просить його суворо не карати.
Розглянувши матеріали кримінального провадження суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена повністю.
Крім його особистого визнання це стверджується наступними доказами.
Витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.07.2021 стверджено, що від ОСОБА_6 надійшло повідомлення про здійснення наїзду на пішохода ОСОБА_14 , зі сторони села Дулово.

Згідно протоколу допиту ОСОБА_4 у якості свідка від 19.07.2021, о 06.35 год, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань, він дав слідчому показання про те, що за кермом автомобіля «Mercedes-Benz», н/з НОМЕР_1 , під час вчинення ДТП знаходився ОСОБА_15 .

З протоколу допиту ОСОБА_4 у якості свідка від 19.07.2021, о 17.07 год, убачається, що він змінив свої показання дані ним під час попереднього допиту і повідомив, що за кермом автомобіля «Mercedes-Benz», н/з НОМЕР_1 , під час вчинення ДТП знаходився не ОСОБА_5 , а ОСОБА_6 .

Власноручно написаною заявою ОСОБА_4 від 19.07.2021 на ім`я ст. лейтенанта поліції ОСОБА_16 стверджено, що він просить допитати його повторно в якості свідка та не брати до уваги пояснення від 19.07.2021 у зв`язку з тим, що дав неправдиві покази відносно ДТП, що мала місце 18.07.2021 року. А саме, що за кермом автомобіля «Mercedes-Benz», н/з НОМЕР_1 , був ОСОБА_17 , а не ОСОБА_15 , який приїхав до них після ДТП.

Таким чином, оцінивши у сукупності всі зібрані по справі докази, які повністю узгоджуються між собою і не суперечать один одному, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 384 КК України.
Обираючи обвинуваченому покарання суд враховує обставини, які його пом`якшують: вину визнав, щиро покаявся, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, молодий за віком, характеризується позитивно; обставин які обтяжують покарання суд не знайшов.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 р. з послідуючими змінами звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У п. 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Враховуючи наведені пом`якшуючі обставини, відсутність обставин які обтяжують покарання обвинуваченого, висновок органу пробації, який вважає за можливе призначити йому покарання з іспитовим строком, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, відсутність шкідливих наслідків злочину, суд вважає за можливе призначити Рішкові покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком.
Тому керуючись стст. 368, 374 КПК України суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на 1 (один) рік.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного йому покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, або роботи.
Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий ОСОБА_1